Київський районний суд м. Одеси
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2-702/2010

12 травня 2010року

Київськийрайоннийсуд м.Одеси

У складі головуючого судді Калашнікової О.І. ГІри секретарі Мішанчук О.Ф.

За участю адвоката ОСОБА_1

Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом І ерцкіса ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

Встановив:

ОСОБА_4, який діяв в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся у 2005 році до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати за неповнолітнім сином право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1. У 2010 році ОСОБА_5 досяг повноліття і довіреністю уповноважив батька ОСОБА_4 представляти його інтереси в суді. ОСОБА_4 ОСОБА_6 у судовому засіданні позов сина підтримав і просив на відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_3 сину ОСОБА_5, визнати за позивачем право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2. яка належить відповідачці на праві власності на підставі договору дарування.

Представник відповідачки позов не визнала.

Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: ОСОБА_4 і ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1988 року по 1996 рік. від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Жовтневого райсуду м.Одеси від 26.06.1996 року шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_7 (ОСОБА_3) було розірвано, місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_8 визначено з батьком. Відповідно до Закону „Про приватизацію державного житлового фонду" і на підставі розпорядження органу приватизації від 2.06.1993 року у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 і неповнолітньому ОСОБА_5 була передана квартира АДРЕСА_3. З 1996 року неповнолітній ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_4 не проживав. У 2002 році ОСОБА_3, діючи від свого імені і від імені неповнолітнього сина ОСОБА_5, звернулась до Приморського райсуду м.Одеси з позовом про визнання приватизації квартири АДРЕСА_5 недійсною, з тих підстав, що вона не надавала своєї згоди на приватизацію квартири, що розташована в аварійному будинку. Рішенням Приморського райсуду м.Одеси від 11 жовтня 2002 року позов ОСОБА_3 було задоволено: суд встановив, що ОСОБА_3 не надавала письмової згоди на приватизацію квартири. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 лютого 2006 року зазначене рішення Приморського райсуду м.Одеси було скасоване, а справу направлено на новий розгляд. В порядку адміністративного судочинства Приморський райсуд м.Одеси 5 грудня 2007 року виніс постанову, якою визнав розпорядження органу приватизації щодо квартири АДРЕСА_6 від 2.06.1993 року недійсним (рішення суду першої інстанції ухвалою апеляційного адміністративного суду залишено без змін). Позов ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру №7 по вул..Кагериненська.61 у м.Одесі від 2.06.1993 року знаходиться на розгляді в Приморському райсуді м.Одеси.

Позивач вважає, що ОСОБА_3 своїми діями свідомо відмовилась від належних неповнолітній дитині майнових прав та позбавила сина права власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_4, чим і спричинила ОСОБА_5 майнову шкоду. У зв»язку з тим, що квартира АДРЕСА_7 у 2002 року була приватизована тільки ОСОБА_10 і ОСОБА_9 та 27.12.2002 року продана ОСОБА_12, позивач вимагає на відшкодування завданої майнової шкоди зобов»язати відповідачку передати йому - ОСОБА_5 у власність 1/2 частину квартири АДРЕСА_8, що належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування.

Відповідачева сторона, не визнаючи позов, посилалась на такі доводи: неповнолітній ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_6 не проживав з 1964 року, у 1996 році судовим рішенням місце проживання дитини визнано з батьком. Оскаржуючи акт приватизації квартири відповідачка діяла на підставі і відповідно до вимог закону. Оскільки приватизація зазначеної квартири була виконана з порушенням чинного законодавства, судовим рішенням акт приватизації було визнано недійсним. Правові підстави стверджувати, що вона - ОСОБА_3 своїми правомірними діями спричинила шкоду синові - у позивача відсутні.

При виїценаведених обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, тому як не містяться на законі.

Ст.1166 ЦК України містить загальні підстав відповідальності за завдану майнову шкоду і передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Для застосування деліктної відповідальності є наявність: 1) протиправної поведінки особи, 2) наявність самої шкоди, 3) причинного зв»язку між протиправною поведінкою і шкодою 4) вини особи, яка заподіялаіішазу^уд не отримав письмових доказів протиправномтовелінки ОСОБА_3, яка спричинила майнову шкоду ОСОБА_5 Відсутня вина ОСОБА_3 в тому, що ОСОБА_5 у 2002 році не прийняв участь у приватизації квартири АДРЕСА_4 і не отримав у власність частину зазначеної квартири. Суд погоджується з доводами відповідачевої сторони, що ОСОБА_3 при оскаржуванні у 2002 році рішення органу приватизації діяла на підставі і відповідно до вимог Закону. Судила им и _р ^цщш і я м и було встановлено, що приватизація квартири АДРЕСА_5 у 1993 р. була виконана з порушенням ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» - тобто, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_11 у 1993 році отримали у спільну часткову власність зазначену квартиру неправомірно. Тому акт приватизації було визнано недійсним. У 2002 році особи, що постійно проживали у квартирі, оформили документи відповідно до вимог Закону і отримали квартиру у приватну власність. У зв»язку з тим, що неповнолітній ОСОБА_5 не проживав за місцем реєстрації (станом на 2002 рік - більше 6 років), він у 2002 році був позбавлений права прийняти участь у приватизації квартири АДРЕСА_9 з додержанням усіх вимог Закону «Про приватизацію державного житлового фонду».

Керуючись ст.213,214,215 ЦГЇК України, суд

Вирішив:

ОСОБА_5 відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 днів з дня його оголошення і надання апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження з направленням копії скарги до апеляційного суду.

Судддя ОСОБА_13І