Іванківський районний суд Київської області
Справа 2-576/10.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2010 року Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П., при секретарі Ковальовій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання нарахування і стягнення недоотриманих сум,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до відповідача з позовом про визнання дій відповідача неправомірними, зобовязання відповідача перерахувати та виплатити їм додаткову пенсію ( ОСОБА_2 з 10.07.2007 року по 31.12.2007 року та обом їм з 22.05.2008 року відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивачка посилається на те, що вона є інвалідом 2 групи, він 3 групи, потерпілими внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, перебувають на обліку / відповідача, де отримують пенсію ним нараховану.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в усіх випадках розміри додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровлю, особам, віднесеним до категорії 1: інвалідам 2 групи складає 75%, а 3 групи - 50% мінімальної пенсії за віком.

Позивачі вважають відмову відповідача у перерахуванні та виплаті недоотриманих сум відповідно до визначених Законом розмірів незаконними, просять визнати такі дії неправомірними, зобовязати відповідача провести перерахунок та виплатити недотриману пенсію відповідно до вимог ст. 50 зазначеного Закону.

Позивачі у судове засідання не з*явилися, у позові просила справу розглянути без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання не заявився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі діяло в межах чинного законодавства України.

Ч.З ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із цим законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був. Відповідач діяв у межах бюджетного законодавства, постанов КМ України, якому відповідно до ст. 62 Закону України «Поро статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право розяснення порядку застосування цього закону. Відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є потерпілою 1 категорії, інвалідом

2групи, позивач ОСОБА_2 є потерпілим 1 категорії, інвалідом групи, що підтверджено відповідними посвідченнями, довідками МСЕК. Як вбачається з заперечення відповідача, наданих суду довідок про розмір пенсії, позивачка на даний час отримує пенсію за віком відповідно до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», і відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захисту громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» додаткова пенсія, нарахована відповідачем станом на 04.08.2010 року у ОСОБА_1 становить 141,80 грн., у ОСОБА_2 - 106,35 грн.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до категорії 1. призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком, інвалідам 3 групи - 50% мінімально пенсії за віком .

Посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкова державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не можу застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу д::я обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком.

Додаткова пенсія позивачам нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі «Кечко проти України» в п.23 зазначив „ суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань

З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає роз'яснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі. А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству (№ 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком.

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п.1) та основи соціального захисту ( п.6).

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст. 50 Закону, є неправомірною.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обовязком держави (ст.3). права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений (ст.22).

Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Таким чином, враховуючи те, що зміни до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (щодо викладення в новій редакції цієї статті) 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно чинними на з того ж дня і по даний час є попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольнити : визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача провести перерахунок та виплату недоплачених сум додаткової пенсії у розмірах, визначених цією статтею позивачу ОСОБА_2 з 10.09.2007 року по 31.12.2007 року та обом позивачам з 22. з 22.05.2008 року. Подальший перерахунок та виплата додаткової пенсії позивачам має проводитись відповідачем з урахуванням вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зміни мінімальної пенсії за віком.

На підставі викладеного, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. 5, 10, 57, 60, 64, 197, 212-215 ЦПК України, ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про Державне мито», суд

ВИРІШИВ:

1.Цивільний позов задовольнити.

2.Визнати дії відповідача щодо нарахування та виплати додаткової пенсії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у розмірах, менших, ніж передбачено ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

3.Зобовязати відповідача - управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області зробити перерахунок додаткової пенсії, виходячи з встановленого розміру ОСОБА_1 - 75% від мінімальної пенсії за віком, губишу ОСОБА_3 - 50% мінімальної пенсії за віком згідно ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розраховуючи з мінімальної пенсії за віком в розмірі не менше встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, діючого на момент нарахування пенсії ОСОБА_2 з 10.09.2007 року по

31.12.2007 року та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з

22.05.2008 року з урахуванням вже виплачених сум.

4.Від сплати судового збору сторони звільнити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з моменту отримання його копії апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана. У разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: