РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2010 року Волноваський районний суд Донецької області в складі: головуючого -

судді - Овчиннікової О.С.,

при секретарі - Гуровій Л.Л.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3В_.

третьої особи - ОСОБА_4 КІМ..

представника третьої особи - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, треті особи - Волноваеька державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на частину квартири, поновлення строку позовної давності,

ВСТАНОВИВ:

09.06.2009р. позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив що 30.12.1997р. зареєстрував шлюб з ОСОБА_7, з якою проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. 02.10.2003р. дружина померла та після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину вказаної картири. Спочатку він домовився з відповідачем, що той прийме спадщину та відшкодує йому частку грошовою компенсацією. Однак відповідач після прийняття спадщини бажає розпорядитися нею без урахування його частки в спадковій масі. Вважає, що він фактично прийняв спадщину, так як проживав з дружиною на момент її смерті. Просив визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом та визнати за ним право власності на 1/16 частину квартири АДРЕСА_1, поновити строк позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач позов не визнав та пояснив, що позивач одразу ж після смерті його матері - ОСОБА_8 залишив квартиру, не побажав приймати спадщину, тому він після смерті матері своєчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 18.04.2005р. отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину картири, про що відповідачу було відомо та він не заявляв ніяких претензій, доки його не було знято з реєстрації в спірній квартирі. Тому вважає, що він пропустив строк позовної давності, в зв*язку з чим просив суд у позові відмовити.

Представник відповідача - позов не визнав з тих же підстав.

Третя особа - ОСОБА_9 позов не визнала з тих же підстав.

Представник третьої особи - Волноваської державної нотаріальної контори в судовому засіданні пояснила, що 24.10.2003 року до них з заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач. Було заведено спадкову справу за № 998/2003. Інші спадкоємці - батьки померлої - ОСОБА_10, Черкез 1.1, та донька - ОСОБА_11 написали заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 Впродовж двох з половиною років з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 ніхто до нотаріальної контори не звертався. 18.04.2005 року ОСОБА_2 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-991, на 1/4 частин спадкового майна, 1/16 частину спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Підстав для задоволення позову не вбачається, просила відмовити в задоволенні позову за спливом позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, перевіривши матеріали цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.03.1994р. квартира АДРЕСА_1 належала на прав: спільної сумісної власності ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_2, ОСОБА_10, які були зареєстрсзані та проживали в цій квартирі. З 1994р. ОСОБА_13 стала проживати в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 та 30.12.1997р. зареєструвала з ним шлюб.

Згідно реєстраційного запису у паспорті, ОСОБА_6 і6.06.1999р. був зареєстрований в спірній квартирі.

З наданої копії свідоцтва про смерть ( а.с. 44) вбачається, що 02.10.2003р. ОСОБА_7 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй 1/4 частину спірної квартири.

З реєстраційного запису у паспорті позивача вбачається, що на час відкриття спадщини він постійно проживав разом із спадкодавцем, так як відповідно до п.211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004р. доказом постійного проживання разом з спадкодавцем є реєстраційний запис у паспорті спадкоємця.

З копії спадкової справи № 998/2003 вбачається, що 24.10.2003 року до них з заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач. Було заведено спадкову справу за № 998/2003. Інші спадкоємці - батьки померлої - ОСОБА_10, Черкез 1.1, та донька - ОСОБА_14 написали заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_15 Впродовж двох з половиною років з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 ніхто до нотаріальної контори не звертався. 18.04.2005 року ОСОБА_15 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1-991, на 1/4 частину спадкового майна, 1/16 частину спірної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2

Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування" відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнане недійсним, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Іншими підставами можуть бути: порушення у зв*язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб.

Таким чином, суд приходить до висновку, видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на ОСОБА_15 порушено право на спадщину позивача, так як відповідно до ч.Зст.1268 ЦК України він вважається таким, що прийняв спадщину, так як протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї, наряду з батьками померлої ( ОСОБА_10, Черкез 1.1.), дітьми ( ОСОБА_15. ОСОБА_9) мав право як чоловік померлої на 1/5 частину спадкового майна - 1/20 частину спірної квартири. З моменту порушення права позивача 18.04.2005р. до моменту звернення його до суду 09.06.2009р. пройшло більше чотирьох років.

В судовому засіданні відповідач заявив, що позивачем пропущено строки позовної давності та наполягає на їх застосуванні.

З пояснень відповідача та третьої особи (що підтверджується також матеріалами справи: в позовній заяві позивач зазначив та в судовому засіданні його представник підтвердив, що ОСОБА_6 після смерті дружини домовився з відповідачем про прийняття спадщини останнім) вбачається, що позивач після смерті ОСОБА_8 не побажав отримувати свідоцтво про право на спадщину за законом та йому було відомо про те, що таке свідоцтво отримує саме відповідач. Впродовж двох з половиною років з жовтня 2003 року до квітня 2005 року позивач не звертався до нотаріальної контори з відповідною заявою, був обізнаний щодо свого права на спадкування.

Відповідно до ст.ст.257, 261, 267 ЦК України загальна позовна давність встановлена тривалістю в три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою ним до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не надав переконливих доказів того, що йому не було відомо про отримання свідоцтва про право на спадщину відповідачем, і тому у суду немає підстав для визнання поважними причин пропущення ним строків позовної давності, в зв*язку з чим порушене право не підлягає захисту, а значить і немає підстав для задоволення позову.

Доводи представника позивача, що позивач не знав, хто та коли саме з спадкоємців отримав свідоцтво про право на спадщину, не можуть бути прийняті судом до уваги, так як позивачу нічого не заважало дізнатися про це і він міг та мав можливість довідатися про порушення свого права.

Щодо позовних вимог про стягнення 2500 гривень з відповідача, то за заявою позивача ( а.с. 83) ухвалою суду ( а.с. 84) провадження по справі в цій частині закрито.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати покладаються на нього, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

На підставі ст.ст. 1268,1301, 257, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.ст.60,212-214 ЦПК України,суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позова ОСОБА_6 до ОСОБА_15, треті особи - Волноваська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ОСОБА_15, зареєстрованого Волноваською державною нотаріальною конторою Донецької області 18.04.2005р. в реєстрі №1-991, та визнання за ним права власності на 1/16 частину квартири №18 в будинку №165 по вулЛеніна в м.Волноваха Донецької області, поновленні строку позовної давності відмовити.

Повний текст рішення складений 17 червня 2010 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Волноваський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня оголошення рішення й подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя