Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Середи Л.В.

при секретарі - Оніщенко Н.В.,

за участю прокурора - Кропиви Г.О., Кулініч В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що в 2008 році відповідач ОСОБА_2 повідомила йому про те, що вона є спадкоємцем 12/25 частини будинку, що нібито був подарований позивачем батькам відповідача 21.10.1972 року. Позивач даний факт заперечує, так як дійсно мав намір подарувати своїй сестрі та її чоловіку одну кімнату в своєму будинку, але нотаріально документи позивачем не були оформлені, так як у день, призначений нотаріусом для підписання необхідних документів, він до нотаріуса не з`явився, бо був відкомандирований до м. Харків і в подальшому мови про дарування між ними не було.

Влітку 2008 році відповідач ОСОБА_2 повідомила позивачу, що договір дарування нібито був оформлений належним чином, що позивача здивувало, так як він впевнений, що не здійснював підписання договору дарування, а також відповідач повідомила, що має свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.03.2007 року, де вказано, що вона є спадкоємицею майна свого батька ОСОБА_3, померлого 04.05.2006 року, причому 12/50 частини будинку належали померлому на підставі договору дарування, посвідченого Золотоніською держнотконторою, реєстр №3095, зареєстрованого в Золотоніському БТІ 24.10.1972 року в реєстрову книгу №3, реєстр №4391, а інші 12/50 частин цього ж будинку належали ОСОБА_4, померлій 02.12.2004 року. Так як відповідач вважає, що договір він не підписував, офіційно не оформляв і не дарував та вважає, що дії ОСОБА_2 є протизаконними, і змушений був звернутись до суду з вищезазначеним позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 та позивач ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги та просили суд повністю їх задовольнити, визнати договір дарування від 21.10.1972 року 12/25 частини будинку, що знаходиться за адресою вул. Матросова, 2, у м.Золотоноші Черкаської області недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.03.1999 року, крім того просили суд стягти з відповідачки на користь ОСОБА_1 судові витрати, які позивач поніс при подачі позовної заяви до суду.

Відповідачка ОСОБА_6 та прокурор, що представляв її інтереси, у судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що дана частина будинку було подарована позивачем, померлим її батькам та належить їй як спадкоємиці після смерті її батьків.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ЦК УРСР, який діяв на час укладення спірного договору дарування, письмові угоди повинні бути підписані особами, які їх укладають.

Як вбачається з висновку експерта № 184-П від 27.07.2010 року, який у судовому засіданні ствердив повністю експерт ОСОБА_7, два підписи від імені ОСОБА_1, копії яких маються в копіях двох примірників договору дарування від 21 жовтня 1972 року, реєстровий № 3095, 12/25 частин будинку, розташованого за адресою: вул. Матросова, 2, м. Золотоноші Черкаської області виконані не ОСОБА_1, а іншою особою. Дані підписи виконано з наслідуванням зразків підписів ОСОБА_1.

Згідно із ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Так як у суду не виникає ніяких сумнівів у компетентності судового експерта ОСОБА_7, що має досвід роботи 25 років, то суд вважає, що договір дарування від 21.10.1972 року 12/25 частини будинку, що знаходиться за адресою вул. Матросова, 2, у м. Золотоноші Черкаської області не відповідає вимогам закону, оскільки підписаний від імені дарителя ОСОБА_1 не самим дарителем - позивачем по справі, а іншою особою з наслідуванням зразків підписів ОСОБА_1, а тому суд визнає його недійсним.

Враховуючи, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.03.2007 року реєстровий № 937, на майно, що складається з 12/25 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться у м. Золотоноші Черкаської області по вул. Матросова, 2, видане ОСОБА_2 як спадкоємиці і належало померлим її батькам на підставі договору дарування від 21.10.1972 року 12/25 частини будинку по вул. Матросова, 2 м. Золотоноші, який є недійсним, то і вказане свідоцтво підлягає скасуванню.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом підлягає до задоволення у повному об`ємі.

Суд також приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судових витрат, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі зазначеного та керуючись

ст., ст. 44, 48 ЦК УРСР та ст., ст. 10, 11,

ст., ст. 88, 209, 212, 213 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом - задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір дарування 12/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Золотоноша, вул. Матросова 2, що був укладений 21 жовтня 1972 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_8, реєстровий № 3095.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 березня 2007 року (спадкова справа № 239 за 2006 рік), зареєстрованого в реєстрі за № 937.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 1702 грн. 10 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області

через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення

рішення.

Суддя: Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 17 грудня 2010 року.