Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-669/10
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого - судді Мазниці А.А.

При секретарі - Ковальській Т.Г.

За участю:

Представника позивачів - ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи - Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права на обов'язкові частки у спадщині та визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними в частині, -

В С Т А Н О В И В :

З лютого 2007 р. у провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради про визнання свідоцтва на право власності недійсним в частині визнання права власності на самовільні побудови, позовами третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним в частині та визнання права на обов'язкову часту у спадщині. Ухвалою суду від 27.09.2007 р. вимоги, що розглядаються у даній справі, були виділені у самостійне провадження (а.с. 38) та оформлені у вигляді окремого процесуального документу (а.с. 5-8).

В обгрунтування даних вимог позивачі зазначили, що спірне домоволодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності їх батьку ОСОБА_6, а після смерті останнього відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 01.06.1978 р. перейшло у власність їх матері ОСОБА_7, проте фактично перебувало у користуванні не тільки її, але й її дітей ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Після смерті матері ОСОБА_8, що настала у 1994 р., ніхто з дітей до нотаріальної контори не звертався, але всі вони вважаються такими, що прийняли спадщину шляхом вступу у фактичне володіння спадковим майном. Звернувшись до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_7 з метою оформлення своїх прав на частину спірного домоволодіння, що перейшла до неї після смерті ОСОБА_8, позивачі з'ясували, що остання на підставі заповіту від імені ОСОБА_8, про який їм не було відомо, у 1997 р. отримала свідоцтво про право на спадщину на спірне домоволодіння в цілому, а після її смерті відповідне майно перейшло до її онука ОСОБА_5 У зв'язку з викладеним позивачі з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с. 188, 189), посилаючись на те, що на час смерті ОСОБА_8 вони були її непрацездатними спадкоємцями та прийняли спадщину, а отже незалежно від змісту її заповіту, про який до звернення за прийняттям спадщини після смерті ОСОБА_7 їм не було відомо, успадкували обов'язкову частку у спадщині, просили суд визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину нерухомого майна по АДРЕСА_1 за кожним, визнати недійсним у цій частині свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.07.1997 р., видане ОСОБА_7, та свідоцтво про право на спадщину від 30.01.2007 р., видане ОСОБА_5.

У судовому засіданні представник позивачів на задоволенні позову наполягав з викладених у ньому підстав.

Відповідач до суду не з'явився, за місцем реєстрації, підтвердженим даними адресного обліку МВС, не проживає (а.с. 190-192), про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 196), що є підставою для розгляду справи у заочному порядку.

Треті особи надали суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представників (а.с. 41, 42/зв).

Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 належне йому на праві власності домоволодіння АДРЕСА_1 перейшло у власність його дружини ОСОБА_8, у чому 01.06.1978 р. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с. 112).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла (а.с. 109/зв). Після її смерті спірне домоволодіння було успадковане ОСОБА_7, що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.07.1997 р. (а.с. 113). Як вбачається з спадкової справи, інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися (а.с. 108-113). В той же час позивачі разом з ОСОБА_7 фактично вступили у володіння спірним майном, при цьому ОСОБА_3 є пенсіонером з 1992 р. (а.с. 118), ОСОБА_4 - з 1991 р. (а.с. 114).

ІНФОРМАЦІЯ_2. померла ОСОБА_7 (а.с. 124). До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися її рідні брати ОСОБА_3 та ОСОБА_9, а також онук ОСОБА_5 (а.с. 120, 121). Враховуючи, що останній є спадкоємцем за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3. сина спадкодавиці, 30.01.2007 р. йому було видане свідоцтво про право на спадщину на спірне домоволодіння по АДРЕСА_1 в цілому (а.с. 175).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_8 відкрилася та була прийнята спадкоємцями до 01.01.2004 р., при вирішення даного спору належить керуватися положеннями ЦК України в редакції Закону 1963 р.

Відповідно до ст. 535 ЦК України в редакції Закону 1963 р., неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК України в редакції Закону 1963 р. прийнята спадщина належить спадкоємцю з часу її прийняття, про яке відповідно до ст. 549 того ж кодексу свідчить зокрема вступ у володіння або користування спадковим майном.

Виходячи з встановлених обставин справи та змісту вищенаведених положень законодавства суд доходить висновку про те, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як непрацездатні за віком спадкоємці померлої ОСОБА_8, що прийняли спадщину разом з спадкоємцем за заповітом ОСОБА_7 шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, набули право власності в порядку спадкування обов'язкової частки на відповідні частини спірного домоволодіння, а отже позовні вимоги в частині визнання права власності є обгрунтованими та підлягають задоволенню у межах заявлених вимог. При цьому також підлягає задоволенню решта позовних вимог, що полягають у визнанні недійсними наступних правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння в частині, успадкованій позивачами.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 535, 548, 549 ЦК України в редакції Закону 1963 р., ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування обов'язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування обов'язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_8, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 16.07.1997 р. за реєстровим № 6-4584 Першою дніпропетровською державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 на спадкове майно, що належало ОСОБА_8, - визнати частково недійсним в частині 1/3 частини домоволодіння з господарськими побудовами та спорудами по АДРЕСА_1.

Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 30.01.2007 р. за реєстровим № 2-290 Восьмою дніпропетровською державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 на спадкове майно, що належало ОСОБА_7 - визнати частково недійсним в частині 1/3 частини домоволодіння з господарськими побудовами та спорудами по АДРЕСА_1.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 110, 57 грн. судових витрат.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної силі після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.А. Мазниця