Тульчинський районний суд Вінницької області
Справа №2-1143/10 2010р.
23 листопада 2010 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого Рибчинського В.П.
при секретарі Грабовській Н.В.
за участю адвоката ОСОБА_1
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист авторського права, виплату компенсації та стягнення моральної шкоди,-
25.08.2010 року ОСОБА_2 із зазначеною заявою звернувся до суду.
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області № 3-580/2010 р. від 25.05.2010 року ОСОБА_3 було визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 51-2 КУпАП, а саме незаконне використання б»єкта права інтелектуальної власності належного позивачу. За даний проступок до відповідача було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу.
Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові
наслідки, дії особи, стосовно якої ухвалено постанову суду та відповідно встановлені у такій постанові суду обставини не підлягають доказуванню.
Вважає обґрунтованим свої вимоги про стягнення з ОСОБА_3 компенсації, яка є одним із видів відповідальності за порушення авторського права, що застосовується як альтернативний захід замість відшкодування збитків або стягнення доходу.
В частині відшкодування моральної шкоди вважає, що моральна шкода, яка була йому завдана становить 8880 гривень. Заявляючи вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, просить прийняти до уваги те, що відповідач без його згоди здійснював і продовжує здійснювати, навіть після притягнення останнього до адміністративної відповідальності, незаконне використання об'єктів інтелектуальної власності, якими володіє позивач. Даними нелегітимними діями відповідач завдає йому істотної1 матеріальної шкоди, оскільки реалізує авторські твори, якими він користується, а також відповідними діями відповідача завдано значної шкоди його честі та репутації. Це є негативним явищем для нього, у зв'язку з чим він зазнав моральних страждань.
Крім того просить суд зобов'язати відповідача опублікувати за власний рахунок в офіційних друкованих виданнях відомостей про допущене порушення авторського майнового права, оскільки ці вимоги є обґрунтованими, пов»язані із захистом порушеного авторського права та передбачені Законом України «Про авторське право і суміжні права».
Також просить суд стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету штраф у сумі 4440 гривень.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, попросив задовольнити їх в повному обсязі, дав пояснення, які відповідають обставинам викладених в позовній заяві, також доповнив, що факт порушення авторського права підтверджений постановою Тульчинського районного суду про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 51-2 КУпАП, відповідно до якої підтверджено факт виготовлення та реалізації надгробних пам'ятників, які вона виготовляє і проводить реалізацію і після винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час, місце та день розгляду позовної заяви була повідомлена відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства.
За таких обставин суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області № 3-580/2010 р. від 25.05.2010 року ОСОБА_3 було визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51-2 КУпАП, а саме незаконне використання об'єкта права інтелектуальної власності належного позивачу. За даний проступок де відповідача було застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу.
Позивач є правонаступником авторських прав на твори «Збірка малюнків пам'ятників (1991-2008 роки)» згідно авторського договору від 17 березня 2009 року про передачу авторських прав.
Згідно з частинами 1 -3 ст. 440 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про авторське право та суміжні права» до майнових прав автора чи іншої особи, яка має авторське право,
належить виключне право на використання твору або на дозвіл та заборону використання твору іншим особам.
За змістом ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» вчинення будь якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40, 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42, 43 цього Закону обмежень майнових прав, є порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права позивач має право заявляти вимоги про виплату компенсацій за порушене авторське право, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, вимагати публікації в засобах масової інформації даних про допущення порушення авторського права і (або) суміжних прав, вимагати прийняття інших передбачених законодавством заходів, пов»язаних із захистом авторського права та суміжних прав.
Відповідно до ч. 2 п. 4 роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.02.1996 року № 02-5/95 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням моральної шкоди» передбачено обов'язок відшкодування моральної шкоди при порушенні авторського права. Згідно п. 7 даного роз'яснення відшкодування моральної шкоди при порушенні прав позивача не може бути меншим 5 мінімальних розмірів заробітної плати.
Крім того, в частині 2 п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди також підтверджується той факт, що причиною завдання моральної шкоди є порушення права інтелектуальної власності.
Частиною 3 ст. 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачено, що суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача.
Згідно п. З ч. З ст. 79 ЦПК України до складу судових витрат належать витрати на правову допомогу. А відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати
За таких підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 426, 432, 440 ЦК України, ст. ст. 50-52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», ст. ст. З, 10, 15, 60, 118, 119, 212-215, 226 ЦПК України, суд-
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України 888 гривень судового збору.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Державного бюджету України штраф у розмірі 4440 гривень.
Зобов'язати ОСОБА_3 опублікувати за власний рахунок в газеті «Тульчинський край» інформацію про допущене порушення авторського права відносно ОСОБА_2.
Дане рішення може бути переглянуте Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом

10 днів.

Суддя: