Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

іменем України

26 травня 2010 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М., Забродського М.І.,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_1,

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову.Оврупького районного суду від 9 березня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом. Просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування йому підвищення до пенсії, передбаченого ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Закону) та стягнути з відповідача зазначене підвищення за період з 1 травня 2008 року по 30 вересня 2009 року в сумі 19621,5 грн. При цьому посилався на те, що є пенсіонером, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати у вказаний період виплачувались йому в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Овруцького районного суду від 9 березня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивача 9866 грн. підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, передбаченого ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1 лютого 2009 року по 30 вересня 2009 року. Дії відповідача щодо відмови у виплаті цих коштів визнані неправомірними.

У поданій апеляційній скарзі Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просить вказану постанову скасувати і направити справу на новий розгляд. Апелянт посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також зазначає, що до Пенсійного фонду не надходять кошти з державного бюджету для надання пільг та компенсацій для постраждалих від Чорнобильської катастрофи і Пенсійний фонд не є розпорядником таких коштів.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає,

що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є військовим пенсіонером, має статус

потерпілого 3 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.2-6).

Частиною 2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних

правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які

проживають на радіоактивно забрудненій території підвищуються у розмірах, визначених

ч.І ст.39 Закону,

Проте, всупереч вимогам Закону за спірний період позивачеві нараховувалось і

виплачувалось зазначене підвищення в розмірі 10,5 грн. щомісяця.

Відповідно до ч.І ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення виплата пенсій

здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Крім того, відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого

постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261 та з урахуванням

Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у

містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від ЗО квітня 2002

року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах,

районах у містах забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату

пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, а отже, є відповідачами у

спорах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій. З огляду на викладене не

заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо необхідності притягнення до

участі у справі в якості відповідача відповідний орган Державного казначейства.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами,

вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при

визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону, а не

постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно

звужує обсяг встановлених законом прав та правильно вирішив спір.

Спосіб, у який судом відновлено порушені права позивача, узгоджується з

положеннями ст.162 КАС України (в порядку якого розглянуто справу).

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильності визначення розміру

стягнутої суми. Тому в цій частині законність оскаржуваного судового рішення не

перевіряється.

Оскаржувану постанову ухвалено судом із дотриманням норм матеріального та

процесуального права. Підстави для її скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги

висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в

Житомирській області відхилити.

Постанову Овруцького районного суду від 9 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в

касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з

дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: