ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1571/10
провадження № Б/н 1111
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Сухомлінова С.М.

секретаря: Момот М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів і моральної шкоди та зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 569 637,94 грн. заборгованості та 100 000 грн. моральної шкоди. Посилався на те, що за попереднім / договором купівлі-продажу квартири та земельної ділянки позивач передав відповідачу 205 000 дол. США, що складає за офіційним курсом 1018770 грн., а за умовами основного договору продаж квартири та земельної ділянки здійснено за 497 130 грн., але різницю в розмірі 521 639,90 грн. відповідач відмовився повернути. Стверджував, що за користування безпідставно набутими коштами відповідач повинен сплатити проценти в розмірі 47 998,04 грн., а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В подальшому позивач збільшив свої позовні вимоги і посилаючись на те, що в результаті відмови ОСОБА_3 повернути зайво сплачені кошти погіршилось його здоров»є , просив стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Відповідач заявив зустрічний позов про стягнення з позивача ОСОБА_2 109 610, 10 грн. грошових коштів і посилався на те, що позивач передав йому всього 80 000 дол. США, що складало 387 520,00 грн., а фактично придбав квартиру і земельну ділянку за 497 130,10 грн. Стверджував, що ОСОБА_2 добровільно не бажає повертати недоплачену суму коштів.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, а зустрічний позов не визнав. Відповідач ОСОБА_3 свої зустрічні позовні вимоги підтримав, а позов ОСОБА_2 не визнав.

Вислухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним в задоволенні обох позовів відмовити, виходячи з наступного.

Згідно договору та пояснень сторін (а.с. 7), 18.03.2008р. сторони уклали попередній договір, за умовами якого ОСОБА_3 зобов»язався продати ОСОБА_4 частину житлового будинку у вигляді квартири № 1 по вул. М. Лисенка в с. Нові Петрівці та земельну ділянку площею 0,041 га. в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, а ОСОБА_2 зобов»язався купити вказану нерухомість за ціною 1 262 500 і рн.. що складає за офіційним курсом 250 000 дол. США.

Відповідно п. 3.1. вказаного договору, гарантією виконання зобов»язань позивачем є виплата відповідачу в день підписання попереднього договору 631 250 грн., що еквівалентно 125 000 дол. США.

Як вбачається з розписки (а.с.8) та пояснень сторін, 14.08.2008р. відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача на підставі попереднього договору передплату на загальну суму 205 000 дол. США.

Допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили факт передачі ОСОБА_3 від ОСОБА_2 14 серпня 2008р. коштів в якості передплати в сумі 205 000 дол. США перед підписанням попереднього договору.

Відповідно п. 4.1 попереднього договору, останній діє до моменту укладання основного договору.

За домовленістю сторін, останні вирішили укласти основний договір 15.12.2008р. В цей день сторони підписали, а нотаріус ОСОБА_5 посвідчила два договора купівлі- продажу за умовами яких відповідач продав, а позивач придбав частину земельної ділянки і квартиру АДРЕСА_1. Продаж квартири було вчинено за 405 860 грн., а продаж земельної ділянки було вчинено за 91 270 грн.

Відповідно п. 3.2. обох договорів, сторони підтверджують факт повного розрахунку за продажу земельної ділянки і продажу квартири, (а.с. 9.11).

Крім того, сторони в п. 2.3. договору купівлі-продажу квартири погодились і зафіксували, що умови договору їм зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.

В договорі купівлі-продажу земельної ділянки (п.2.3) сторони засвідчили, що в тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу, а будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладання цоього договору і не відображені і тексті не мають правового значення.

Враховуючи те, що в текстах основних договорів купівлі-продажу не були відображені ніякі інші домовленості сторін, крім тих які були записані, то посилання сторін в судовому засіданні про існування взаємних заборгованостей при укладанні основних договорів не має правового значення і тому судом не приймається.

Також не приймається судом твердження представника позивача в тій частині, що підлягають поверненню відповідачем позщивачу як набуті безпідставно кошти в сумі 521 639,90 грн., оскільки ці твердження протирічать представленими сторонами доказам! сукупності.

З тих же підстав судом не приймаються твердження представника відповідача про існування заборгованості позивача перед відповідачем в сумі 109 610, 10 грн. по розрахункам за основними договорами.

Зважаючи на те, що суду не представлено належних доказів про порушення прав сторін по розрахунках при укладанні договорів купівлі-продажу, то і вимоги позивача про завдання йому відповідачем моральної шкоди, суд вважає безпідставними необгрунтованими.

Враховуючи позови таким чином, суд вважає, що судові виграти сторін згідно вимог ст. 88 ЦГІК не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, ст.ст. 213, 637, 655 ЦК України та керуючись ст.ст. 212-1 215 України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів і моральної шкоди та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.