Апеляційний суд Харківської області
Справа 22-ц-135/2010 р. Головуючий 1 інстанції
Категорія - відшкодування шкоди ОСОБА_1
Доповідач Зазулинська Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів - ТАБАЧНОЇ Н.Г., ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2009 року і додаткове рішення цього ж суду від 256 жовтня 2009 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства про стягнення матеріальної та моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Ізюмського міськрайонного суду з позовом до Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства про стягнення матеріальної та моральної шкоди .

Зазначав, що 03 квітня 2006 року з вини відповідача сталася ДТП внаслідок якої йому були спричинені матеріальні збитки.

В судовому порядку частину збитків йому відшкодовано, а саме вартість запчастин та механізмів, які необхідні для відновлення належного йому транспортного засобу, який був пошкоджений в умовах ДТП.

Але невідшкодованими залишилися витрати, які були ним понесені у звязку з пошкодженням автомобілю та необхідні для його відновлювального ремонту; доходи, які він міг би реально одержати, якщо б автомобіль не було пошкоджено ( упущена вигода) та моральна шкода, яка полягає у зміні звичайного для нього образу життя; необхідності вирішувати чисельні питання для транспортування автомобіля, визначення розміру спричиненої майнової шкоди для чого звертатися за правовою допомогою та до спеціалістів; вимушеному розірванні договору оренди автомобіля та ін.

На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь 75308, 70 грн. які складаються з витрат по транспортуванню автомобілю до ремонтного заводу; витрат повязаних з перереєстрацією автомобіля та витрат, що необхідні для відновлювального його ремонту з урахуванням додаткових запасних частин, втраченої вигоди від оренди автомобіля та 75000 грн. у відшкодування моральної шкоди. У жовтні 2009 року позивач збільшив вимоги в частині відшкодування збитків до 100036,21 грн.

Відповідач проти позову заперечував.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16.10.2009 року ( з урахуванням виправлення ухвалою суду від 16.10.2009 року арифметичної помилки в резолютивній частині) стягнуто з Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальних збитків 33695,94 грн. та моральних збитків 8000 грн., а всього 41695,94 грн.

Додатковим рішенням цього ж суду від 26.10.2009 року стягнуто з Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на користь ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 252 грн. та державне мито в розмірі 416,90 грн. на користь держави.

В апеляційних скаргах:

ОСОБА_2 просить скасувати рішення від 16 жовтня 2009 року та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на безпідставне їх часткове задоволення.

Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство просить скасувати рішення від 16 жовтня 2009 року та додаткове рішення від 26 жовтня 2009 року та стягнути з позивача на користь підприємства 328,45 грн. витрат понесених при зверненні з апеляційною скаргою.

При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права; неповне та необєктивне встановлення обставин, що мають значення для справи; відсутність в рішенні належної правової оцінки наданим доказам та поясненням сторін; неправильне визначення правовідносин, що виникли між сторонами.

Зокрема, вказує на те, що калькуляція на ремонт автомобілю позивача та договір підряду не є належними доказами, а крім того калькуляція містить перелік пошкоджень, які не знаходяться у причинному звязку з ДТП, що відбулася 03.04.2006 року.

Неналежним доказом апелянт вважає і договір найму транспортного засобу, як такий що не посвідчений нотаріально , а також у звязку з відсутністю в ньому істотних умов.

Недоведеними вважає відповідач і вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді; пояснення позивача та представника відповідача; перевіривши матеріали справи і доводи апеляційних скарг, судова колегія доходить висновку, що скарга позивача задоволенню не підлягає, скарги відповідача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2суд виходив з того, що судовими рішеннями Ізюмського міськрайонного суду від 19 грудня 2008 року та апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2009 року встановлено, що з вини відповідача пошкоджено автомобіля позивача і стягнуто на користь останього вартість пошкоджених автозапчастин, а витрати, пов»язані з оплатою робот по відновленню автомобіля не відшкодовані. Визначивши для стягнення на користь ОСОБА_2 з Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства у відшкодування матеріальних збитків 33695,94 грн. суд послався на те, що таку суму складає вартість робіт по відновленню автомобілю позивача, його транспортування до заводу, послуги автокрана для транспортування автомобіля з місця ДТП та не отримані позивачем в зв»язку з пошкодженням автомобіля доходи ( упущена вигода) і такий розмір збитків підтверджений ним в суді.

Судова колегія не може погодитись в повній мірі з такими висновками суду, оскільки вони

не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечать вимогам ст..ст. 58, 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Так, заявивши вимоги про стягнення на його користь з відповідача вартість ремонтних робот належного йому автомобілю ; вартість додаткових запасних частин; вартість послуг з транспортування автомобіля місця ДТП та до ремонтного заводу, 10000 грн. неотриманих доходів ( упущеної вигоди) , а також. вартість послуг з перереєстрації автомобіля в органах ДАІ на підтвердження цих вимог позивач надав суду копію довідки Управління ДАІ відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи № 8 по обслуговуванню населення Барвінківського, Борівського та Ізюмського районі Харківської області без реєстраційних вихідних даних та часу видачі; договір найму транспортних засобів від 01 квітня 2006 року; лист за підписом заступника директора по виробництву ДП 110 Харківського автомобільно-ремонтного заводу з переліком робіт та запасних частин, необхідних для відновлювального ремонту автомобіля ЗІЛ ММЗ-555; калькуляцію на транспортировку пошкодженого автомобілю НОМЕР_1 по маршруту Ізюм Харків рем.завод. та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 04.04.2006 року на авто послуги крану, договір підряду за № 9 від 08 жовтня 2009 року та акт технічного стану автомобіля.

