Справа №2-54/10 23.11.2010 23.11.2010 23.11.2010
Провадження №22ц-8470/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-8470/10 Головуючий у 1-й інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 34 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів : Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

при секретарі Єфіменко О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційними скаргами

ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2010 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди,

та зустрічним позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересня 2008 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди.

Позивач зазначав, що він є власником гаражу №113 в АГК «Керамік» по вул. Казарського, №7 у м. Миколаєві. Відповідач є власником гаражу №204 цього ж АГК. З його дозволу та за умови незаподіяння йому шкоди його майну, у квітні 2008 р. відповідач проводив гідроізоляцію задньої стіни свого гаражу. Між тим, внаслідок проведених ним робіт його гараж почав осідати, утворилися тріщини по стінам. На його вимоги відшкодувати заподіянні збитки, ОСОБА_5 відповідає відмовою.

З врахуванням зазначених обставин просив стягнути на його користь заподіянні збитки у розмірі 19775 грн.00 коп.

Крім того, у судовому засіданні, позовні вимоги позивачем було збільшено: просив зобовязати відповідача зробити відновлювальний ремонт його гаражу.

У грудня 2008 р. ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_2 з зустрічним позовом та посилаючись на те, що неправомірними діями позивача йому заподіяно моральну шкоду, просив стягнути на його користь 5000 грн.

Дані позову було обєднано в одне провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2010 р., позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Постановлено: стягнути з ОСОБА_6 на користь з ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 13010 грн. 40 коп., витрати по сплаті судового збору 130 грн.10 коп., витрати по оплаті інформаційно -технічного забезпечення розгляду справи - 30 грн., витрати, повязані з розглядом справи 3020 грн.56 коп., на користь держави - недоплачену суму витрат по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 90 грн., в задоволенні решти вимог відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення його вимог, зобовязати відповідача провести відновлювальні роботи його будівлі відповідно до проектної документації та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 7482 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду у повному обсязі та ухвалите нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд виходив з того, що сторони є власниками гаражів в автогаражному кооперативі «Керамік», діями відповідача, а саме: проведенням ремонтних робіт по гідроізоляції його гаражу, будівлі гаражу позивача було заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої визначено за висновком будівельно-технічної експертизи №6108-6109 від 18.08.2010 р.- і становить 13010 грн.40 коп.

Між тим, з даними висновками суду погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що у 1995 р. було створено АГК «Керамік» по будівництву та експлуатації колективних гаражів для автомобілів та мотоциклів, які знаходяться у приватній власності громадян. Для цього АГК „Керамік в постійне користування за рахунок земель не наданих у власність чи користування було відділено земельну ділянку площею 24322 кв.м. та передано в оренду за відповідним договором, укладеним 19 лютого 2003 р. між Миколаївською міською радою та АГК «Керамік» на 10 років, без права її передачі в суборенду.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є членами АГК „Керамік. Відповідно до рішення Ленінської районної ради №193 від 17.08.1990 р. ОСОБА_2 є користувачем гаражу №113.(а.с.106), а ОСОБА_7 - на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради №319 від 22 лютого 2008 р. користується гаражем №204.

Відповідно до розділу 111 статуту кооператив здійснює будівництво гаражів після затвердження в установленому законом порядку проекту на будівництво, яке може здійснювати як сам член кооперативу самостійно, так і, за його замовленням, підрядна організація. Контроль за будівництвом гаражів здійснюється правлінням кооперативу, органами архітектурно-будівельного контролю та місцевої ради народних депутатів.

Маючи у користуванні гараж №113, позивач у квітні 1992 р. звернувся до правління кооперативу з заявою про збільшення площі гаражу ( за рахунок добудови з тильного боку будівлі). Дане клопотання було задоволено. На теперішній час розмір гаражу становить 10 м х 6.80 м., в тому числі прибудова - 4 м. х 6.80 м. Проектна та дозвільна документація на добудову відсутня.

Згідно з ч.1 та 2 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Приймаючи до уваги, що спірна будівля побудована з порушення будівельних норм та стандартів, без належно оформленого дозволу на будівництво та проектної документації, передбаченої Законом України «Про планування і забудову території», « Про основи містобудування», а отже вона є самовільною.

У квітня 2008 р. ОСОБА_5 за погодженням позивачем та головою правління АГК «Керамік» провів роботи по гідроізоляції задньої стіни гаражу №204.

Після проведення цих робіт позивачем було виявлено, що погіршився технічний стан його гаражу: фундамент почав давати нерівномірну осадку всередині побудованої ним прибудови, в стінах та на стелі зявилися тріщини, відбулося руйнування відмостки.

