ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1495/10
провадження № Б/н 1040
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого

судді Ящук Т.І.

при секретарі Жиленко Ю.Г.

з участю представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд» до ОСОБА_4 - про визнання недійсним договору пайової участі у фінансуванні будівництва від 07.02.2007 року , -

встановив :

Позивач ТОВ «УкоінвестБуд» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про визнання недійсним договору пайової участі у фінансуванні будівництва від 07.02.2007 року, посилаючись на наступні обставини. Відповідно до п.1.1 розділу 1 договору від 07.02.2007 року, відповідач надає позивачеві грошові кошти в порядку своєї пайової участі в будівництві будівлі за адресою : м. Київ, вул. Руденко, 6-А, а позивач використовує надані відповідачем грошові кошти для будівництва обєкта і передає відповідачу після завершення частину обєкта будівництва - нежитлове приміщення, визначене п. 1.2.2 договору, тобто обєкт фінансування.

Сторони договору визначили предмет договору як інвестування коштів взамін передачі нежитлового приміщення, загальною площею 94,01 кв.м., враховуючи, що це приміщення, тобто річ, визначена індивідуальними ознаками. Одночасно сторони договору дійшли згоди про конкретизацію предмету договору і у п. 1.2. узгодили, що обєкт фінансування - це нежитлове приміщення, яке розташоване на 11-му поверсі, згідно з осями, вказаними в додатку № 1 до договору.

Між тим, як вбачається зі змісту додатку № 1 до договору, сторони його не узгодили, про що свідчить відсутність підпису уповноваженої особи відповідача на вказаному документі, хоч спеціальне поле для цього підпису у додатку № 1 є в наявності. Це означає, що план приміщень 11-го поверху за адресою м. Київ, вул. Руденко, 6-А сторонами договору не узгоджений. Таким чином, сторонами договору не погоджено, яке саме приміщення є обєктом фінансування та підлягає передачі відповідачеві, а отже, за договором не погоджено предмет договору, що є істотною умовою будь-якого правочину.

Таке неузгодження вказує на те, що волевиявлення сторін не відповідало їх внутрішній волі. Враховуючи, що між сторонами не досягнуто істотної умови договору - плану приміщень 11 -го поверху будівлі , це унеможливлює точне і повне виконання в подальшому позивачем умов договору, а для відповідача унеможливлюється здійснення його права на отримання від позивача обєкта інвестування та в подальшому його державну реєстрацію.

Тому позивач просить визнати недійсним договір пайової участі у фінансуванні будівництва № 20-Р від 07.02.2007 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Укоінвестбуд» , у звязку з чим просить привести сторони у первинний стан.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, оскільки він безпідставний та необгрунтований.

Вислухавши представників сторін , вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з договору № 20-Р пайової участі у фінансуванні будівництва від 07.02.2007 року, що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд» та ОСОБА_4, пунктом 1.1. договору передбачено, що відповідач ОСОБА_5 надає товариству грошові кошти в порядку своєї пайової участі в будівництві будівлі, що знаходиться за адресою : м. Київ, вул. Руденко, 6-А у встановленому цим договором розмірі і порядку, а товариство використовує надані грошові кошти для будівництва обєкта будівництва і передає ОСОБА_5 після завершення будівництва частину обєкта - нежитлове приміщення, визначене п.1.2. цього договору . Обєкт фінансування становить собою нежитлове приміщення, загальною площею 94,01 кв.м., розташоване на 11-му поверсі, згідно з осями, вказаними в додатку № 1 договору ( а.с. 6-10, 11 ).

Відповідно до ст. 638 ЦК України , договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2009 року по справі № 2- 2677 / 09 за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «УкоінвестБуд» про розірвання договору та стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.10.2009 року по даній справі встановлено , що 07.02.2009 року між сторонами було укладено договір пайової участі у фінансуванні будівництва № 20-Р нежитлового приміщення, відповідно до умов якого ОСОБА_5 в порядку своєї пайової участі у будівництві будівлі, що знаходиться за адресою м. Київ, вул. Руденко,6-А, зобовязався сплатити грошові кошти в сумі 1 036 930 грн. 30 коп., а відповідач, після завершення будівництва, у третьому кварталі 2008 року зобовязався передати обєкт будівництва - нежитлове приміщення, розташоване на 11-му поверсі, загальною площею 94,1 кв.м.

На виконання умов договору ОСОБА_5 вніс на поточний рахунок ТОВ «УкоінвестБуд» грошові кошти в сумі 1036 930 грн. 30 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 88 від 07.02.2007 року ( а.с. 33).

