Справа №2-07/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді: Андрєєв М.П.,

при секретарі: Плясуля О.В.,

за участю позивача-відповідача: ОСОБА_1,

представників позивача-відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача-позивача: ОСОБА_4,

представника відповідача-позивача: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1; визнання приватизації житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_4 незаконною та такою, що підлягає відміні; вселення його в зазначену квартиру посилаючись на наступне.

30 березня 2006 року рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області було скасовано рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 листопада 2003 року про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім. Його колишня дружина зняла його з реєстрації з квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16. Після його звернення до суду, ОСОБА_1 поновили в правах та зобов'язали ВГІРФО Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області відновити реєстрацію. Після поновлення реєстрації ОСОБА_4 перешкоджає ОСОБА_6 у користуванні житлом, на яке він теж має право, вона поставила на вікна решітки, змінила замок, ключі від замка вона йому не дає. З того часу минув майже рік. Однак, ОСОБА_4 одноособово і досі користується житлом та добровільно не допускає його для проживання у спірній квартирі, тому ОСОБА_1 був вимушений звернуться до суду з відповідною позовною заявою.

ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 16 будинку № 45 по вул. Горького в м. Сєвєродонецьку, посилаючись на наступне.

Ніколи перепон у користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 16 будинку № 45 по вул. Горького в м. Сєвєродонецьку, ОСОБА_4 ОСОБА_1 не чинила. Навпаки, вона завжди намагалася зберегти родину, боролася з п'янством та зрадами ОСОБА_1, усіляко намагалася повернути його додому. З ОСОБА_1 ОСОБА_4 полягала в зареєстрованому шлюбі, проте він був розірваний 12.02.2002 року. Майно сторони не ділили, так як практично його не придбали. Єдина меблева стінка, яку сторони придбали багато років тому назад, настільки стала старою, що не уявляє ніякої цінності, тому ОСОБА_1 залишив її ОСОБА_4 Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 періодично приходив до спірної квартири за своїми речами, в спірній квартирі не мешкав, однак залишався в ній зареєстрований. 01.10.2002 року ОСОБА_1 останній раз навістив спірну квартиру та більше в ній не з'явився. Ця обставина встановлена судом та це вказано в рішенні суду від 21.11.2003 року. Квартплату та комунальні послуги ОСОБА_1 не сплачував та не сплачує на даний час, всі ці витрати вимушена нести сама ОСОБА_4 21.10.2003 року ОСОБА_4 звернулася до Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області з заявою про визначення місця перебування ОСОБА_1, але всі прийняті заходи щодо його розшуку результатів не дали, тому ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім й 21.11.2003 рішенням суду його було визнано безвісно відсутнім. 13.04.2004 року ОСОБА_4 приватизувала спірну квартиру, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16. Проте, ОСОБА_1 з'явився через декілька років й Сєвєродонецький міський суд своїм рішенням від 30.03.2006 року скасував рішення, яким ОСОБА_1 був визнаний безвісно відсутнім. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. До цього часу ОСОБА_1 не намагався вселитися в спірну квартиру, хоча приходив до ОСОБА_4, що вона сплатила вартість 1/2 частини спірної квартири, при цьому він погрожував їй фізичною розправою. В судовому засіданні ОСОБА_1 так і не вказав причини, за яких він не мешкає в спірній квартирі багато років та показав, що мешкає за адресою: м. Лисичанськ, вул. Мельникова, 60. Оскільки ОСОБА_1 не мешкає в спірній квартирі без поважних причин з лютого 2001 року, то він втратив право користування спірною квартирою, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16. Добровільно ОСОБА_1 не бажає знятися з реєстраційного обліку спірної квартири, тому ОСОБА_4 була вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю, зустрічні позовні вимоги не визнав, просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16; визнати приватизацію квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16 незаконною та її скасувати; вселити його в квартиру, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16; стягнути на його користь судові витрати та пояснив, що він працював в с. Ноохтирка Новоайдарського району Луганської області. ОСОБА_4 з ним розлучилася в односторонньому порядку, визнала його безвісно відсутнім. До цього часу він не може потрапити в спірну квартиру, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16, не може взяти свої речі, усі його речі залишаються в спірній квартирі. Постійно ОСОБА_1 не проживав в спірній квартирі, але на всі вихідні приїжджав до спірної квартири у вільний час від роботи, він не сплачував комунальні послуги, тому що він не мав на це необхідних документів. У 2006 році ОСОБА_1 дізнався, що ОСОБА_4 приватизувала квартиру, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16, він не виїжджав із спірної квартири, він працював в с. Ноохтирка Новоайдарського району Луганської області, ОСОБА_4 змінила замки, але ключі від них не надає. ОСОБА_1 на даний час мешкає у друга за адресою: м. Лисичанськ, вул. Мельникова, 60. Він не з ким не співмешкає, працює в ПП Гонтаренко в м. Лисичанськ, він має намір жити в спірній квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16, ОСОБА_1 намагався вселитися в спірну квартиру з міліцією, але це результатів не дало. Раніше ОСОБА_1 не міг звернутися до суду, оскільки не міг рухатися, бо ходив на костилях. До 2005 року він приїздив до спірної квартири, але ОСОБА_4 не відчиняла йому двері, він не знав, що ОСОБА_4 його зняла з реєстраційного обліку у спірній квартирі. ОСОБА_4 приїздила до нього в с. Новоахтирка, як до себе додому. Сестра ОСОБА_7 розшукувала ОСОБА_1, зверталася до міліції в 2004 році. ОСОБА_4 весь час знала, де знаходиться ОСОБА_1, бо він працював в с. Новоахтирка, але він постійно приїжджав до спірної квартири.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав повністю доводи позивача-відповідача ОСОБА_1 Просив позовні вимоги задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав, просив суд залишити їх без задоволення.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав повністю доводи позивача-відповідача ОСОБА_1 Просив позовні вимоги задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав, просив суд залишити їх без задоволення.

