справа № 2-4676/10
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

17 вересня 2010 року. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого-судді Бендик О.Г.,

при секретарі Жеребець I.A.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Київській області про зобов»язання провести перерахунок та виплату пенсії

встановив:

11 серпня 2010 року ОСОБА_1 звернувсь до суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Броварах Київської області, в якому пославсь на те, що відноситься до першої категорії осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом 2-гої групи з захворювання, пов»язаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тому має право на отримання у відповідача пенсії за статтями 50 та 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі-Закон № 796) в розмірах: державної - не менше 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової-в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

319 серпня 2009 року він перебуває на обліку в управлінні пенсійного фонду України в м. Броварах. Пенсію отримував за віком згідно закону «Про державну службу», а з 26 липня 2010 року перейшов на пенсію по інвалідності по закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте і державна пенсія і додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, йому нарахована і виплачується у менших розмірах, ніж передбачено законом., а його заяву про перерахунок та доплату пенсії відповідач залишив без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 просив зобов»язати управління Пенсійного фонду України в м. Броварах Київської області здійснити йому з 19 серпня 2009 року перерахунок та доплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю та проводити з 26 липня 2010 року її нарахування і виплату, а також нарахування і виплату державної пенсії згідно ст.ст. 54 та 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи": державної - з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової - з розміру 75% мінімальної пенсії за віком, враховуючи, що розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

В судове засідання сторони не з»явились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. В своїй заяві позивач ОСОБА_1 позов підтримав і просив задовольнити.

Управління Пенсійного фонду України в м. Броварах в письмових запереченнях позов не визнало і в його задоволенні просило відмовити посилаючись на те, що пенсія позивачеві призначена і виплачується згідно із Законом України № 796 " Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та прийнятими на його виконання постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" та № 654 від 19.07.2008 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", якими визначено, що розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році: по II групі інвалідності - 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю по інвалідності 2-ої групи особам, віднесеним до категорії 1 становить 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.62 Закону №796, роз»яснення порядку застосування цього закону проводиться КМУ, рішення якого є обов»язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної влади, всіма суб»єктами господарювання, незалежно від їх підвідомчої підпорядкованості та форм власності.

Тому при нарахуванні та виплаті позивачеві додаткової пенсії управління ПФУ у Київській області діє в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з урахуванням наступного.

За змістом ст. 49 Закону № 796 пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3,

4встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

*

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796, яка визначає підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника, в усіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 цього Закону особам, віднесеним до категорії 1, зокрема інвалідам II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Виплата додаткової пенсії відповідно до ст. 53 зазначеного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Таким чином вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених законом №796, виступає мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно ч. 1 ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив з 1 липня 2009 року-544 грн., з 1 листопада 2009 року - 573 грн.

Враховуючи відповідні розміри прожиткового мінімуму, додаткова пенсія для інвалідів 2-ої групи відповідно ст.50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мала складати, зокрема з 1 липня 2009 року -408 грн. (544x75%:100%), з 1 листо- листопада 2009 року - 429 грн. 75 коп. (573,00x75%: 100%), на 26 липня 2010 року - 531,75грн. (709x75%: 100%), основна пенсія згідно ч.4 ст.54 даного Закону мала бути, зокрема з 1 липня 2009 року - 4352 грн.(544х8), з 1 листопада 2009 року - 4584 грн.(573,00х8), на 26 липня 2010 року - 5762,00 грн. (709x8).

Судом встановлено і це підтверджується наявними в справі письмовими запереченнями відповідача, посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія А № 423781 з вкладкою учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виданого 7.04.2006 року, витягом із акту огляду МСЕК до довідки Сер. КИО-1 №260216 від 30.03.2006 року, відповідями відповідача на заяви позивача від 22 та 23 липня 2010 року, що ОСОБА_1 відноситься до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з 30.03.2006 року довічно йому встановлена друга група інвалідності по захворюванню, пов»язаному з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

До 26 липня 2010 року позивач ОСОБА_1 одержував пенсію за віком, розраховану згідно Закону України «Про державну службу» та додаткову пенсію, встановлену ст. 50 Закону № 796. З 26 липня 2010 року він з пенсії за віком перейшов на пенсію по інвалідності, передбачену ст.54 Закону №796.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю та пенсія по інвалідності позивачеві нарахована та виплачується з інших розрахунків, ніж передбачено законом і в менших розмірах, які на 26 липня 2010 року становили: додаткової- 141,80 грн. (709,00 грн.х20%), державної - 1090, 00 грн., тобто відповідно до постанов Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року Про деякі питання соціально по захисту окремих категорій громадян та № 654 від 19.07.2008 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету".

Листами від 5 серпня 2010 року, підписаними начальником управління Пенсійного фонду України в м. Броварах, заяви позивача від 22 та 23 липня 2010 року про перерахунок пенсії залишені без задоволення.

На думку суду заперечення відповідача щодо правомірності нарахування пенсій позивачеві не можуть бути покладені в основу рішення по даній справі, оскільки постанови Кабінету Міністрів України, якими керується відповідач, не узгоджуються з Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та іншими законами.

Згідно норм Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (ст. 3). Права і свободи людини і громадянина, закріплені в Конституції, не є вичерпними, вони гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод (ст. 22).

Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 року № 2017-111 передбачено, що базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум: вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (ст. 1, 6). Він використовується для визначення розмірів основних соціальних гарантій: мінімальних розмірів заробітної плати та пенсії за віком (ст. 2), які не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом, якщо вона є основним джерелом існування (ст. 17). Мінімальний розмір заробітної плати, мінімальний розмір пенсії за віком, як і деякі інші соціальні гарантії, визначаються виключно законами України і є обов'язковими для всіх держаних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності (ст. 19).

Враховуючи той факт, що Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії, суд вважає за можливе застосувати ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" для перерахунку додаткової пенсії позивачеві.

Тому з врахуванням наведеного та виходячи з загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами, суд вважає позов обґрунтованим.

На підставі ст.ст. З, 22,152 Конституції України, ст.48,50,53, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 1,6,17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", керуючись ч.3 ст.209, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Київській області протягом семи днів з дня набрання чинності рішення суду здійснити ОСОБА_1 згідно ст.ст. 54 та 50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 19 серпня 2009 року перерахунок та доплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, а з 26 липня 2010 року її нарахування і виплату з розміру 75% мінімальної пенсії за віком, а також нарахування і виплату державної пенсії з розміру 8 мінімальних пенсій за віком, враховуючи, що розмір мінімальної пенсії за віком дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії

Суддя