РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1129/10

номер провадження -

14 вересня 2010 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої судді М.В. Матвієнко

при секретарі Л.Г. Ліщині

розглянувши увідкритому судовому засіданні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Золотоніському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Золотоніському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни». Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, щовона народився 12 березня 1938 року, а тому відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є дитиною війни. Відповідно до ст. 6 вищезазначеного закону вона має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Статтями 77 та 110 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2006 рік та п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2007 рік призупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Однак Конституційний Суд України своїм рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі № 1-29/2007 - визнав положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2007 рік такими, що не відповідають Конституції України. Рішення Конституційного Суду України в цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Отже, їїзаконні права було обмежено шляхом прийняття окремих неконституційних положень Законів України. Таким чином, сума невиплаченої їй соціальної допомоги за 2007-2009 роки становить 4293 гривні. Позивачка в своїй позовній заяві просила суд визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Золотоніському районі в частині не нарахування їй соціальної допомоги, як дитині війни, та зобовязати відповідача нарахувати на її користь вищевказану суму допомоги.

Позивачка в судове засідання не з'явилася, оскільки в позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Золотоніському районі в судове засідання не з»явилася та направила до суду лист-заперечення, в якому заперечувала проти задоволення позовних вимог та просила суд проводити розгляд справи за відсутності представника Фонду. Згідно даного листа Фонд заперечує з приводу задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком, однак дію цієї статті було зупинено на 2007 рік згідно із п.12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України». Ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України» встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного утримання, чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами в розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Після визнання неконституційними норми ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України» на 2007 рік, законодавством не прийнято жодного нормативного акту на виконання вказаних вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено на законодавчому рівні які органи повинні виплачувати підвищені пенсії, за рахунок яких коштів і джерел, в якому порядку, яким чином обчислювати вказаний розмір, як не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», так як ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальна пенсія за віком за наявності достатнього страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте в ч. 3 вищезгаданої статті встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму застосовується виключно для визначення розмірів пенсій призначених згідно з цим Законом, а тому щодо пенсіонерів, яким пенсія призначена за іншими спеціальними законами у тому числі і відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни», розмір мінімальної пенсії за віком, зазначений у ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не застосовується. Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» були внесені зміни в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а саме: дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про статус ветеранів війни гарантії їх соціального захисту» надбавка даній категорії пенсіонерів встановлена в розмірі 10% прожиткового мінімуму для громадян, які втратили працездатність. В ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» зазначено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Кабінетом Міністрів України для реалізації положень Закону не приймалось рішення щодо внесення змін до нормативно-правових актів, прийняття нових актів, а органи Пенсійного фонду України не наділені компетенцією у визначенні конкретних розмірів доплат, пенсій, компенсацій, тому у них немає передбачених законом підстав для проведення перерахунку пенсії позивачеві, а тому просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Так як у справі мається достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, то суд розглядає справу за відсутності позивача та представника відповідача.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи та дослідивши всі докази по справі, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. ОСОБА_3 України «Про соціальний захист дітей війни» набрав чинності 01.01.2006 року та був опублікований у відомостях Верховної Ради України 2005 року № 4, чим доведений до відому населення, як це передбачено ст. 57 Конституції України. Позивач звернулася з позовною заявою до суду 10.06.2010 року, в якій просить суд зобовязати відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Золотоніському районі нарахувати їй недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу «Дітям війни» за період за 2007-2009 роки, отже, суд рахує термін позовної давності в три роки від 10.06.2010 року, тобто вимоги позивача підлягають розгляду з 10.06.2007 року.

Позивач ОСОБА_1 відповідно до норм ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус «дитини війни», що вона ствердила пенсійним посвідченням № 152157, де мається штемпель «Дитина війни», а тому вона має право на соціальний захист відповідно до норм ст. 6 даного Закону, тобто має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Частиною 2 пункту 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року визначено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. І, як наслідок, внесені в цей ОСОБА_3 зміни протягом 2007-2008 років були в подальшому скасовані рішенням Конституційного суду України. Зокрема в рішенні Конституційного суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 Конституційний суд України вирішив, що п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», визнати таким, що не відповідає Конституції України, тобто є неконституційним.

Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року роз»яснено, що ОСОБА_3 України «Про державний бюджет України» не має вищої юридичної сили стосовно інших законів. Пункт 5.4. цього рішення зазначає, що ОСОБА_3 про бюджет є основним фінансовим документом держави. Через своє спеціальне призначення цей закон не повинен регулювати відносини в інших сферах суспільного життя. Конституція України не дає Закону про Державний бюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів. Таким чином, Конституційний суд України дійшов висновку , що Законом «Про Державний бюджет» не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки, з об»єктивних причин, це створює протиріччя в законодавстві, і, як наслідок, скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. Цим же рішенням Конституційний суд України пунктом 41 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» ОСОБА_3 України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнав неконституційними, тобто такими, що суперечать Конституції України.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю в Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов»язком держави, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів не може бути звужений . Зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст і обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України: лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Крім того, Постановою Пленуму Верховного суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» зазначено, що відповідно до статей 8 та 22 Конституції України не підлягають застосуванню судами закони та інші нормативно-правові акти, якими скасовуються конституційні права і свободи людини та громадянина, а також нові закони, які звужують зміст та обсяг встановлених Конституцією України і чинними законами прав і свобод. А тому, твердження представника відповідача про безпідставність вимог позивача про виплату зазначеного підвищення до пенсії по причині призупинення дії норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» через внесення до неї змін є безпідставними і нічим не вмотивовані. Враховуючи вищевикладене, та керуючись ч. 1, 2 ст. 8 Конституції України, в Україні визначається і діє принцип верховенства права, і рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв»язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними та є обов»язковими до виконання на території України , - дії, зокрема ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Золотоніському районі , яке відповідно до п. п.7 п. 2.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах управління відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші соціальні виплати відповідно до чинного законодавства, безпосередньо має нараховувати і виплачувати пенсії та соціальні виплати, по не нарахуванню та невиплаті позивачці щомісяця підвищення до пенсії, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є незаконними в період з дня проголошення зазначених вище рішень Конституційного Суду України .

Що стосується дій ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Золотоніському районі в періоди з 10.06.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року, то управління, нараховуючи гр. ОСОБА_1 та виплачуючи зазначене підвищення до пенсії в розмірі лише 10 % від мінімальної пенсії за віком, норм чинного законодавства не порушувало, оскільки законодавець, приймаючи ОСОБА_3 України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» вніс зміни в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» , частково призупиняючи його дію, а тому управління Пенсійного фонду в Золотоніському районі правильно нараховувало та виплачувало позивачеві в цей період підвищення до пенсії, як дитині війни .

Доводи представника відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема вирахування мінімальної пенсії за віком, на 30% якої мають підвищуватися пенсії дітям війни, суд вважає безпідставними. Станом на 9 липня 2007 року розмір мінімальної пенсії за віком визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Тому, при визначенні розміру підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 3 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України. Приймаючи до уваги те, що позивачу підвищення до пенсії, як дитині війни, нараховане в меншому розмірі, ніж передбачено діючим законодавством, суд не може виконувати функції покладені на органи виконавчої влади та самостійно здійснити таке перерахування. За таких обставин, у суду немає підстав для задоволення позову в стягненні підвищення до пенсії в твердій грошовій сумі.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачу по справі - ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Золотоніському районі, належить зробити перерахунок пенсії гр. ОСОБА_1 за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року включно, та провести виплату недоотриманого нею підвищення до пенсії, як дитині війни, виплати здійснювати з розрахунку 30% від мінімальної пенсії за віком щомісяця з урахуванням вже проведених за цей період виплат.

Крім того, суд вважає, що понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 гривень необхідно стягнути з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 1, 3, 21, 22 ч. 2, 3 ст. 46, ст. 56 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» , ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 17, 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» , п.п. 6 п. 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, Додатку «Розподіл видатків Державного бюджету України на 2008 рік» № 3 до Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» від 12.12.2008 року № 659, ст. 34 п. 10 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст. ст. 15, 212, 213, 215, 218, 223 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» - задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Золотоніському районі в частині не нарахування ОСОБА_1 недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "Дітям війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року включно - неправомірними.

Зобов»язати ОСОБА_2 Пенсійного фонду в Золотоніському районі здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року включно та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року включно з урахуванням проведених за цей період виплат.

Стягнути з управління Пенсійного фонду в Золотоніському районі на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя М. В. Матвієнко