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2009 року позов ОСОБА_5 задоволено, розірвано договір пайової участі у фінансуванні будівництва № 20-Р, укладений між ТОВ «Укоінвестбуд» та ОСОБА_5 Стягнуто з ТОВ «УкоінвестБуд» на користь ОСОБА_5 суму боргу в розмірі 1036 930,3 грн. , інфляційні витрати за весь час прострочення в розмірі 71029,73 грн., З % річних від простроченої суми у розмірі 9715,89 грн., судові витрати 1730 грн., всього стягнуто 1 119 405 грн. 52 коп. ( а.с. 34-37)

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14.10.2009 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04.06.2009 року в частині вирішення вимог про стягнення суми боргу з урахуванням інфляційних витрат на 3 % річних скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові. Резолютивну частину рішення в частині вирішення вимог про стягнення грошових коштів викладено в наступній редакції : стягнути з ТОВ «УкоінвестБуд» на користь ОСОБА_5 1036 930,3 грн. грошових коштів, сплачених ним на виконання договору № 20 Р від 07.02.2007 року пайової участі у фінансуванні будівництва, який розірвано. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Посилаючись на недосягнення згоди між сторонами щодо істотної умови договору - узгодження плану приміщень 11-го поверху за адресою м. Київ, вул. Руденко,6-А, ТОВ «УкоінвестБуд» просить з даних підстав визнати договір недійсним.

Однак , відсутність згоди за всіма істотними умовами договору - це підстава вважати договір неукладеним ( п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справи про визнання правочинів недійсними) , тоді як позивач посилається на вказану обставину як на підставу для визнання договору недійсним .

Вищевказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій встановлено, що вказаний договір між сторонами був укладений, тому ця обставина доказуванню не підлягає.

Посилання позивача на недотримання вимог ч. 4 та 5 ст. 203 ЦК України, як на підстави недійсності даного договору, суд також вважає безпідставними і необгрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України , правочин має вчинятися у формі, встановленій законом ( ч. 4) ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ( ч. 5).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України , правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Відсутність підпису уповноваженої особи позивача на додатку № 1 до договору не може свідчити про те, що вказаний додаток не було погоджено сторонами належним чином, оскільки вказаний додаток скріплений печаткою ТОВ «УкоінвестБуд», а жодне положення договору не містить обовязку щодо необхідних реквізитів вказаного додатку.

Договір пайової участі у фінансуванні будівництва від 07.02.2007 року підписаний сторонами з врахуванням вимог, передбачених ч. 2 ст. 207 ЦК України.

Крім того, недодержання сторонами в момент здійснення правочину вимог, встановлених ч. 4 ст. 203 ЦК України, не є підставою недійсності правочину, про що зазначено у ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Будь-яких доказів тієї обставини, що договір від 07.02.2007 року не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним , - представниками позивача не надано, і в судовому засіданні цю обставину не доведено.

Навпаки, вона спростовується виконанням відповідачем ОСОБА_5 своїх зобовязань по договору - сплатою суми пайової участі, що визнавав представник відповідача, тому вказаний правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

В заяві про уточнення позовних вимог від 14.05.2010 року ( а.с. 51-52) представник позивача стверджує, що неузгодження плану приміщень 11-го поверху за адресою м. Київ, вул. Руденко,6-А, є не тільки недосягненням усіх істотних умов договору, таке неузгодження вказує на те, що волевиявлення сторін договору не відповідало їх внутрішній волі.

Такі твердження представника позивача не ґрунтуються на вимогах закону та є безпідставними.

Так, відповідно до ч. З ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Дана норма закону вказує на те, що будь-який правочин реалізується субєктом через його відповідне зовнішнє волевиявлення. Однак форма зовнішнього волевиявлення може виявитися неадекватною його внутрішній волі субєкта правочину внаслідок неправомірних дій контрагента чи третіх осіб, а також внаслідок юридично значущої помилки у сприйнятті субєктом правочину очікуваного результату. Тому у випадку, коли воля субєкта правочину формувалася не вільно і не відповідала його волевиявленню, то правові наслідки недотримання цієї вимоги закону передбачені статтями 229 (щодо визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом помилки); 230 ( під впливом обману); 231 ( під впливом насильства) ; 232 ( в результаті зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною ) ; 233 (під впливом тяжкої обставини) ; 234 ( фіктивний правочин) ; 235 (удаваний правочин) Цивільного кодексу України.

Однак, належного обгрунтування позовних вимог відповідними обставинами, представник позивача в судовому засіданні не навів, жодних доказів , що підтверджують ці обставини, не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «УкоінвестБуд» про визнання недійсним договору пайової участі у фінансуванні будівництва від 07.02.2007 року , укладеного з ОСОБА_5, та розірваного рішенням суду від 04.06.2009 року , є необгрунтованими та безпідставними, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі викладеного , ст. 16, 202-203, 215-216, 626, 628, 631, 638 Цивільного кодексу України , керуючись ст. ст. 3, 10, 57, 60, 88, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УкоінвестБуд» до ОСОБА_4 - про визнання недійсним договору пайової участі у фінансуванні будівництва від 07.02.2007 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: