Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"6" липня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - Парандюк ТС.

Суддів - Стефлюк О.Д. і ОСОБА_1

При секретарі - Прус Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України (далі УПФ) в М.Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до УПФ про визнання відмови у перерахунку пенсії неправомірною та зобов»язання здійснити перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, в якому зазначила, що вона як інвалід 1 групи внаслідок захворювання, пов»язаного з участю в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі ЧАЕС), віднесена до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, отримує пенсію, передбачену ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ).

Посилаючись на невідповідність розміру призначеної і виплачуваної їй пенсії, розміру, встановленому цим Законом, а також на відмову УПФ привести його у відповідність до вимог зазначеного Закону, просила визнати дії відповідача неправомірними та зобов»язати останнього усунути вказані порушення, провівши відповідний перерахунок, починаючи з 1 грудня 2003 року, і виплативши заборгованість.

Крім того, просила зобов»язати УПФ заново призначену основну і додаткову пенсії виплачувати їй в подальшому, та здійснювати такі перерахунки періодично, відповідно до збільшення розміру мінімальної пенсії за віком.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2010 року позов задоволено частково і вирішено: «Визнати неправомірною відмову УПФ провести перерахунок пенсії ОСОБА_2. Зобов»язати УПФ провести

Справа № 22ц- 1375 Категорія - 44

Головуючий у 1 інстанції - Юрдига О.С. Доповідач - Стефлюк О.Д.

перерахунок основної та додаткової пенсії ОСОБА_2 за період з 1 січня 2009 по 18 січня 2010 року, відповідно до вимог ст.ст.49, 50, ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ просить постанову суду скасувати і ухвалити нову, якою в позові ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону № 796-ХІІ, позивач має право на одержання пенсії, не нижче семи мінімальних пенсій за віком і додаткової пенсії у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, а тому відповідач повинен був діяти у відповідності з даними вимогами Закону та здійснити ОСОБА_2 відповідний перерахунок і виплату пенсії. З урахуванням того, що відповідач таких дій не вчинив, чим порушив гарантоване державою право позивача на соціальні виплати у встановлених законодавством розмірах, - це право підлягає судовому захисту.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і грунтується на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, що підтверджено посвідченням, виданим Тернопільською ОДА 23 березня 2004 року, та отримує пенсію по інвалідності першої групи, яка наступила внаслідок Чорнобильської катастрофи, що стверджується пенсійним посвідченням.

Розрахунок пенсій позивачу УПФ провело виходячи із суми в 19,91 грн., встановленої п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» (далі постанова КМУ №1). Проте, такий розрахунок пенсій чорнобильцям суперечить Законам України, що регулюють ці питання, а встановлена КМУ сума не відповідає розміру мінімальної пенсії за віком.

За правилами ст.49 Закону № 796-ХІІ, пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч.4 ст.54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів першої групи, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим семи мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.І ст.50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 1 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 100 % мінімальної пенсії за віком. Як передбачено ст.53 цього самого Закону, виплата такої додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої за ст.28 Закону від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування (далі -Закон № 1058-ІУ) встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено постановою КМУ від 30 травня 1997 року № 523. Ця постанова є чинною, її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають змісту статей 50, 54 Закону № 796-ХІІ.

Слід також зазначити, що з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами, при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених статтями 50,54 Закону №796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений у законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Статтею 58 ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 рік» з 1 жовтня затверджено прожитковий мінімум на одну особу в сумі 498 гривень.

Зміни, внесені Законом України від 28 грудня 2007 року №107-УІ «Про Державний бюджет на 2008 рік...» до ст.ст.50,54,67 Закону №796-ХІІ, що стосуються розмірів та порядку нарахування і виплати пенсій чорнобильцям, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнані неконституційними, і за правилами ч.2 ст.152 Конституції України, з дати прийняття КСУ рішення -втратили чинність.

Виходячи з наведених норм законодавства, суд вирішуючи спір, обгрунтовано зазначив, що з 22 травня 2008 року при обчисленні державної та додаткових пенсій позивачу, відповідач повинен був керуватись ст.ст.50,54 Закону №796-ХІІ у редакції від 5 жовтня 2006 року.

Оскільки представник відповідача наполягав на застосуванні встановлених законом термінів звернення з позовом до адмінсуду, суд обгрунтовано відмовив у частині позову, що стосуються перерахунку і виплати пенсії за період з 09.07.07. по 31.12.08 р.р., за пропуском строку звернення до суду.

Доводи відповідача про те, що положення ч.І ст.28 ЗУ «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», яким визначено мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується винятково для визначення розмірів пенсій, призначених за цим Законом, підставно судом не взято до уваги, оскільки таке положення не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших, пов»язаних з нею пенсій чи доплат, так як чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії на віком.

З огляду на пріоритет Законів над підзаконними актами, також не заслуговують на увагу посилання відповідача на постанови КМУ України від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» га від 16 липня

2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», якими звужено зміст та обсяг прав громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Безпідставними є і посилання апелянта на відсутність бюджетних асигнувань для реалізації вимог закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки Європейський Суд з прав людини вказав, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність засобів, як на причину невиконання своїх зобов»язань за чинними положеннями Закону (рішення від 8 листопада 2005 року у справі Кечко проти України).

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду постановлено у відповідності до чинних норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.сг.307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі відхилити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області