Справа № 2-476/10
11 березня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова
у складі : головуючого судді Іващенко С.О.
при секретарі судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення інфляційних виплат,
Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнив у ході судового розгляду справи та просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні виплати у сумі 3788,38 гривень, а також судові витрати судовий збір у сумі 51,00 гривень, витрати на інформаційно-технічне обслуговування у сумі 30,00 гривень, витрати з оплати довідки управління статистики сумі 16,73 гривень.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4, яка діє на підставі заяви позивача, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та пояснила про обставини, викладені вище.
Представник третьої особи ОСОБА_5, який діє на підставі довіреності, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог, погодився з сумою боргу, яка залишилася не стягнутою з ОСОБА_3
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом не надав.
Відповідно до ст.. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.08.2005 року по справі № 2-2297/2005 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 8899,77 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, держмито у сумі 89,00 гривень, 313,92 гривень вартість проведення експертизи.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31.10.2005 року по справі № 22-а-4795/2005 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 2000 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, витрати по сплаті державного мита у сумі 8,50 гривень.

Таким чином, загальна сума, яка підлягала стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за зазначеними рішеннями складала 11311,19 гривень.

Судом встановлено, що за зазначеними рішеннями Фрунзенським районним судом був виданий виконавчий лист для примусового виконання рішень суду, у звязку з невиконанням рішень суду за відповідачем утворився борг. Рішенням Фрунзенського районного суду від 07.07.2008 року по справі № 2-1812/2008 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуті інфляційні виплати у сумі 3471,76 гривень, судовий збір у сумі 51,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30,00 гривень.

Згідно довідки Фрунзенського відділу ДВС Харківського управління юстиції від 03.11.2008 року № 38/В-1/6468, станом на 03.11.2008 року боржником ОСОБА_3, в рамках зведеного виконавчого провадження сплачено на користь стягувача 1345,46 гривень, залишок боргу становить 13518,49 гривень.

Як встановлено у ході судового розгляду справи, у звязку з платежем, який був здійснений ОСОБА_3 27 березня 2009 року, зазначена сума боргу була зменшена та на день звернення позивача до суду становить 13018,49 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що рішеннями суду на ОСОБА_3 було покладено грошове зобовязання, яке боржником невиконане. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом не встановлено домовленості між сторонами щодо відповідальності за невиконання грошового зобовязання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

При обчисленні суми індексації грошового боргу суд виходить з даних головного управління статистики в Харківській області про розмір інфляції, за період з лютого 2008 року по червень 2009 року ( довідка головного управління статистики у Харківській області № 12-25/588 від 15.07.2009 року), згідно яких індекс споживчих цін (індекс інфляції) по Україні за вказаний період часу склав 1,291. Таким чином, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період прострочення грошового зобовязання з лютого 2008 року по червень 2009 року складає 16806,87 гривень, а інфляційні виплати без урахування суми боргу складають 3788,38 гривень (16806,87 13018,49 = 3788,38).

При таких обставинах, сума що належить стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 становить 3788,38 гривень.

При зверненні до суду позивачем були понесені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у сумі 51,00 гривень (квитанція № 3397 від 24.07.2009 року), витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30,00 гривень (квитанція № 3405 від 24.07.2009 року), витрати з оплати інформаційних послуг головного управління статистики у Харківській області у сумі 16,73 гривень (квитанція № 3460.152.4 від 13.07.2009 року).

Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи належить витрати на інформаційно-технічне забезпечення, а також витрати, повязані з вчиненням дій, необхідних для розгляду справи.

Оскільки отримання інформації головного управління статистики повязано з обчисленням ціни позовних вимог, суд вважає ці витрати судовими.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягується судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення, витрати на отримання інформаційних послуг головного управління статистики.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 611, 617, 625 ЦК України, ст.ст. 11, 79, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Фрунзенський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про стягнення інфляційних виплат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 інфляційні виплати за невиконання грошового зобовязання у сумі 3788 (три тисячі сімсот вісімдесят три) гривень 38 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 51 (пятдесят одна) гривні 00 копійок, витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 30 (тридцять) гривень 00 копійок, витрати, повязані з отриманням довідки управління статистики у сумі 16 (шістнадцять) гривен 73 копійки.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Фрунзенський районний суд м. Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги

Суддя: