Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі; головуючого - судді Серебрякової Т.В.,

при секретарі судового засідання Огренда І.М., за участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в міс- Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

В позовній заяві зазначено, що 29 березня 2002 р. позивачка ОСОБА_1В, придбала за 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гри, 00 коп. у продавця ОСОБА_2 квартиру №8 (вісім), що знаходиться у будинку №210 - А (двісті десять А) по вулиці Жовтневої революції в місті Вознесенськ Миколаївської області, зареєструвавши цей договір в той же день на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, за реєстровим номером 314 (триста чотирнадцять). Умови договору сторонами повністю виконанні, договір зареєстрований у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації, і лише у липні 2000 р. позивачка ОСОБА_1 дізналася, що вказаний договір потребує нотаріальної форми посвідчення. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила позов задовольни.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської облает 05 жовтня 2010 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог щодо визнання права власності на нерухоме майно було залишено без розгляду.

В попередньому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 Позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави звернення до суду, викладенні в позовній заяві та просила визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним.

Відповідач ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Разом з тим зазначав, що не має наміру оформляти угоду купівлі - продажу в нотаріальному порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу;

За правилами ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши матеріали справ, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Так. як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, 29 березня 2002 р. позивачка ОСОБА_1 уклала письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна 314 з продавцем ОСОБА_3

За даним договором позивачка придбала у власність квартиру №8 (вісім), що знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ. вулиця Жовтневої революції, будинок №210-А (двісті десять А), загальна площа якої становить 52,9 кв.м., : ла площа - 29.5 кв.м. та складається з коридору, площею 9,8 кв.м,, жилої кімнати, ошею 12,3 кв.м., жилої кімнати, площею 17.2 кв.м., кухні, площею 8.0 кв.м., шафи, п. ощею 1.5 кв.м., санвузла, площею 1.5 кв.м., ванної кімнати, площею 2,6 кв.м,, передавши з рахунок покупки продавцю грошову суму в розмірі 1 500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 00 коп. Вищевказана квартира раніше належала продавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого органом приватизації Вознесенської міської Ради Миколаївської області 22 березня 1999 р. на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської Ради Миколаївської області №27 від 23 лютого 1999 р.

Даний договір укладений на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі, яка з 16 травня 2005 року припинила свою діяльність.

Придбану за вищевказаним договором квартиру, позивачка ОСОБА_1 зареєструвала на праві власності в Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації 29 березня 2002 р.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що між позивачкою ОСОБА_1В,, як покупцем, та ОСОБА_2, як продавцем, 29 березня 2002 р. був укладений письмовий договір купівлі - продажу нерухомого майна, а саме: квартири № 8 (вісім), що знаходиться за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Жовтневої Революції, будинок №210-А (двісті десять А), який зареєстрований Універсальною Товарно-Сировинною Біржею.

Враховуючи, що права і обов'язки сторін за вищевказаним договором купівлі - продажу нерухомого майна виникли і закінчилися до набрання чинності ЦК України, а суть позову складає недотримання сторонами нотаріальної форми посвідчення договору, тому при вирішенні питання про визнання угоди дійсною, слід застосовувати правила кодексу, який діяв на момент укладення такого договору.

Так згідно ст.224 ЦК Української РСР (в редакції від 18 липня 1963 р.) за договором купівлі - продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплати за нього певну грошову суму.

За правилами ст.47 ЦК України Української РСР від 18 липня 1963 р., нотаріальне свідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч,2 ст.48 цього Кодексу,

У відповідності зі ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р. договір купівлі - продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Проте, в зушення вимог ст.227 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р., що діяв на час укладення і оформлення вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.47 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р., якщо одна із сторін повністю виконала договір, а інша ухиляється від його оформлення нотаріально, то суд може визнати такий договір дійсним за заявою сторони, яка виконала договір.

Рішення про визнання договору дійсним може бути прийняте судом на вимогу добросовісної сторони, яка виконала повністю або частково договір.

Ст,6 ЦК України (в редакції 1983 р.), ст.16 ЦК України передбачено має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайиового або майнового права і інтересу, а тому обраний позивачкою спосіб захисту цивільного права шляхом визнання угоди дійсною є вірним і може бути застосований судом, оскільки від цього залежить виникнення у неї права в подальшому розпорядитися нерухомим майном.

Враховуючи, що сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору. за яким продавець передав позивачці, обумовлену квартиру, а позивачка передала продавцю визначену грошову суму, але в наступному відповідач, який виконав угоду, ухилився від ЇЇ нотаріального посвідчення, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на підставі ст.47 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 р. позовні вимоги позивачки обґрунтовані та підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України судовий збір та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи сплачено при подачі позову. Керуючись ст.ст.10,11,209,212,213,214,215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.

Визнати ДІЙСНИМ договір купівлі - продажу нерухомого майна №314 - квартири №8 (вісім), що розташована у будинку № 210 -А (двісті десять А) по вулиці Жовтневої революції в місті Вознесенськ Миколаївської області, який укладено на Універсальній Товарно - Сировинній Біржі 29 березня 2002 р., між покупцем ОСОБА_1 та продавцем ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду іколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Т.В. Серебрякова