Відповідач-позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зустрічні позовні вимоги підтримала, просила суд визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16 та пояснила, що 3300 гривень у них був борг по сплаті квартплати та комунальних послуг, даний борг постійно збільшувався. Восени 2002 року ОСОБА_1 поїхав із спірної квартири та зник, вона його шукала, дзвонила в с. Новоахтирка, там його ніхто не бачив, до 2003 року вона не могла його знайти. Закінчувалися строки приватизації, ОСОБА_4 звернулася до суду, а в 2004 році приватизувала спірну квартиру. В с. Новоахтирка вона була останній раз у 2000 році. В березні 2006 року ОСОБА_1 приїхав та став вимагати від ОСОБА_4 вартість 1/2 частки спірної квартири, в 2007 році ОСОБА_1 приїжджав до неї з погрозами, з друзями, вона злякалася та перестала відчиняти йому двері. ОСОБА_1 жодного разу не приходив вселятися в спірну квартиру. В листопаді 2006 року ОСОБА_4 поставила нові двері, на вікнах решітки, тому що квартира знаходиться на першому поверсі. Восени 2002 року ОСОБА_1 пішов з спірної квартири, забрав свої речі, він не сказав куди уходить, вона його із спірної квартири не виганяла, вона навпаки намагалися зберегти родину, за весь час він жодного разу не приїжджав до спірної квартири. Всі борги по комунальним послугам погасила ОСОБА_4, до цього часу ОСОБА_1 за комунальні послуги не платив та не платить. В березні 2003 року ОСОБА_4 дзвонила начальнику ОСОБА_1 в с. Новоахтирка Семиряжко, той відповів, що ОСОБА_1 там вже нема місяця 3-4. ОСОБА_1 розшукували батько та рідна сестра. Восени 2003 року до ОСОБА_4 приходили з розшуку з міліції, вони шукали ОСОБА_1 за заявою його батька. До 2002 року ОСОБА_1 знаходився в с. Новоахтирка, а після 2002 року ОСОБА_4 його вже не бачила та він не приїжджав до спірної квартири. До восени 2002 року ОСОБА_1 приїжджав до спірної квартири один раз на три місяці.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала повністю доводи відповідача-позивача ОСОБА_4 Просила зустрічні позовні вимоги задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила суд залишити їх без задоволення.