Як вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 березня 2009 р., будівництво прибудови до гаражу №113 не відповідає нормам ДБН 1.1-4-200 Склад, зміст, порядок розробки, погодження та затвердження містобудівного обґрунтування , ДБП В 1.1-5- частина 2, Сніп 2.01..07-85 „ Навантаження та взаємодія, Сніп 2.01 15-90 „ Інженерний захист території, будівель та споруд від шкідливих геологічних процесів, Сніп 2.0614-85. Крім того, при будівництві прибудови використовувалися змішані залізобетоні та бетонні конструкції з тяжкою обємною вагою із змішаних будівельних матеріалів. Стіни прибудови як несучі, так огороджуючі конструкції не відповідають достатнім вимогам міцності і стійкості, а також не володіють достатньою опірністю теплопередачі, повітряно і звукопроникненям, не морозостійкі. Основними дефектами фундаментів та стін, які виникли в процесі експлуатації та причини їх виникнення це помилки, які було допущено при проведені будівельних робіт, збільшення вологості ґрунту, що прилягає до фундаменту (відсутність відводів поверхневих вод від будівлі неправильне виконання відмостки, відсутність гідроізоляції стін); збільшення навантаження на фундамент, тобто їх збільшення вище допустимого із-за передачі напруги від ваги стіни, виконаних із обємних, тяжких залізобетонних та бетонних конструкцій на основу фундаменту, тріщини в середині будівлі в стінах із-за нерівномірної осадки стін, підвищена вологість стін, недостатня теплоізоляція в місцях сполучення стін з залізобетонними конструкціями. Виконання будівельних робіт по гідроізоляції гаражу №204 не вплинуло на експлуатацію гаражу №113, в якому виявлено характерні пошкодження в його конструктивних елементах.

Як вбачається із висновку судової будівельно-технічної експертизи №6108-6109 від 18 серпня 2010 р. бетонна відмостка ( середньої товщини 200 мм) з боку лівого кута прибудови, спираючись на розрихлений ґрунт просіла від власної ваги( вага 1 кв.м. бетононної відмостки товщиною 200 мм. складає 1м х 1м х 0.2 м.= 0.2 кв. М. х 2400 кг/ куб.м .= 480 кг.), що сприяло утворенню тріщин з розкриттям на 3 15 см. та відходить від фундаменту та завалюванню залізно-бетонних регелів. Тріщини, що утворилися, відкрили доступ до проникнення атмосферних опадів під підошву фундаменту прибудови гаражу №113, що в свою чергу потягло за собою нерівномірну просадку фундаменту прибудови гаражу №113 і як наслідок утворення тріщин в стінах та перекритті в місцях приєднання прибудови до штатного гаражу №113. Вищевикладене свідчить, що зазначені обставини також вплинули на руйнування будівлі прибудови.

Між тим, експерт, при проведені вищевказаної експертизи на зауваження висновку експерта від 27 березня 2009 р. щодо відповідності спірної будівлі нормам та стандартам до уваги не взяв, а у своєму висновку послався на те, що причиною руйнування прибудови №113 є невиконання робіт по шаровому трамбуванню ґрунту при засипанні та відсутність відмостки з боку гаражу №204 для виведення атмосферних опадів.

Крім того, призначаючи проведення експертизи від 18 серпня 2010 р. питання про відповідність будівлі будівельним нормам та стандартам, не ставилося; прибудова та її конструкції як будівельний обєкт не досліджувалися, а взято до уваги стан ґрунт, на якому знаходиться спірна будівля. В комплексі дані обставини не досліджувалися, що свідчить про однобічний підхід експерта до обєкту, що досліджується.

Суд не звернув уваги на існування розбіжностей у висновках, не усунув їх та не навів мотивів, чому не взято до уваги висновок експертизи від 27 березня 2009 р.

Оскільки висновок судової будівельно-технічної експертизи №6108-6109 від 18 серпня 2010 р. є однобічним, зроблено без комплексного дослідження будівлі прибудови, яка зазнала пошкодження, колегія вважає, що при вирішенні спору слід виходити з висновку експертизи від 27 березня 2009 р., відповідно до якого причиною руйнування є помилки, які було допущено при проведені будівельних робіт, збільшення вологості ґрунту, що прилягає до фундаменту (відсутність відводів поверхневих вод від будівлі неправильне виконання відмостки, відсутність гідроізоляції стін); збільшення навантаження на фундамент, їх збільшення вище допустимих за рахунок стін гаражу, виконаних із обємних, тяжких залізобетонних та бетонних конструкцій, тріщини в середині будівлі в стінах із-за нерівномірної осадки стін, підвищена вологість стін, недостатня теплоізоляція в місцях сполучення стін з залізобетонними конструкціями.

З врахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що права позивача на спірну будівлю не порушено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що у судовому засіданні ним було змінено позовні вимоги,відповідно до яких він просив провести відновлювальні роботи його будівлі та стягнути судові витрати, а від вимог про відшкодування матеріального збитку він відмовився і як наслідок судом невірно відображено його вимоги, є безпідставними. Так відповідно до вимог ст.31 ЦПК України, позивач має право шляхом подачі письмової заяви змінити предмет або підставу позову. Відмова від позову це однострунне волевиявлення позивача, спрямоване на врегулювання спору і закінчення справи у будь-якій стадії. Порядок прийняття судом відмови позивача від позову передбачений ст.205 ЦПК України. Між тим, як вбачається із матеріалів справи ні уточнення позовних вимог в установленому законом порядку, ні звернення до суду з клопотання про відмову від позовних вимог в частині відшкодування матеріального збитку заявлено не було.

Оскільки висновки суду щодо встановлення вини, не відповідають обставинам справи, то відповідно до п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріального збитку.

Рішення суду в частині відмови у задоволення зустрічного позову не оскаржувало ся в апеляційному порядку, а тому не було предметом розгляду апеляційною інстанцією.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И РІ Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 вересня 2010 року в частині стягнення матеріальної шкоди скасувати і постановити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

В решті вимог рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено на протязі двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий

Судді