Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-22/10
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м у к р а ї н и

20 травня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Залєвській Я.В.,

за участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Житлово-будівельного кооперативу «Граніт» про встановлення порядку користування квартирою, треті особи Виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_4 10 січня 2008 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом про встановлення порядку користування квартирою № 44 по вул. Рєпіна, 18 в м. Полтава.

В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що квартира АДРЕСА_1 на праві власності в порядку спадкування належить їй та відповідачу ОСОБА_3 в рівних частках кожному по ?. Між сторонами виникають сварки з приводу користування квартирою.

В поданій до суду заяві позивач просила суд встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1, виділивши їй в користування жилу кімнату № 2 пл. 12,6 кв.м., а у користування ОСОБА_3 жилу кімнату № 4 пл. 10,5 кв.м. В спільному користуванні просила суд залишити: жилу кімнату № 5 пл. 18,3 кв.м., коридор № 1 пл. 5,2 кв.м., кладову № 3 пл. 0,9 кв.м., кухню № 6 пл. 5,2 кв.м., ванну кімнату № 7 пл. 1,9 кв.м., туалет № 8 пл. 0,8 кв.м., один відділом сараю пл. 2,9 кв.м., який розташований у підвалі.

В судове засідання позивач не зявилася, представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд визначити порядок користування спірною квартирою згідно з варіантом порядку користування, визначеним у висновку № 434 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 05 червня 2009 року із зобовязанням сторін провести відповідні переустаткування.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог та встановлення порядку користування квартирою заперечував. Вважає, що оскільки позивач ОСОБА_4 в спільній квартирі не мешкає, проживає поза межами міста Полтави, відсутні підстави для встановлення порядку користування квартирою № 44, так як він один користується нею. Пояснював, що не оспорює право позивача на користування квартирою та згоден відшкодувати вартість її частки, але не має загальної суми коштів.

Інші особи своїх представників для участі в справі не направили, будучи повідомлені судом належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд, заслухавши осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що спірна квартира знаходиться в будинку ЖБК «Граніт». Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 березня 1999 року позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 є власниками кожний про 1/6 частин квартири АДРЕСА_2.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 листопада 2004 року позивач ОСОБА_4 є власником 1/3 частини АДРЕСА_3, відповідач ОСОБА_3 також згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18 листопада 2004 року є власником 1/3 частини.

За таких обставини, сторонам по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кожному належить ? частина квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно зі ст. 155 ЖК України квартира, що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучена, власника не може бути позбавлено права користування квартирою.

Як встановлено судом та не заперечувалося жодною із сторін, в спірній квартирі АДРЕСА_1 постійно мешкає відповідач ОСОБА_3 Позивач ОСОБА_4 в квартирі не проживає, оскільки має інше постійне місце проживання. При цьому будь-які перешкоди для користування ОСОБА_4 спірним приміщенням відсутні.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 з наступними змінами „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності розяснено, що квартира, яка є спільною сумісною власністю на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо сторонам виділити жилі та інші приміщення із самостійним виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Як встановлено судом, сторонам неможливо виділити в спільній квартирі жилі та інші приміщення із самостійним виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

При вирішенні питання щодо можливого встановлення порядку користування АДРЕСА_4 суд виходить з наступного.

Спірна квартира № 44 розташована на 1-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку та складається з трьох житлових кімнат: приміщення 2 пл. 12,6 кв.м., приміщення 4 пл. 10,5 кв.м., приміщення 5 пл. 18,3 кв.м. Загальна площа квартири складає 55,4 кв.м., житлова площа 41,1 кв.м.

Встановлення запропонованого позивачем в позовній заяві порядку користування, згідно з яким ОСОБА_4 мала б користуватися кімнатою площею 12,6 кв.м., а ОСОБА_3 площею 10,5 кв.м. призведе до порушення прав сторін на користування належною їм на праві власності частиною спільної квартири, а тому не може бути задоволено.

Чотири варіанти порядку користування кватирою, визначені згідно з висновком експертизи № 299/300 також призведуть до порушень права ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користування належною на праві власності частиною.

Варіант порядку користування квартирою № 44, запропонований висновком № 434 додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 05 червня 2009 року не може бути застосований судом з наступних міркувань.

Зазначений варіант порядку користування квартирою вимагає проведення переустаткування та переобладнання, які необхідно здійснити сторонам по справі виходячи з норм ст. ст. 317, 358 ЦК України за їх спільною згодою. Така згода в судовому засіданні досягнута не була. Крім того, для проведення такого переустаткування на час розгляду справи судом жодною із сторін не було отримано дозволу на проведення будівельних робіт, затверджена проектна документація відсутня.

Крім того, як встановлено висновком судової будівельно-технічної експертизи № 299/300 від 30 травня 2008 року та додаткової експертизи № 434 від 05 червня 2009 року, на момент проведення натурного дослідження, в квартирі вже має місце самовільне перепланування.

Встановивши дані обставини, враховуючи принцип диспозитивності, право особи на власний розсуд користуватися наданими їй процесуальними правами, суд, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ЖБК «Граніт» про встановлення порядку користування квартирою не підлягають задоволенню.

При вирішенні справи судом також враховується, що станом на час розгляду справи між сторонами фактично відсутній спір щодо користування квартирою, а має місце відсутність згоди на розпорядження кожним із власником частиною квартири.

У звязку відмовою в задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Житлово-будівельного кооперативу «Граніт» про встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає чинність після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_5

20.05.2010