РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2010 року Справа № 2-06/10

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Андрєєва М.П.,

при секретарі: Плясуля О.В.,

за участю позивача-відповідача: ОСОБА_1,

представника позивача-відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання приватизації недійсною, про вселення в квартиру, про визнання права власності на 1/2 частку квартири та про надання її у володіння та користування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, шо втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання приватизації недійсною, про вселення в квартиру та визнання права власності на 1/2 частку квартири, надання їй у володіння та користування одну ізольовану кімнату у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, стягнення судових витрат на її користь з ОСОБА_5 посилаючись на наступне.

ОСОБА_1 з дня народження, тобто з 07.11.1980 року, зі своєю матір'ю та рідним братом мешкала за адресою: АДРЕСА_2 у двокімнатній квартирі, яка складається із двох ізольованих кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати та вбиральні. Після смерті матері, 16.07.1994 року, в зв'язку з тим, що вона була неповнолітньою, мешкала зі своїм батьком за іншою адресою, але була прописана, а потім з досягненням повноліття зареєстрована і мешкала за адресою: АДРЕСА_2 Але рішенням Сєвєродонецького міського суду від 26.11.2003 року за наслідками розгляду позову її рідного брата ОСОБА_5 до неї про визнання такою, шо втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3, який ґрунтувався на завідомо недостовірних відомостях про обставини справи, вона була визнана такою, що втратила право користування вказаним жилим приміщенням та знята з реєстрації за даною адресою. Після чого її брат 02.04.2004 року одноособово приватизував спірну квартиру і таким чином він протиправно позбавив її гарантованого ст. 47 Конституції України права на житло. 8 грудня 2005 року Сєвєродонецьким міським судом за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд справи за нововиявленими обставинами, скасував своє рішення від 26.11.2003 року про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4, тобто ОСОБА_1 була поновлена в своїх правах у тому числі і на 1/2 частку спірної квартири, права мешкати в ній та на реєстрацію за даною адресою. 24 лютого 2006 року ОСОБА_1 поновила реєстрацію за вказаною адресою. Незважаючи на ці обставини, ОСОБА_5 оспорює її право власності на квартиру і чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою. ОСОБА_1 вважає його дії незаконними, тому вона була вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 32 будинку № 15 по вул. Молодіжна в м. Сєвєродонецьку та зобов'язати СГІРФО Сєвєродонецького MB УМВС України в Луганській області зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_5, посилаючись на наступне.

02.04.2004 року ОСОБА_5 реалізував своє право на приватизацію жилого приміщення, яке розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32. На момент приватизації спірної квартири, він був єдиним її користувачем. Раніше, в спірній квартирі була зареєстрована ОСОБА_4, але в ній не мешкала. Факт її не мешкання в спірній квартирі підтверджується актом перевірки дотримання паспортного режиму. Крім того, сама ОСОБА_1, звертаючись до суду в 2004 році, з заявою про поновлення строку на подачу апеляційної скарги та і в самій апеляційній скарзі від 12.08.2004 року в якості своєї адреси вказує пр. Гвардійський, 41/37 міста Сєвєродонецька. Тобто, сама ОСОБА_1 підтверджує факт не мешкання в спірній квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32, понад десять років. Згідно до відповіді № 54/25/77 Сєвєродонецького MB УМВС України в Луганській області від15.10.2004 року, факті побиття ОСОБА_1 ОСОБА_5 за 1998, 1999, 2003 роки не виявлено. Добровільно ОСОБА_1 не бажає знятися з реєстраційного обліку спірної квартири, тому ОСОБА_5 був вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, зустрічні позовні вимоги не визнала, просила суд визнати приватизацію недійсною, вселити в квартиру та визнати право власності на 1/2 частку квартири, надати їй у володіння та користування одну ізольовану кімнату у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, стягнути на її користь судові витрати з ОСОБА_5 та пояснила, що спірну квартиру получив її батько - ОСОБА_6, вона була неповнолітньою, 12 років, відповідач ОСОБА_5 зловживав спиртними напоями, бив її, тому вона злякалася та пішла жити до батька, який мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Федоренка, 23/14. Брат був неодноразово закодований від спиртних напоїв, неодноразово викликали міліцію. З 2003 року ОСОБА_1 мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 41/37 з батьком своєї дитини - ОСОБА_7 В спірній квартирі вона не мешкала, оскільки її брат чинив їй перешкоди в користуванні жилим приміщенням. Брат знав, де вона проживає, він неодноразово приходив до неї та погрожував, щоб ОСОБА_1 знялася з реєстраційного обліку з спірної квартири, це бачили сусіди квартир по пр. Гвардійський міста Сєвєродонецька. Судові повістки про виклик до суду вона не отримувала. Після рішення суду вона намагалася вселитися до спірної квартири, приходила з дільничними інспекторами Донцовим В.В. та Пасечниченко A.B., Болдирев В.А. впустив її. Зараз ОСОБА_1 знімає квартиру по вул. Лисичанська міста Сєвєродонецька, батько з нею жити не хоче, у нього інша родина. ОСОБА_1 не має свого житла. Вона знає, що повинна була сплачувати комунальні послуги, проте, їх сплачувала з 1998 року. Відповідач не повідомив їй про судове засідання у 2003 році, судові повістки про виклик до суду підписані сусідами відповідача по вул. Молодіжна міста Сєвєродонецька, прізвища даних сусідів вона не знає. В 1994 році померла її мати й вона пішла жити до батька, батьки жили роздільно, вони вже розірвали шлюб, батько жив зі своєю матір'ю - бабою ОСОБА_1 У жіночій консультації вона була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, але у карточці вона ставила адресу: пр. Гвардійський, 41/37 міста Сєвєродонецька, стала там на облік в 2003 році, у лікарні вона назвала ту адресу, по якій на той момент вона мешкала. З 2003 року по жовтень 2004 року вона стала мешкати за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 41/37 добровільно. ОСОБА_1 намагалася вселитися та мешкати в спірній квартирі. Вона зверталася за грошовою допомогою, але не пам'ятає, яку адресу вона вказувала. У приватизації будь-якого іншого житла вона не приймала участі, вона не має житлових чеків.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала повністю доводи позивача-відповідача ОСОБА_1 Просила позовні вимоги задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнала, просила суд залишити їх без задоволення.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав повністю доводи позовної заяви відповідача-позивача ОСОБА_5 Просив зустрічні позовні вимоги задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив суд залишити їх без задоволення.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 50, 72, 79), проте, у судовому засіданні від 14.02.2008 року представник третьої особи ОСОБА_8 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив суд їх залишити без задоволення.

Представник третьої особи Управління житлово-комунального господарства Сєвєродонецької міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 56), проте, у судовому засіданні від 14.02.2008 року представник третьої особи ОСОБА_9 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила суд їх залишити без задоволення.

Представник третьої особи СГІРФО Сєвєродонецького MB УМВС України в Луганській області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 94).

Вислухавши пояснення позивача-відповідача, представників сторін, представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання приватизації недійсною, про вселення в квартиру, про визнання права власності на 1/2 частку квартири та про надання її у володіння та користування підлягають залишенню без задоволення в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення інакше як з підстав і в порядку передбаченому законом.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 26 листопада 2003 року, ОСОБА_4 визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке розташоване за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32; зобов'язано ВГІРФО Сєвєродонецького MB УМВС України в Луганській області зняти з реєстрації з квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32 (а.с. 9).

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 8 грудня 2005 року, скасовано рішення Сєвєродонецького міського суду від 26.11.2003 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання втратившою право користування (а.с. 7-8).

Згідно до відповіді № 54/25/77 Сєвєродонецького MB УМВС України в Луганській області від 15.10.2004 року, факти побиття ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, братом - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешкаючих м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32 за 1998 рік, 1999 рік та за 2003 рік не значаться (а.с. 30 цивільної справи № 2-6059/03).

Згідно до відповіді № 54/6092 Сєвєродонецького MB УМВС України в Луганській області від 17.07.2006 року, в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_5 відмовлено (а.с. 14).

Згідно до акту про перевірку дотримання паспортного режиму, ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 не мешкає з серпня 1993 року по даний час (а.с. 4 цивільної справи № 2-6059/03).

Судом також встановлено, що позивач-відповідач ОСОБА_4 в різних документах вказувала різні адреси: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32; м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 41/37 (а.с. 19, 22, 23, 24 цивільної справи № 2-6059/03).

