Справа № 2-1993/10р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2010р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області

у складі головуючого судді Левченка А.В.

при секретарі Банасько І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

28.04.2010 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що вона проживає у власній квартирі АДРЕСА_1. Квартира знаходиться на першому поверсі триповерхового багатоквартирного будинку. З метою збільшення загальної площі вона вирішила прибудувати до зовнішньої стіни своєї квартири прибудову. По сусідству з нею проживає відповідач. Вікна кімнат їх квартир знаходяться поруч. Відповідач запропонував їй побудувати прибудови разом, спільними силами. Такий варіант будівництва повинен був здешевити для кожного з них вартість прибудов, тому позивач погодилась з пропозицією. Вони домовились, що ОСОБА_2 візьме на себе всі питання повязані з придбанням матеріалів та організацією будівельних робіт. Всі витрати по будівництву вирішили поділити порівну. Винагорода ОСОБА_2 за організацію робіт домовленістю не передбачалась. Відповідач провів попередні розрахунки вартості прибудов і повідомив її, що кожному з них будівництво обійдеться в 3000 доларів США. Позивач погодилась і 25.10.2009р. передала ОСОБА_2 3010 доларів США, що станом на момент передачі грошей по офіційному курсу НБУ (100 доларів США 800,5 грн.) становило 24095,05 грн. Згодом ОСОБА_1 зрозуміла, що відповідач надає неправдиву інформацію з приводу вартості матеріалів, робіт та витрат грошей, чим спровокував сварку і 09.12.2010р. повернув їй 1500 доларів США, що станом на момент повернення грошей по офіційному курсу НБУ (100 доларів США 798,45 грн.) становило 11976,75грн. Тобто, відповідач розірвав договір в односторонньому порядку. Позивач звернулася до субєкта оціночної діяльності і згідно висновку про незалежну оцінку станом на 18.03.2010р. вартість будівельно-монтажних робіт незавершеного будівництва прибудови до квартири №37 за адресою: с. Щасливе, вул. Лисенка, 9 становить 5642,24 грн. Таким чином, відповідач заборгував 6476,06 грн. В зв"язку з цим позивач просить стягнути з відповідача борг за договором з врахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3% річних за користування чужими грошами в розмірі 6872 гривні 17 копійок, моральну шкоду в сумі 2000 грн. та понесені нею судові витрати. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав повністю, при цьому пояснив, що він повернув позивачу 1500 доларів, інші кошти витратив, але доказів їх використання на будівництво прибудови в нього немає. Домовленості про винагороду між ними не було, але він вирішив різницю коштів в сумі 400 доларів забрати собі як винагороду.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, проживає у власній квартирі АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого 24.03.2009р. приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу. Квартира знаходиться на першому поверсі триповерхового багатоквартирного будинку. З метою збільшення загальної площі позивач вирішила прибудувати до зовнішньої стіни своєї квартири прибудову, в зв"язку вона домовилась з відповідачем побудувати прибудови разом, спільними силами. Такий варіант будівництва повинен був здешевити для кожного з них вартість прибудов. Сторони домовились, що ОСОБА_2 візьме на себе всі питання повязані з придбанням матеріалів та організацією будівельних робіт, всі витрати по будівництву вирішили поділити порівну. Винагорода ОСОБА_2 за організацію робіт нашою домовленістю не передбачалась. Відповідач провів попередні розрахунки вартості прибудов і повідомив, що кожному з них будівництво обійдеться в 3000 доларів США. Після чого позивач погодилась і 25.10.2009р. передала ОСОБА_2 3010 доларів США, що станом на момент передачі грошей по офіційному курсу НБУ (100 доларів США 800,5 грн.) становить 24095,05 грн.

Згодом позивач зрозуміла, що відповідач надає неправдиву інформацію з приводу вартості матеріалів, робіт та витрат грошей, навмисно завищує, в зв"язку з чим між ними виникла сварка.

Відповідач не став надавати позивачу пояснень з приводу витрат грошей та 09.12.2010р. повернув їй 1500 доларів США, що станом на момент повернення грошей по офіційному курсу НБУ (100 доларів США 798,45 грн.) становило 11976,75грн. Таким чином, відповідач розірвав наш договір в односторонньому порядку.

Для підтвердження своїх підозр позивач звернулась до субєкта оціночної діяльності ПП «Автоекспрес» і згідно наданого висновку про незалежну оцінку станом на 18.03.2010р. вартість будівельно-монтажних робіт незавершеного будівництва прибудови до квартири №37 за адресою: с. Щасливе, вул. Лисенка, 9 становить 5642,24 грн.

В судовому засіданні експерт ОСОБА_3 підтримав свій висновок та пояснив, що при визначенні вартості він виходив із середньої будівельних матеріалів.

Таким чином, відповідач залишився винним позивачу 6476,06 грн. На неодноразові звернення позивача відповідач не відреагував, кошти не повернув.

25.12.2009р. ОСОБА_1 звернулася до Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області з заявою про наявність в діях ОСОБА_2 шахрайства. В ході перевірки факт отримання ОСОБА_2 від неї грошей в сумі 3000 доларів США був підтверджений, що підтверджується Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона зобовязується за завданням другої сторони надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлене договором.

Фактично між сторонами був укладений договір в усній формі про надання послуг, які полягали в організації будівельних робіт. Підтвердженням існування між сторонами договору є прийняття ОСОБА_2 від позивача грошей, закупівля ним матеріалів та виконання будівельних робіт.

Згідно ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність.

Згідно ст. 904 ЦК України за договором про безоплатне надання послуг замовник зобовязаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 509 ЦК України зобовязаннями є правовідношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певну дію (надати послугу) або утриматись від певної дії. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання його з порушенням умов. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Після розірвання договору відповідач повинен був повернути позивачу невитрачені на будівництво кошти, але зробив це не в повному обсязі. З 09.12.2010р. відповідач незаконно володіє і користується коштами позивача в сумі 6476,06 грн., а тому підлягають стягненню.

Крім того, позивач зазначає, що в зв"язку з такими діями відповідача, вона втратила спокій, душевну рівновагу, нормальний сон, стала знервованою, неврівноваженою, постійно перебуває в пригніченому стані. В зв"язку з чим просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 2000 грн.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала в звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Оскільки, позивачем не надано належних доказів на підтвердження завданої їй моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи належать витрати, які позивач понесла в звязку оплатою інформаційно-технічного забезпечення, з проведенням незалежної оцінки та витрати на правову допомогу.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказі подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача боргу за договором з врахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3% річних за користування чужими грошами в розмірі 6872 гривні 17 копійок, з яких 6476 гривень 06 копійок складає основний борг, 59 грн.36 коп. інфляційне збільшення, 336 грн. 75 коп. 3% річних та понесених нею судових витрат в розмірі 3710 грн., а тому в цій частині позову підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись: ч.2 ст.23, 202,218,509,610,611,901,904 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст. ст. 15, 30, 60, 62, 88, 202,203 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором з врахуванням індексу інфляції за час прострочення та 3% річних за користування чужими грошами в розмірі 6872 гривні 17 копійок, з яких 6476 гривень 06 копійок складає основний борг, 59 грн.36 коп. інфляційне збільшення, 336 грн. 75 коп. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3710 грн. судових витрат.

В решті частини позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Левченко А.В.