Представник третьої особи Комунального підприємства «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 38, 66).

Представник третьої особи СГІРФО Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, проте надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 92).

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона знає сторони по справі, вони товаришували родинами один період, стосунки були гарні. Після смерті сина ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у 2000 році, свідок не бачила ОСОБА_9 в спірній квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16, вона продовжувала приходити у гості до ОСОБА_4, вона дізнавалася, куди зник ОСОБА_1, а ОСОБА_4 сказала їй, що він зник, вона подала на його розшук, але результатів це не дало. Свідок звернула увагу на те, що в спірній квартирі зникла петельниця, немає верхнього чоловічого одягу, чоловічої приналежності. ОСОБА_1 наскоками приїжджав та уїжджав з спірної квартири, зі слів ОСОБА_4 вона чула, що він їй погрожує. З 1986 року свідок знає сторони. Коли ОСОБА_1 тверезий, то він нормальна людина, але він став зловживати спиртними напоями . ОСОБА_4 вийшла заміж, вони прожили рік-півтора. В 2003 році свідок бачила ОСОБА_1 останній раз в спірній квартирі. Десь у 2005 році вона займала гроші ОСОБА_4, щоб та сплатила борги за комунальні послуги. ОСОБА_4 не знала, де знаходиться її чоловік ОСОБА_1

Вислухавши пояснення сторін, представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає залишенню без задоволення в повному обсязі за наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 листопада 2003 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний безвісно відсутнім (а.с. 35).

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 березня 2006 року, скасовано рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 листопада 2003 року про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім; зобов'язано ВГІРФО Сєвєродонецького МВ УМВС України відновити реєстрацію ОСОБА_1 за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16 (а.с. 6-7).

Згідно до тимчасового посвідчення № 10782, виданого паспортним відділенням Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області від 10.12.2005 року, ОСОБА_1 отримав тимчасове посвідчення особи громадянина України (а.с. 9).

6 серпня 1982 року виконкомом Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_1 було видано ордер № 399 на квартиру АДРЕСА_2 на склад сім'ї з трьох осіб ( а.с. 10).

Згідно до акту про перевірку дотримання паспортного режиму від 22.09.2003 року, ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 не мешкає з лютого 2001 року по даний час (а.с. 15).

Згідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово- комунального господарства міськради від 13 квітня 2004 року, власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16 є ОСОБА_4 (а.с. 28-29).

Згідно до довідок, ОСОБА_4 сплачувала квартплату та комунальні послуги за квартиру, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16 (а.с. 30-34, 74-80).

Згідно до довідки № 596, виданої ТОВ «Оберіг» від 30.12.2005 року, ОСОБА_1 дійсно працював в ТОВ «Оберіг» з 1 грудня 2004 року по 4 листопада 2005 року за трудовою угодою кочегаром адміністративної будівлі опалювального сезону та робочим будівельної бригади (а.с. 47).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 вперше з позовом про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою та вселенні в квартиру звернувся до суду 01.03.2007 року (а.с.4-5).

При таких обставинах справи, а саме враховуючи, що з березня 2007 року між сторонами по даній справі триває спір щодо квартири АДРЕСА_2, то суд приходить до висновку про те, що в період, який слідує після звернення ОСОБА_1 1 березня 2007 року за захистом своїх прав до суду і до теперішнього часу, останній не проживав в спірній квартирі з поважних причин.

Крім того, як вбачається з зустрічних позовних заяв, зустрічні позовні вимоги про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування спірною квартирою, обгрунтовані фактом не проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі з лютого 2001 року.

Отже, предметом спору у даній справі є спір щодо факту проживання чи не проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі в період з лютого 2001 року до 01.03.2007 року.

Встановлюючи фактичні обставини справи і оцінюючи надані сторонами докази, суд виходить з наступного.

Відповідач-позивач ОСОБА_4, як вона сама пояснила в судовому засіданні, поставила нові двері, на вікнах решітки, тому що спірна квартира знаходиться на першому поверсі.

Таким чином, суд вважає, що позивач-відповідач ОСОБА_1 не мав можливості проживати в спірній квартирі, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16, оскільки відповідач-позивач ОСОБА_4 не надала йому ключем від нових дверей та усіляко не впускала його до спірної квартири, тому ОСОБА_1 до цього часу вимушений мешкати за адресою: м. Лисичанськ, вул. Мельникова, 60, оскільки власної оселі він не має.

При таких обставинах справи, суд критично відноситься до пояснень відповідача- позивача ОСОБА_4 про не проживання без поважних причин ОСОБА_1 в спірній квартирі в період з лютого 2001 року.

Критично також суд відноситься і до акту перевірки паспортного режиму від 22.09.2003 року (а.с. 15), як доказ не проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі в спірний період, оскільки цей акт містить суперечливі дані.

Так, в акті від 22.09.2003 року (а.с. 15) зі слів сусідів з квартир 13, 15, 19 будинку № 45 по вул. Горького зазначено, що ОСОБА_1 не проживає в спірній квартирі з лютого 2001 року, а відповідач-позивач ОСОБА_4, як вона сама пояснила в судовому засіданні, восени 2002 року ОСОБА_1 пішов з спірної квартири, забрав свої речі.

При таких обставинах справи суд вважає, що доводи позивача за зустрічним позовом про не проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі в спірний період часу, тобто в період з лютого 2001 року, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження.

Таким чином, вимоги за зустрічним позовом про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою № 16 в будинку № 45 по вул. Горького в м. Сєвєродонецьку на думку суду є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. А згідно з ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно до рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 листопада 2003 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнаний безвісно відсутнім. Таким чином, на підставі цього рішення, ОСОБА_4 зняла з реєстраційного обліку ОСОБА_1 із спірної квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16 (а.с. 35).

Згідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства міськради від 13 квітня 2004 року, власником квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16 є ОСОБА_4 (а.с. 28-29).

Враховуючи зазначене та фактичні обставини справи, суд вважає, що приватизація спірної квартири була проведена на законних підставах, а саме в порядку, передбаченому Законом та уповноваженим органом. Але, в той же час, суд зазначає, що приватизація відбувалася обманним шляхом, тому що відповідач-позивач ОСОБА_4 весь час знала про місце перебування позивача-відповідача ОСОБА_1 та скористалася рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 листопада 2003 року про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім.

Таким чином позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 в частині визнання приватизації недійсною є обґрунтованим тадакими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч.3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення інакше як з підстав і в порядку передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи та показів сторін, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виникли неприязні відносини, ОСОБА_4 чинила йому перешкоди в проживанні в спірній квартирі.

Враховуючи вищенаведене, позивач-відповідач ОСОБА_6 має повне право вимагати усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, а саме квартирою, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16, оскільки рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 30 березня 2006 року відновлена реєстрація ОСОБА_1 за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16.

Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом з вимогою визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме спірною квартирою, суд вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 не мешкав в квартирі певний час з поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.?

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягає залишенню без задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,23,60,88,209,212-215 ЦПК України, ст.ст.386,391 ЦК України, ст.ст.9,64,65 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задовольнити.

Усунути будь-які перешкоди в користуванні ОСОБА_1 квартирою, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16.

Визнати приватизацію квартири, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16 незаконною та її скасувати.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру, яка розташована за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Горького, 45/16.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі: судовий збір в розмірі 8,50 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 7,50 грн.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: М.П. АНДРЄЄВ