Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа №2-653
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2010р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Ковальові Є.Ф.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні та володінні квартирою шляхом виселення, та зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-тя особа КП ВРЕЖО №9 про визнання права користування житловою площею, суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні та володінні квартирою, шляхом виселення відповідачки. В позові зазначив, що 18.01.2007р. помер його дядько ОСОБА_4.

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2009р. за ним визнане право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за заповітом. 27.07.2009р. ОП ЗМБТІ здійснено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідачка ОСОБА_3 без достатніх підстав користується квартирою, обмежуючи йому доступ до неї. Свою поведінку мотивує тією обставиною, що мешкала у квартирі разом із ОСОБА_4, вела з ним спільне господарство. Своєю поведінкою відповідачка створює йому перешкоди у користуванні та володінні квартирою.

Відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання жінки та чоловіка однією сімєю та визнання права користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначила, що вона мешкала з померлим ОСОБА_4 1925р.н. в якості його дружини, але без реєстрації шлюбу. До квартири вселилася у 1994р. ніяких угод щодо порядку користування квартирою з померлим ОСОБА_4 не укладалося, вона користувалася всією квартирою як рівний член його родини. За період спільного життя вони купували разом різноманітне майно, для задоволення потреб, разом робили ремонт квартири. Після смерті ОСОБА_5 їй стало відомо про заповіт на користь позивача ОСОБА_2

Оскільки під час спільного проживання з померлим ОСОБА_4 вони зробили ремонт, який суттєво збільшив загальну вартість квартири, вважає набутим її право на спільну сумісну власність квартиру ОСОБА_4 Просить обєднати справи в одне провадження, встановити факт проживання однією сімєю, визнати за нею право користування квартирою, та усунути перешкоди в користуванні зазначеною квартирою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2010р. позови обєднані в одне провадження.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позов ОСОБА_2 підтримав. Пояснив суду, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення Ленінського районного суду від 22.05.2009р., згідно якого за ОСОБА_2 визнане право власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлого 18.01.2007р. Право власності зареєстроване ОП ЗМБТІ.

Оскільки, зважаючи на безпідставне володіння квартирою, просив суд позов ОСОБА_2 задовольнити, усунути перешкоди у здійсненні прав власності на квартиру шляхом виселення ОСОБА_3 Проти позову ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю та про визнання права користування житловим приміщенням заперечив. Посилаючись на ту обставину, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніколи не були членами однієї сімї, спільне господарство не вели, просив суд у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_3 проживала разом з ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_2 з 1994року.

Під час спільного проживання здійснювали ремонт квартири що суттєво підвищило її вартість. Разом з ОСОБА_4, який був інвалідом першої групи, їздили на відпочинок на бази відпочинку. На даний час користується квартирою №54 в будинку №52 по вул. Дніпропетровське шосе в м. Запоріжжі, як член сімї власника квартири ОСОБА_4 В квартирі не зареєстрована. Зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1., кв. №6. В зазначеній квартирі фактично не проживає, оскільки в ній мешкає її онука, якій ОСОБА_3 квартиру подарувала. Зважаючи на те, що як член сімї власника квартири ОСОБА_4 - набула право користування нею, просив суд задовольнити позов про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю та визнання права користування квартирою №54 в будинку №52 по вул. Дніпропетровське шосе в м. Запоріжжя.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_3 дійсно мешкала з ОСОБА_4 в його квартирі по вул. Дніпропетровське шосе 52-54. В квартирі вони робили косметичний ремонт: переклеїли шпалери, пофарбували вікна та двері, але ніяких координальних переобладнань в ній не робили, проти суттєвого збільшення вартості квартири заперечує.

Свідок ОСОБА_8 показав, що знав ОСОБА_4 з 1994р. З того ж часу знає ОСОБА_3 Надавав допомогу по ремонту замків, монтажу решіток на вікна. Знає, що разом з ОСОБА_4 ОСОБА_9 виїздила до моря у якості супроводжуючої особи, здійснювала догляд за ним як за особою, яка такий догляд потребувала.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши всі надані докази в їх сукупності, суд вважає, що первісні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, в зустрічному позові ОСОБА_3 необхідно відмовити, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 4 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння чужим майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Відповідно до ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Як встановлено судом, власником квартири АДРЕСА_1, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2009р., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, є позивач ОСОБА_2

Право власності на житлове приміщення, як нерухому річ у відповідності до ст. 182 ЦК України зареєстроване ОП ЗМБТІ 27.07.2009р.

ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 ніколи не проживала і членом його сімї ніколи не була. Позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_3 не надано суду доказів, які б свідчили про те, що між нею та колишнім власником квартири ОСОБА_4 існувала будь-яка угода про володіння спірною квартирою. Судом також встановлено, що весь час, на який відповідачка посилається як на час спільного проживання з ОСОБА_4, тобто з 1994р. по час смерті останнього, вона була зареєстрована і зареєстрована на час розгляду справи за адресою АДРЕСА_3. З копії паспорта відповідачки та її реєстрації вбачається, що вона зберігає за собою право на користування цією квартирою, з заявами про реєстрацію за місце проживання померлого ОСОБА_4 ніколи не зверталася, проти чого не заперечував її представник у судовому засіданні.

Надати суду докази відчуження квартири на користь своєї онуки копію договору дарування, представник відповідачки відмовився. Також відповідачкою ОСОБА_3 не надано будь-яких доказів ведення спільного з ОСОБА_4 господарства, здійснення коштовного ремонту в квартирі, придбання будь-яких речей для спільного з ним користування.

Посилання представника відповідачки ОСОБА_3 на ст. 64, 156, 157 ЖК України, як на підстави правомірного користування (володіння) є необґрунтованими, оскільки зазначені норми права регулюють правовідносини, які виникли між власником житлового приміщення та членом його сімї. До членів сімї власника житлового приміщення належать особи, перелічені в ст. 64 ЖК України.

Суд вважає, що дії відповідачки обмежують здійснення ОСОБА_2 права власності відносно спірної квартири.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном квартирою №54 в будинку №52 по вул. Дніпропетровське шосе в м. Запоріжжі шляхом виселення підлягає задоволенню. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю та про визнання права користування квартирою №54 в будинку №52 по вул. Дніпропетровське шосе в м. Запоріжжі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.10,60,212-215 ЦПК України ст.ст.321,386,387 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності майном - квартирою №54 в будинку №52 по вул. Дніпропетровське шосе в м. Запоріжжі шляхом виселення - задовольнити.

ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні власністю житловим приміщенням квартирою №54 буд. №52 по вул. Дніпропетровське шосе в м. Запоріжжя. шляхом виселенні з неї ОСОБА_3.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 3-тя особа КП ВРЕЖО №9 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю та про визнання права користування квартирою №54 в будинку №52 по вул. Дніпропетровське шосе в м. Запоріжжі відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Запорізький апеляційний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів із дня проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: