Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2-3430/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю:позивачаОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
третьої особи ОСОБА_5
відповідачкиОСОБА_6
представника відповідачаОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання такою, що втратила права користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2010 року до суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_3, в якій просив визнати ОСОБА_6 та її неповнолітнього сина ОСОБА_8 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою №175 в будинку №23 по вул.Леніна в м.Комсомольську

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що більше шести місяців відповідач та її син не проживають в згаданій квартирі без поважних причин, оплату комунальних послуг не здійснює, однак залишається зареєстрованою за вищевказаною адресою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_8 наполягаючи на задоволенні позову пояснив, що відповідачка разом із сином постійно знаходяться на території Російської Федерації, в спірній квартирі не проживають без поважних причин.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_5 надав аналогічні пояснення.

Відповідачка ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що з 2000 року разом із своїм сином та співмешканцем проживає у С.Петербургу Російської Федерації, де вона працює барменом, а син починаючи з першого класу навчається у загальноосвітній школі, що підтверджується відповідними довідками (а.с.50,54).

Представник Житлово-експлуатаційного підприємства №3 м.Комсомольська ОСОБА_9 проти задоволення клопотання не заперечувала та пояснила, що відповідачка ОСОБА_6 з приводу бронювання згаданого житлового приміщення не зверталася, причини не проживання в ньому не повідомляла.

Представник Органу опіки та піклування Комсомольської міської ради ОСОБА_10 наполягав на безпідставності позову (а.с.32).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши представлені у справі письмові докази, судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7). Відповідно до акту від 09.04.2010 р., затвердженого ЖЕП №3, відповідач ОСОБА_6 та її син ОСОБА_8 з 01.01.2000 року в квартирі АДРЕСА_2 не проживають.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Комсомольської міської ради квартира №173 знаходиться у комунальній власності (а.с.53).

Допитані в якості свідків сусіди позивача: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 підтвердили в судовому засіданні факт непроживання відповідача та її сина в квартирі №175 починаючи з 2000 року.

Будучи попередженою про наслідки визнання обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, відповідачка ОСОБА_6 визнала в судовому засіданні, що з 2000 року разом із своїм сином постійно проживають на території Російської Федерації. З приводу бронювання житлового приміщення до ЖЕП №3 не зверталася. На територію України ОСОБА_6 приїздить один раз на півтора року, але спірним житлом не користується, заборгованість по комунальним платежам у повному обсязі не погашає.

Згадані обставини в судовому засіданні підтвердив позивач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5, тому відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України ці обставини не підлягала доказуванню.

За змістом ст.ст.10, 60 ЦПК України, правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності сторін, тому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 заявила, що її брат ОСОБА_3 чинив їй перешкоди в користуванні квартирою, погрожуючи розправою, але суд не бере згадані твердження до уваги так як будь-яких доказів на їх підтвердження сторонами не надано.

З пояснень ОСОБА_6 вбачається, що з цього приводу до правоохоронних органів вона не зверталася, доказів на підтвердження цих обставин не має. Крім того, згадані твердження спростовуються поясненнями самої ОСОБА_6, яка в судовому засіданні визнала, що весь цей час проживає в іншій державі і до України повертатися не збирається.

Згідно зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно по положень ст.72 ЖК України провадиться в судовому порядку.

Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт непроживання відповідача та її неповнолітнього сина у згаданому житловому приміщенні понад встановлені ст.71 ЖК України строки без поважних причин, що відповідно до положень ст.72 ЖК України є підставою визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

З огляду на викладене, суд вважає позов ОСОБА_3 обґрунтованим і підлягаючим до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст. 213,215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_6 та її неповнолітнього сина ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №175 в будинку №23 по вулиці Леніна в місті Комсомольську Полтавської області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.

Суддя: В.В. Крикливий