Справа № 2-55
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
30 червня 2010 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:
головуючого судді Борисенко В.В.
при секретарі Мриц Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
17.11.2009р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 10.10.2008р. близько 09.30 год. в с. Бортятино Мостиського району Львівської області відповідач внаслідок порушення правил дорожнього руху здійснив зіткнення з його автомобілем під керуванням ОСОБА_3, який має право керувати вищевказаним транспортним засобом на підставі запису у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Внаслідок таких дій йому було завдано матеріальної шкоди, що виразилася в необхідності ремонту пошкодженого автомобіля, що згідно висновку спеціаліста від 13.11.2008р. становить 9177 гривень. Крім того, за проведення автотоварознавчого дослідження він здійснив оплату 500 гривень і за направлення відповідачу телеграми про проведення огляду автомобіля 10 грн. 56 коп..
Вказував, що внаслідок ДТП, що сталася з вини відповідача, він також пережив моральні страждання, оскільки не може тепер вести звичний спосіб життя, втратив душевний спокій, багато часу витратив на оформлення відповідних документів, проведення експертизи тощо. Його переживання посилилися відмовою відповідача відшкодувати вартість матеріальних збитків. Так як автомобіль пошкоджений, він на тривалий період часу втратив засіб пересування. Моральну шкоду оцінює у 3000 гривень.
В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви.
Відповідач двічі своєчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак в суд не зявлявся і не повідомляв про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи.
Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого не суперечить законові та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Судом встановлено, що внаслідок ДТП, що мала місце 10.10.2008р. близько 09.30 год. в с. Бортятино Мостиського району, зазнали механічних ушкоджень транспортні засоби сторін автомобіль марки «Фольксваген Гольф» та автомобіль марки «Форд Мондео». Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 03.07.2009р. справу про притягнення ОСОБА_2, відповідача у справі, до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у звязку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. Проте в мотивувальній частині постанови зазначено, що в діях ОСОБА_2 міститься склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постановою Мостиського районного суду Львівської області від 03.07.2009р. справу про притягнення ОСОБА_3, який керував транспортним засобом позивача, до адміністративної відповідальності також закрито.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 224 від 15.04.2010р. у дорожній ситуації, що склалася 10.10.2008р., ОСОБА_3, під керуванням якого знаходився автомобіль ОСОБА_1, повинен був керуватися вимогами п.п. 12.3 та 1.10 ПДР, у відповідності до яких повинен був своєчасно застосувати екстрене гальмування з моменту, коли мав обєктивну можливість побачити автомобіль «Фольксваген», який заднім ходом почав виїжджати із подвіря господарства на вул. Зелену в с. Бортятино. ОСОБА_2, відповідач у справі, з технічної точки зору повинен був керуватися вимогами п.п.1.5, 1.10, 10.1, 10.2, 10.9, 12.1 ПДР, у відповідності до яких повинен був перед початком виїзду заднім ходом із подвіря на проїзну частину вул. Зеленої переконатися у безпеці такого руху, дати дорогу автомобілеві «Форд» і лише після цього розпочати виїжджати на проїзну частину вказаної вулиці.
ОСОБА_2, відповідач у справі, мав технічну можливість уникнути вчинення ДТП і для цього йому достатньо було, виконавши відповідні вимоги ПДР, дати дорогу автомобілеві марки «Форд Мондео», що належить позивачу у справі. В свою чергу, ОСОБА_3, під керуванням якого знаходився автомобіль позивача у справі ОСОБА_1, не мав технічної можливості уникнути ДТП своїми односторонніми діями, оскільки навіть зупинка ним транспортного засобу не виключала б того, що автомобіль марки «Фольксваген Гольф» під керуванням ОСОБА_2 міг наїхати і на стоячий автомобіль марки «Форд». При заданих вихідних даних причиною настання ДТП з технічної точки зору може бути та обставина, що водій ОСОБА_2 не виконав технічних вимог п.п.1.5, 1.10., 10.1., 10.2, 10.9, 12.1 ПДР і при виїзді з подвіря на проїзну частину вул. Зеленої с. Бортятино не дав дорогу автомобілеві марки «Форд Мондео».
Внаслідок вищевказаної ДТП ОСОБА_1, позивач у справі, поніс матеріальні витрати на ремонт автомобіля, що згідно експертного автотоварознавчого дослідження становили 9177 гривень, витрати за проведення вищезазначеного автотоварознавчого дослідження у розмірі 500 гривень та витрати за оплату вартості телеграми ОСОБА_2 із зазначенням про проведення огляду автомобіля у розмірі 10,56 гривень, а разом 9687,56 гривень.
Крім того, внаслідок ДТП ОСОБА_1, позивачу у справі, було заподіяно моральної шкоди, що виразилася у моральних стражданнях з приводу пошкодження його автомобіля, він витратив багато часу на оформлення усіх необхідних документів, проведення експертизи тощо, відповідач відмовлявся добровільно відшкодувати йому завдані збитки, що також посилило його переживання. Крім того, він на довгий час втратив засіб для пересування, що не могло не позначитися на способі його життя.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Пункт 3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачає, що особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємоповязаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим, а при наявності вини обох володільців джерел підвищеної небезпеки розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного.
Беручи до уваги усе вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки ДТП трапилася не лише з вини відповідача у справі ОСОБА_2, а й внаслідок порушення ПДР водієм ОСОБА_3, під керуванням якого знаходився автомобіль позивача у справі ОСОБА_1, ступінь вини відповідача значно вищий і лише ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути вказаної ДТП, суд вважає, що з нього в користь позивача слід стягнути лише 2/3 частини заподіяної матеріальної шкоди, тобто 6458 гривень 37 коп..
Згідно вимог п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожного з них. Беручи до уваги наведене та враховуючи те, що ДТП мала місце внаслідок порушення ПДР не лише зі сторони ОСОБА_2, а й другого водія, керуючись засадами розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути 1 000 гривень моральної шкоди.
Крім того у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст.22-23, 1166-1167, 1187, 1190 ЦК України, п. п.2, 10 Постанови Пленуму ВСУ за № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», п.10 Постанови Пленуму ВСУ за № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, 07.02.1972 р. н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, в користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, 6458 (шість тисяч чотириста пятдесят вісім) гривень 37 коп. матеріальної шкоди, 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди, 164 (сто шістдесят чотири) гривні 67 коп. сплаченого ним судового збору та 80 (вісімдесят) гривень сплачених витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 7703 (сім тисяч сімсот три) гривні 04 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний строк з дня проголошення рішення і подання після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст.294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Борисенко