Справа 2-497/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2010 року

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Криницького J1.B.

при секретарі Свиридок A.B.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду справу за цивільним позовом

ОСОБА_1 до

Управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації

про

визнання неправомірними дій відповідача та стягнення недоплачених коштів, передбачених Законом України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із названим позовом в обґрунтування якого зазначає, що він з січня 2001 року по червень 2010 року працював в зоні посиленого радіоекологічного контролю в селищі Іршанськ, який відповідно до Переліку населених пунктів , затвердженого Постановою КМУ № 106 від 23.07. 1991 року та розпорядженням Кабінету Міністрів України № 17 від 12.01. 1993 року віднесений до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Позивач посилається на те, що йому не були проведені в повному обсязі виплати передбачені ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що призвело до порушення його прав. Він отримував грошову допомогу у твердій сумі відповідно до Постанови КМУ № 836 від 26.07. 1996 року, а не суми, які передбачені законом, що призвело до порушення його прав, оскільки Закон має пріоритетне значення перед Постановою Кабінету Міністрів України.

За вказаних обставин позивач просить суд, постановити рішення, яким стягнути з відповідача-на його користь 19863 грн. 15 коп. доплати, відповідно до ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період його роботи в зоні посиленого радіоекологічного контролю за період з 1 липня 2007 року по 30 червня 2010 року та витрати по справі.

В судове засідання позивач та його представник не прибули, надіславши заяву в якій просять справу розглянути у їх відсутності, що заявлений позов вони підтримують.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи свого представника в судове засідання не направив, надіславши листа в якому просить справу розглянути у відсутності представника відповідача, що заявлений позов відповідач не визнає та надав суду заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач у період з 1 липня 2007 року по 30 червня 2010 року працював в філії « Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат» ЗАТ « Кримський титан», який розташований на території, яка відповідно до постанови КМУ від 23 липня 1991 року із змінами та доповненнями, віднесена до зони посиленого радіоекологічного контролю, а тому має право на отримання коштів в розмірах, що передбачені ст. 39 Закону України

« Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає, що доплата громадянам, які працюють на територія) радіоактивного забруднення, провадиться в таких розмірах:

- у зоні посиленого радіоекологічного контролю - одна мінімальна заробітна плата.

Позивач же, відповідно до довідки наданої філією « Іршанський гірничу збагачувальний комбінат» ВАТ Кримський титан, отримував доплату в розміру відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.07. 1996 року № 836 « Пре компенсацію виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які значно менші ніж передбачені Законом.

Дію ст. 39 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на 2007 та 2008 роки було призупинено Законом України « Про державний бюджет на 2007 рік та Законом України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів» , але Рішеннями Конституційного Суду України від 9.07. 2007 року та 22.05. 2008 року зупинення дії вищезгаданих законів в частині виплати компенсацій допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати було визнав: неконституційними.

Визнані неконституційними положення Законів України про Державний бюджет України на 2007-2008 роки втрачають чинність з дня ухвалення рішень Конституційний Судом України.

Суд вважає, що посилання відповідача в заперечені проти позову на дію Постанови КМУ від 26.07. 1996 року № 836 « Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставними з наступних підстав.

Відповідно до Конституції України в Україні проголошено демократичною, соціальною, правовою державою ( ст. 1), визнано, що найвищою соціальною цінністю : Україні є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності Держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов2язком держави ( ст.. 3), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст. 22).

Тому, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішення даного спору, застосуванню підлягає саме ст. З9 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанови Кабінету Міністрів України.

За вказаних обставин позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості ст. 39 вищевказаного закону, за період з 1 липня по 9 липня 2007 року та з 1 січня по 22 травня 2008 року задоволенню не підлягають за безпідставністю, а підлягають задоволенню з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 30 червня 2010 року, тобто з часу поновлення їх дії Конституційні: Судом України.

Позивач в позовній заяві провів розрахунки з 1 липня 2007 року та з 1 травня 2007 року, в той час коли рішеннями Конституційного Суду України вказані норми закон; були поновлені лише 9 липня 2007 року та 22 травня 2008 року, тобто до вказаних дат відповідними Законами України « Про державний бюджет» вони були зупинені.

За вказаних обставин доплата відповідно до ст. 39 Закону з 1 по 9 липня 2007 року та з 1 по 22 травня 2008 року повинна була проводитись лише на підставі постанови КМУ

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 19378 грн. 32 коп. із розрахунку:

За 2007 рік ( з 9 липня) ( 440x3)-( 440: 30 х8)+ 460x3) -21,03 =2561, 64 грн.

За 2008 р. ( з 22 травня) ( 525x5) - ( 525 : 30 х 21) + (545x2) + 601 хі) -31.30 =3921,20 грн.

За 2009 р. ( 605х3)+(625х3)+(630х3)+(650х 1 )+(744х2) -53,81 = 7664.19

За 2010 р. (869хЗ)+(884хЗ)-27,71 = 5231,29.

Всього: 19378,32 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить із того, що позивач звертаючись до суду не платив судовий збір так як він є постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС і відповідно до Декрету КМУ він звільняється віт сплати мита при зверненні до

суду, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь держави. При зверненні до суду позивач сплатив витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішеннями Конституційного Суду

України від 9.07. 2007 року та 22 травня 2008 року, ст. 257 ЦК України ст.ст. 4,10,11, 57, 60, 81, 88, 208-210, 212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Володарсько- Волинської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 щомісячну доплати відповідно до ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року , з 1 січня 2009 року по 30 червня 2010 року в сумі 19378 гривень 32 копійки.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Володарсько-Волинської районної державної адміністрації судовий збір на користь держави в сумі 193 гривні 78 коп. та на користь ОСОБА_1 Миколайлвича витрати по справі в сумі 120 гривень.

В решті заявлених вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Володарсько- Волинський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення до апеляційного суду Житомирської області через Володарсько-Волинський районний суд.

Головуючий: Л.В.Криницький