Між тим, з рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 грудня 2008 року вбачається, що внаслідок ДТП, що сталася 03.04.2006 року з вини відповідача автомобіль НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 отримав ушкодження у вигляді: деформації рами, ресори заднього мосту, правого борту, правого бризговика, переднього правого крила, баку масляного насосу, було відірвано кузов від підрамника автомобілю, що позивачем не оспорюється.

Вказаним рішенням, яке в цій частині залишено без змін рішенням апеляційного суду від 31.03.2009 року з Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 10584,61 грн. вартість пошкоджених автозапчастин та судові витрати по справі.

Стягуючи 21816 грн.18 коп. вартості робот та витрат на транспортування автомобіля суд послався на довідку та калькуляцію ДП 110 Харківський автомобільний ремонтний завод не звернувши уваги на те, що довідка заводу містить перелік робіт, які в цілому необхідні для відновлення транспортного

засобу, але не пов»язує їх об»єм з пошкодженнями, які були спричинені автомобілю в умовах ДТП.

Інших доказів, які б підтверджували вартість ремонту автомобіля в тому об»ємі, необхідність в якому виникла саме в зв»язку з його пошкодженням з вини відповідача, позивач суду першої інстанції не надав. Калькуляція на послуги з транспортування автомобілю до ремонтного підприємства не містить дати її складання та відмітки про оплату позивачем зазначених послуг.

Судовою колегією апеляційного суду за клопотанням позивача була призначена авто товарознавча експертиза, проведення якої доручено експертам ХНДІСЕ ім. засл.проф. ОСОБА_3 для вирішення питання визначення вартості відновлювального ремонту автомобілю, виходячи зі встановлених судовими рішеннями обставин його пошкодження в умовах ДТП.

Вказана експертиза не була проведена, оскільки позивачем не був наданий для експертних досліджень автомобіль.

Не може погодитись судова колегія і з висновком суду про доведеність позовних вимог ОСОБА_2 в частині стягнення недоотриманих доходів ( упущеної вигоди). Задовольняючи позов в цій частині, суд зазначив в рішенні, що хоча наданий позивачем договір найму транспортного засобу, укладений між ним і ПП Гармаш ОСОБА_4 і має технічні помилки, суд вважає його дійсним і дійшов висновку, що відповідач повинен відшкодувати позивачу 10000 грн. які він не отримав за цим договором в зв»язку з пошкодженням автомобілю.

Відповідно до ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Наданий суду договір від 01.04.2006 року не посвідчен6ий нотаріально. Крім того, за умовами договору наймач сплачує наймодавцеві 10000 грн., а вказаний договір підписаний ОСОБА_2 як наймачем, а не наймодавцем транспортного засобу.

За таких обставин судова колегія вважає, що вимоги в частині відшкодування збитків доведені позивачем тільки в частині оплати автопослуг крану, на підтвердження яких надана квитанція від 04.04.2006 року на суму 109,76 грн.

Погоджуючись з висновком суду про те, що внаслідок пошкодження автомобіля позивачу спричинена моральна шкода, судова колегія вважає за необхідне змінити рішення в цій частЄ оскільки вважає, що визначена судом сума стягнення на користь позивача у відшкодування цієї шкоди не відповідає характеру та об»єму його моральних страждань через її завищення.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення послуг з перереєстрації автомобіля є правильним, оскільки ним не надано доказів здійснення такої перереєстрації та вини відповідача в необхідності її здійснення.

За таких обставин судова колегія доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягае; апеляційні скарги Ізюмського комунального виробничого водопровідно- каналізаційного підприємства підлягають частковому задоволенню

З підстав невідповідності висновків суду обставинам справи; недоведеності обставин, які суд вважав встановленими; порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права рішення суду першої інстанції від 16 жовтня 2009 року підлягає зміні зі зменшенням сум стягнень з Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди до 109 ( ста дев»яти) грн. 76 коп.; у відшкодування моральної шкоди до 3000 грн.

Відповідної зміні підлягає і додаткове рішення цього суду від 26 жовтня 2009 року в частині стягнення з відповідача на користь держави судового збору.

Керуючись ст..ст.303,304, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст.309,313,314,316,319,324 ЦПК України судова колегія,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляцйну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційні скарги Ізюмського комунального виробничого водопровідно- каналізаційного підприємства на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2009 року і додаткове рішення цього ж суду від 26 жовтня 2009 року задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 16 жовтня 2009 року змінити, зменшивши суму стягнень з Ізюмського комунального виробничого водопровідно- каналізаційного підприємства на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди до 109 ( ста дев»яти) грн. 76 коп.; у відшкодування моральної шкоди до 3000 грн.

Додаткове рішення цього ж суду від 26 жовтня 2009 року змінити, зменшивши суму стягнення з відповідача судового збору ( державного мита) на користь держави до 51 грн. В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді -