Справа № 22ц-907 2010 р.
Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Доповідач: Петричка П.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року травня 11 дня Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого:: ОСОБА_1

Суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

При секретарі: Глинському O.A.

З участю: позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 і представника аптеки № 5 ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою комунального підприємства „Аптека № 5 м. Львова і ОСОБА_3

на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства „Аптека № 5 м. Львова, ОСОБА_3, з участю третьої особи - Управління комунальної власності Львівської міської ради, про захист честі, гідності і ділової репутації, спростування неправдивої інформації та відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов, поширені відповідачем відомості про позивача визнано такими, що не відповідають дійсності, відповідача зобовязано їх спростувати і з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача стягнено 1000 грн. відшкодування моральної шкоди. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Подавши апеляційну скаргу, відповідачі вказали в ній, що суд неналежно дослідив усі обставини справи, неправильно врахував пояснення свідка ОСОБА_5 та право громадян давати власну оцінку дій чиновників. Відомості, що містять критику існуючих недоліків у роботі не вважаються такими, що порочать честь і гідність. Суд не взяв до уваги права відповідача звертатись із скаргою, його оціночних суджень, безпідставно стягнув відшкодування моральної шкоди з фізичної особи.

Просили скасувати рішення суду, ухвалити нове і відмовити в задоволенні

позову.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача і представника в підтримання скарги, заперечення позивача, перевіривши матеріали справи і| доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід частково задоволити.

Розглядаючи спір, ухвалюючи рішення і частково задовільняючи позовні вимоги, суд правильно виходив із встановленого і перевіреного факту безпідставного поширення відповідачем відомостей, що не відповідають дійсності щодо позивача.

Суд взяв до уваги, що відповідачі не подали жодних доказів на підтвердження достовірності поширеної ними інформації у скарзі до міського голови.

За формою виразу і змістом скарга не є оціночним судженням , а фактичним твердженням.

За матеріалами справи не вбачається, що відповідач повністю виконував вимоги щодо збору і передачі документів та передав в управління комунальної власності повний пакет документів, необхідних для переукладення договору оренди нежилих приміщень, незважаючи на неодноразові розяснення щодо таких з боку третьої особи, які готував, як виконавець, позивач, відповідно до функціональних обовязків.

Щодо порядку переукладення договору оренди і переліку необхідних для цього документів відповідач був повідомлений ще 28.10.2006 р. листом № 2- 12087/12 управління комунального майна за підписом начальника управління ОСОБА_6, виконавцем якого не був позивач.

Неспростовними є твердження позивача щодо формального виконання відповідачем обєкту подачі повного пакету документів передбачених переліком, затвердженим рішенням виконкому Львівської міської ради від 12.05.2006 р. № 638, а подані були недостатніми для подачі на розгляд керівництва управління комунальної власності Львівської міської ради, як і пояснення, що до укладення нової угоди, яка передбачала збільшення орендної плати, відповідач сплачував її по нижчому тарифу.

Відтак відповідач не мав підстав розцінювати дії позивача, як спонукання до дачі хабара для прискорення вирішення питання переукладення договору оренди. Крім того, позивач особисто не вирішував питання переукладення договору і такі не відносились до його компетенції.

Отже висновок суду в цій частині є підставний і обґрунтований та відповідає розясненням п.п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи (далі - Постанова).

Разом з тим, вимога позивача щодо вибачення перед ним за поширення неправдивої інформації по суті виконана відповідачем, який в судовому засіданні заявив, що не мав наміру принизити честь, гідність і ділову репутацію позивача і не сподівався, що це приведе до накладення дисциплінарного стягнення і недорозумінь у позивача на роботі. Відповідач також підтвердив, що не мав жодної інформації щодо позивача і можливості вирішення ним питань у спосіб, заявлений у скарзі і виразився у такий спосіб, не маючи наміру особисто образити виконавця листів.

Тому колегія суддів вважає рішення суду в цій частині скасувати як і в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., оскільки задоволення позовних вимог щодо визнання поширених відповідачем відомостей про позивача такими, що не відповідають дійсності і принижують його честь, гідність і ділову репутацію є достатньою і повною сатисфакцією за понесені переживання і моральні незручності.

До цього колегія бере до уваги, що наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності (по суті на підставі скарги відповідача), який в силу ст.151 КЗпП України втратив свою дію, у встановленому порядку позивач не оскаржував.

Таке теж відповідає розясненням у п.п.24, 27 згаданої Постанови та п.п. З, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Керуючись ст.ст.16, 23, 275-278, 280, 297, 299 ЦК України, ст.ст.303-305, 307 ч.1 п.З, 309 ч.1 п.З, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу комунального підприємства „Аптека № 5 м. Львова і ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2009 р. в частині зобовязання комунального підприємства „Аптека № 5 м. Львова відкликати відмості та в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 1000 грн. відшкодування моральної шкоди скасувати та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні цих позовних вимог.

У решті рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 листопада 2009 р. залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двох місяців подачею касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: