РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі: Луньо К.А. ;

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ КБ «Надра» на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 31 травня 2010 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_2 Мар»янівни до ВАТ КБ «Надра» в особі відділення №43 філії ВАТ КБ «Надра» Львівське регіональне управління про стягнення боргу. Стягнено з відповідача в користь позивача загальну суму боргу 31 600 грн. 56 коп., що еквівалентно 3000 євро належних їй грошових коштів, та 948 грн. 01 коп. , що становить 3% річних від простроченої суми за період з 21.03.2009 року по 21.04.2010 року.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ВАТ КБ «Надра» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким відмовити позивачу в стягненні 3% річних в сумі 948 грн. 01 коп.; перерахувати суму основного зобов»язання за договором банківського вкладу по курсу на момент ухвалення рішення судом першої інстанції; перерахувати судові витрати, що підлягають стягненню з відповідача.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з»ясованих обставинах справи. Стверджує, що мараторій на задоволення вимог кредиторів у ВАТ КБ «Надра» діяв з 10.02.2009 року по 10.02.2010 року. Зазначають, що під час дії мараторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові санкції за виконання чи неналежне виконання грошових зобов»язань та зобов»язань щодо сплати податків і зборів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта на підтримання скари, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 21 березня 2008 року сторони уклали договір № 343787 строкового банківського вкладу (депозиту) «Мій вибір» оформлений в рамках Тарифного пакету ТП «Базовий» №884349. Відповідно до цього договору позивачка внесла в банк відповідача на вкладний рахунок грошові кошти в сумі 3 000 євро, з процентною ставкою по вкладу в розмірі З проценти річних, які у відповідності п. 2.2, п. 3.4.3, п. 3.4.4. даного Договору відповідач зобов»язувався повернути позивачці через 12 місяців з нарахованими процентами. На усні та письмові звернення позивачки, відповідач безпідставно відмовився повертати кошти (основну суму вкладу), як і відмовився повертати нараховані проценти, чим порушує права позивачки як вкладника банку на отримання суми вкладу відповідно до умов даного Договору, що передбачені п. 3.1.2 договору.

У відповідності до ч. З ст. 1066 ЦК України відповідач не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження прав розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом..

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 652 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено, що відповідач безпідставно не повертає належну позивачу суму грошових коштів, тому, починаючи з 21 березня 2009 року відповідач зобов»язаний оплатити позивачу 3% річних від простроченої суми за період з 21 березня 2009 року по 21 квітня 2010 року.

Так як після спливу строку дії мораторію відповідач не виплатив ОСОБА_2 .М. суму вкладу та процентів, що є істотним порушенням умов договору, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для розірвання договорів банківського вкладу і стягнення з ВАТ КБ «Надра» суми вкладу і процентів: 31 600 грн. та 948,01 грн, що становить 3% річних від простроченої суми за період з 21 березня 2009 року по 21 квітня 2010 року.

За змістом ст.ст. 2, 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність» мораторій - зупинення виконання банком зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих заходів, максимальна тривалість дії якого обмежена в три місяці.

Суть мораторію випливає із його змісту та означає, що протягом його дії зупиняється виконання банком зобов'язань перед кредиторами, не нараховується неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Відповідно до положень ст.85 наведеного вище Закону та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей проведення заходів з фінансового оздоровлення банків» Національний банк України має право продовжити термін дії мораторію на задоволення вимог кредиторів до шести місяців, але останній у будь-якому разі не може перевищувати дев'яти календарних місяців.

За матеріалами справи термін дії мораторію у ВАТ КБ «Надра» був введений Національним банком України 10.02.2009 року і продовжувався до 10.02.2010 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ВАТ КБ «Надра» зобов'язаний був виконати свої зобов'язання перед вкладником шляхом видачі суми вкладу та нарахованих процентів.

Так як ВАТ КБ «Надра» не виконав своїх зобов'язань, то суд першої інстанції обґрунтовано стягнув суму вкладів, залишки нарахованих процентів.

Так як передбачений ст. 625 ЦК України обов'язок боржника не є фінансовою санкцією, то дія мораторію на таке зобов'язання не поширює своєї дії і тому зазначені позивачем кошти (у межах позовної вимоги) слід стягнути з відповідача на його користь.

Не відповідає матеріалам справи та чинному законодавству апеляційна скарга ВАТ КБ «Надра» щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України №590 від 27.04.2006 року компенсація у цивільних справах, яка сплачується за рахунок держави, стягується у розмірі, який не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Так як всупереч доводів апеляційної скарги позивач надав розрахунки витрат на правову допомогу, які відповідають матеріалам справи (зокрема журналам судових засідань, позовним заявам, розрахункам тощо), тому суд першої інстанції відповідно до ст. 84 ЦПК України та наведеної вище постанови обґрунтовано ухвалив про стягнення 337, 35 грн. судових витрат та 09, 14 грн. судового збору. рвання договорів банківського вкладу і стягнення з ВАТ КБ «Надра» суми вкладу і процентів: 31 600 грн. та 948,01 грн, що становить 3% річних від простроченої суми за період з 21 березня 2009 року по 21 квітня 2010 року.

За змістом ст.ст. 2, 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність» мораторій - зупинення виконання банком зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих заходів, максимальна тривалість дії якого обмежена в три місяці.

Суть мораторію випливає із його змісту та означає, що протягом його дії зупиняється виконання банком зобов'язань перед кредиторами, не нараховується неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Відповідно до положень ст.85 наведеного вище Закону та п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей проведення заходів з фінансового оздоровлення банків» Національний банк України має право продовжити термін дії мораторію на задоволення вимог кредиторів до шести місяців, але останній у будь-якому разі не може перевищувати дев'яти календарних місяців.

За матеріалами справи термін дії мораторію у ВАТ КБ «Надра» був введений Національним банком України 10.02.2009 року і продовжувався до 10.02.2010 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ВАТ КБ «Надра» зобов'язаний був виконати свої зобов'язання перед вкладником шляхом видачі суми вкладу та нарахованих процентів.

Так як ВАТ КБ «Надра» не виконав своїх зобов'язань, то суд першої інстанції обґрунтовано стягнув суму вкладів, залишки нарахованих процентів.

Так як передбачений ст. 625 ЦК України обов'язок боржника не є фінансовою санкцією, то дія мораторію на таке зобов'язання не поширює своєї дії і тому зазначені позивачем кошти (у межах позовної вимоги) слід стягнути з відповідача на його користь.

Не відповідає матеріалам справи та чинному законодавству апеляційна скарга ВАТ КБ «Надра» щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно до постанови Кабінету міністрів України №590 від 27.04.2006 року компенсація у цивільних справах, яка сплачується за рахунок держави, стягується у розмірі, який не перевищує суму, що обчислюється виходячи з того, що особі, яка надає правову допомогу, виплачується 5 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за повний робочий день.

Так як всупереч доводів апеляційної скарги позивач надав розрахунки витрат на правову допомогу, які відповідають матеріалам справи (зокрема журналам судових засідань, позовним заявам, розрахункам тощо), тому суд першої інстанції відповідно до ст. 84 ЦПК України та наведеної вище постанови обґрунтовано ухвалив про стягнення 337, 35 грн. судових витрат та 09, 14 грн. судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ст. 309 ст.317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ВАТ КБ «Надра» відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 31 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: