Апеляційний суд Черкаської області
Справа №22ц-4919/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 57 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_3
СуддівОСОБА_4, ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області на постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 5 червня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі про стягнення недоплаченої щомісячної грошової надбавки до пенсії дитині війни та поновлення пропущеного строку для звернення до суду, -

в с т а н о в и л а :

12 травня 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом. Зазначала, що вона відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон) має статус «Дитини війни».

Згідно ст. 6 Закону вона має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але відповідачем вимоги даного Закону ігноруються і підвищення до пенсії їй, як дитині війни, протягом 2006-2008 року не нараховувалося, чим порушуються її права на соціальний захист. На підставі наведеного ОСОБА_6 просить суд задовольнити її вимоги, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити щомісячне підвищення до пенсії за 2006-2008 роки в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, що з урахуванням виплаченої в 2008 році щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, становить 3944 грн. 30 коп. та поновити пропущений строк для звернення до суду.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 5 червня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області по невиконанню з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року вимог ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині нарахування та виплати позивачці підвищення до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі провести нарахування та виплати ОСОБА_6 підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімального розміру пенсії за віком, виходячи з розміру, який встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», за 2007 рік з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік - з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року. При нарахуванні підвищення до пенсії за вказані періоди врахувати підвищення (надбавку) в розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, яке було нараховане та виплачене позивачці у відповідні місяці 2008 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог, так як вважає постанову суду незаконною і необґрунтованою та винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального права .

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів в апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про її часткове задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 народилася 4 серпня 1942 року, отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Відповідно до статті 6 Закону ( у редакції від 18.11.2004 року), дітям війни пенсії або щомісячне грошове довічне утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції правомірно не застосував ст.6 Закону в редакції від 28 грудня 2007 року №107-ІV про виплату до пенсії підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розміру пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Ураховуючи положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, положення ст.6 Закону, у редакції цього Закону від 18 листопада 2004 року № 2195- ІV, поновили свою дію з 22 травня 2008 року.

Отже, нарахування та виплати в 2008 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм із 1 січня 2008 року до 21 травня 2008 року Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правильно виходив з того, що управління пенсійного фонду як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами ст.6 Закону і здійснити позивачу відповідні нарахування, але у порушення указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Посилання в апеляційній скарзі на інші нормативно-правові акти не можна взяти до уваги, оскільки відповідно до ч.2 статі 3 Закону державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів управлінню пенсійного фонду для виконання покладених на нього обовязків у справах цієї категорії виходить за межі заявлених вимог і судом не розглядалося.

Разом з тим суд ухвалою від 5 червня 2009 року необґрунтовано поновив позивачці строк звернення до суду.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідач у своїх запереченнях на позов просив застосувати строки звернення до суду.

З матеріалів справи видно, що позивачка звернулася до суду із позовом 12 травня 2009 року В своїй позовній заяві просить визнати дії відповідача неправомірними за період 2006 - 2008 роки.

Наведені у позовній заяві доводи не дають підстав вважати, що позивачка пропустила строк звернення до суду по поважній причині, а тому ухвала суду з цього приводу є необґрунтованою.

З огляду на це висновок суду про задоволення позовних вимог за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року неможна вважати правильним, а тому постанова суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у зазначеній частині позову.

В решті доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області задовольнити частково.

Постанову Монастирищенського районного суду Черкаської області від 5 червня 2009 року у даній справі змінити, скасувавши її в частині визнання протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області по невиконанню з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року вимог ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині нарахування та виплати позивачці підвищення до пенсії у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком та зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Монастирищенському районі провести нарахування та виплати ОСОБА_6 підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімального розміру пенсії за віком, виходячи з розміру, який встановлений ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування», за 2007 рік з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, відмовивши ОСОБА_6 в зазначеній частині позовних вимог.

В решті постанову суду залишити без зміни.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: підпис

Судді: підписи