Справа №22-ц-2900/10 Суддя-доповідач - Жмака
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2010 року м.Суми

колегія судців судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Жмаки В.Г

суддів- Маслова В.О., ОСОБА_1.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Зарічного районного суду м.Суми від 27 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сумського прикордонного загону в/ч 9953, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, управління Служби Безпеки України, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в Сумській області про визнання протиправною бездіяльності, що призвела до порушення права на пенсійне забезпечення, спонукання до вчинення дій, зобов'язання провести перерахунок пенсії, -

встановила:

Постановою Зарічного районного суду м.Суми від 27 травня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати постанову місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги в повному обсязі, а саме - визнати протиправною бездіяльність Сумського прикордонного загону в/ч 9953 та зобов'язати надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області об'єктивні дані щодо фінансового забезпечення позивача, яке він отримував на час звільнення з військової служби, визнати неправомірними дії УСБУ в Сумській області щодо нарахування пенсії та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області перерахувати пенсію позивача у відповідності з вимогами діючого законодавства з дня її призначення по 01 січня 2008 року.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що постанова суду прийнята з порушенням норм процесуального права, суд неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для її правильного вирішення. Відмовивши в позові в зв'язку з пропуском строку звернення до суду місцевий суд безпідставно дійшов висновку про час початку перебігу строку з листопада 2006 року, хоч про порушення прав йому стало відомо з вересня 2008 року і ця обставина підтверджується матеріалами справи.

Застосувавши строк позовної давності за наполяганням одного з відповідачів, суд не прийняв до уваги те, що інші два відповідачі такої вимоги не заявляли, а представник УСБУ в Сумській області визнав позов. В зв'язку з цим, на думку апелянта, постанова місцевого суду ухвалена з порушенням норм КАС України і ці порушення призвели до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за слідуючих обставин.

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. У відповідності з ч.І ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Частиною другою названої статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлений річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав.

За ст.100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Керуючись зазначеними нормами Кодексу адміністративного судочинства суд першої інстанції виніс постанову, яка відповідає вимогам закону та ґрунтується на фактичних обставинах справи, а доводи апелянта висновків суду не спростовують і не можуть бути підставами для скасування постанови суду.

Місцевий суд, на підставі наявних у справі доказів та матеріалів, обгрунтовано вважав, що в кінці (вересень-грудень) 2006 року позивачу було відомо про складові його грошового забезпечення із яких йому була нарахована пенсія та розмір пенсії. Про це зазначає сам позивач у позовній заяві, порівнюючи розмір його грошового забезпечення зазначений у грошовому атестаті № 172 від 18 жовтня 2006 року з довідкою про доходи, виданою йому у вересні 2006 року для отримання кредиту. А у листі УСБУ в Сумській області від 21 грудня 2006 року (а.с. 13) наведене грошове забезпечення з якого обчислена пенсія у 2006 році після звільнення.

Не може бути підставою для скасування постанови суду і обставина, на яку посилається апелянт, про те, що вимогу застосувати пропущений строк звернення до суду заявив лише один відповідач - Головне управління Пенсійного фонду, інші два не заявляли, а УСБУ в Сумській області визнало позов. Позивач звільнився зі служби і з жовтня 2006 року йому була призначена пенсія управлінням Служби Безпеки України в Сумській області. З 01 січня 2007 року він перебуває на обліку як пенсіонер в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області, яке наполягало відмовити в задоволенні позову в зв'язку з пропуском строку звернення до суду. Оскільки пов'язані між собою вимоги адміністративного позову заявлені до трьох відповідачів, місцевий суд вірно застосував ч. 1 ст. 100 КАС України. Тим більше, що позивач не порушував питання перед судом про причини пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта і в тій частині, що постанова суду прийнята з порушенням ст.ст.112, 161, 163 КАС України. У відповідності з ч.2 ст.100 КАС України, якщо суд визнає причину пропущеного строку звернення до суду поважною адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом Оскільки питання про причини пропуску строку звернення судом не розглядалося, а позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в термін понад два роки лише в травні 2009 року, пропущення строку звернення до адміністративного суду є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову і додаткового обґрунтування не вимагає, а мотиви застосування ст.100 КАС України в постанові суду наведені.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Постанову Зарічного районного суду м.Суми від 27 травня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

:

Головуючий Судді-