В судових засіданнях позивач-відповідач ОСОБА_4 підтвердила факт не мешкання в спірній квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32, пояснив, що з 2003 року вона мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 41/37 з батьком своєї дитини - ОСОБА_7

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. А згідно з ч. 2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Відповідно до ст. 66 ЖК України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Норма загальної площі встановлюється у розмірі 21 квадратного метра на одну особу.

Розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України.

В одинарному розмірі оплачується загальна площа, що має належати наймачеві та членам його сім'ї за встановленими нормами, а також зайва площа, якщо розміри її на всю сім'ю не перевищують половини норми загальної площі, яку належить мати одній особі. Плата за користування рештою зайвої загальної площі береться в підвищеному розмірі, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української PCP.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, громадянин може бути визнаний тим, що втратив право користування житловим приміщенням, якщо більше 6 місяців не проживає без поважних причин в спірній квартирі.

Тимчасова відсутність особи повинна бути непреривною та, згідно загального правила, не перевищувати шести місяців.

Проте, епізодична поява громадянина у житловому приміщенні лише для виду, з метою незаконного його утримання, не може розглядатися, як повернення, що перевищує течію шестимісячного строку.

Тимчасова відсутність наймодавця, членів його родини не потребує згоди з боку інших членів родини. Не має значення й причина відсутності, якщо вона продовжувалася більш шести місяців.

Суд має право визнати наймодавця втратившим право на житло, якщо доведено, що він не користується цим житловим приміщенням більше шести місяців.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз.

Якщо загальна площа квартир (будинків), що підлягають приватизації, відповідає площі, передбаченій абзацом другим статті 3 цього Закону, зазначені квартири (будинки) передаються наймачеві та членам його сім'ї безоплатно.

До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Згідно до відповіді № 415 Сєвєродонецького бюро технічної інвентаризації Луганської області від 30.08.2004 року, квартира, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32 приватизована, видано свідоцтво про право власності на житло за № 110 від 02.04.2004 року на ім'я ОСОБА_5 та зареєстровано в БТІ 16.04.2004 року (а.с. 25 цивільної справи № 2-6059/03).

Отже, суд приходить до висновку, що приватизація спірної квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32, відбувалася відповідачем-позивачем ОСОБА_5 відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», тому підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 щодо визнання приватизації недійсною, визнання права власності на 1/2 частку квартири та про надання її у володіння та користування спірної квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32, суд не вбачає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач-відповідач ОСОБА_4 з 2003 року без поважних причин не мешкає в спірній квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32, а мешкає за адресою: м. Сєвєродонецьк, пр. Гвардійський, 41/37, плату за комунальні послуги не вносить, отже, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання приватизації недійсною, про вселення в квартиру, про визнання права власності на 1/2 частку квартири та про надання її у володіння та користування необгрунтовані та безпідставні, а тому в них слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», особа може бути знята з реєстрації лише у разі прийняття судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, враховуючи що існування реєстрації позивача-відповідача ОСОБА_1 в квартирі за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Молодіжна, 15/32 обмежує права відповідача-позивача ОСОБА_5, який несе витрати на утримання будинку і прибудинкової території та змушений сплачувати усі комунальні послуги за зареєстрованого позивача-відповідача, яка у комунальних витратах участі не приймає, суд вважає, що своєю рееєстрацією позивач-відповідач чинить перешкоду у здійсненні відповідачем-позивачем права користування та розпоряджання майном, а тому вимоги відповідача-позивача суд ввважає обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання приватизації недійсною, про вселення в квартиру, про визнання права власності на 1/2 частку квартири та про надання її у володіння та користування підлягають залишенню без задоволення в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ч. 3 ст. 47 Конституції України, ст.ст. 10,11,15,16,60,88,179,209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 383,386,391,405 ЦК України, ст.9.64,66,67,68,71 ЖК України, відповідно до ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання приватизації недійсною, про вселення в квартиру, про визнання права власності на 1/2 частку квартири та про надання її у володіння та користування залишити без задоволення.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_6 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 32 в будинку № 15 по вул. Молодіжна в м. Сєвєродонецьку.

Зобов'язати СГІРФО Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області зняти ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_6 з реєстраційного обліку з квартири АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: М.П. АНДРЄЄВ