Справа №2-1443/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2010 року смт Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Копіци О.В.

при секретарі Пойзнер В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Комінтернівське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ТОВ «Тартус», Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України, Державного підприємства «Одеське лісове господарство», залучених третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги - Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, відділу держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області та просила суд зобовязати відповідні державні органи передати їй у приватну власність земельну ділянку на території ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

Позивачем уточнені позовні вимоги та ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,10 га по вул. Чорноморська, Зве. Ліски Комінтернівського району Одеської області (а.с.121-123).

Ухвалою суду від 01.07.2010 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено ТОВ «Тартус».

Ухвалою суду від 18.08.2010 року замінений статус третьої особи на стороні відповідача Державного підприємства «Одеське лісове господарство» та Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України на статус співвідповідачів.

В судовому засіданні позивач та її представник - ОСОБА_3 уточнені вимоги підтримали та просили їх задовольнити на підставах, викладених в позові та уточненнях і поясненнях до нього.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, у звязку з чим суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача ТОВ «Тартус» в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином та надіслав до суду лист, в якому просив виключити його зі складу співвідповідачів, оскільки на сьогоднішній день земельна ділянка площею 0,10 га, що є предметом спору відноситься до земель запасу Красносільського лісництва ДП «Одеське лісове господарство», а також відноситься до земель природно-заповідного фонду (а.с.326).

В судовому засіданні представник Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі на підставах, викладених в запереченнях на позовну заяву (а.с.294).

В судовому засіданні представник Державного підприємства «Одеське лісове господарство» проти задоволення заявлених вимог заперечував на підставах, викладених в відзиві на позовну заяву (а.с.279- 280).

В судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги Відділу держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з ч.І ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, яка полягає в забезпеченні раціонального використання земельних ресурсів, збереженні й відтворенні родючості ґрунтів, захисті їх від псування і забруднення, реалізації громадянами, юридичними особами та державою їхніх прав власності та землекористування відповідно до закону. Важлива роль у захисті прав і законних інтересів громадян, юридичних осіб та держави в земельних і пов'язаних із ними майнових правовідносинах належить судам.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1І звернулась до суду із вказаними вище вимогами, посилаючись на те, що вона з 1980 року по теперішній час відкрито та безперервно на відповідних правових підставах користується земельною ділянкою площею 0,10 га по вул. Чорноморська, Зве. Ліски Комінтернівського району Одеської області, тому вона має право на отримання у власність вказаної вище земельної ділянки.

Згідно з ксерокопією паспорту ОСОБА_1 вона зареєстрована по вул. Чорноморська, Зве. Ліски Комінтернівського району Одеської області лише з 02.03.2006 року та до цього часу з 30.05.1975 року була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.39 зворот). Інших доказів того, що ОСОБА_1 до 2006 року була зареєстрована на території Комінтернівського району Одеської області, позивачкою не надано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 22 ЗК України ( в ред.. від 1990 р.), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної- ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Суду позивачем надані копії талонів на користування земельною ділянкою площею 0,06 га по вул. Чорноморська, Зве. Ліски Комінтернівського району Одеської області навпроти будинку зі сторони лісу, які судом не приймаються до уваги, як належні докази, оскільки вони ніде не зареєстровані, площа земельної ділянки, а також рік видачі талону дописані власноручно ОСОБА_1, про що вона повідомила в судовому засіданні (а.с. 12-23).

Відповідно до ст. 16 ЗК України (в ред. 08.07.1970 р.), надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок проводиться на підставі рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської рад народних депутатів. У рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею. Надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві, провадиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього- Кодексу.

Як передбачено ст. 20 ЗК України (в ред.. 08.07.1970 р., право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку в користування. Зазначені документи видаються після відводу земельних ділянок в натурі.

Право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів.

Надані талони про користування ОСОБА_1 земельною ділянкою до 2001 року не можуть бути прийняті до уваги у якості належних доказів ще й з тих підстав, що межі земельної ділянки не встановлені в натурі, її право на землю не зареєстровано у встановленому порядку.

Із 2001 року по 2007 рік ОСОБА_1 а також її чоловік ОСОБА_4 користувались вказаною земельною ділянкою на умовах оренди на підставі договорів оренди, укладених між ними та ОСОБА_2 сільською радою Комінтернівського району Одеської області (а.с.42-43, 46, 48-50, 52, 56) та сплачували за це орендну плату, на підтвердження чого надали копії квитанцій (а.с.24-37).

Крім того, позивачкою не вказано, на якій підставі за вказаний період часу площа земельної ділянки зросла з 0,06 га до 0,10 га, в той час, коли згідно договору оренди від 30.03.2001 р. площа земельної ділянки становить 0,06 га; згідно договорів оренди від 15.01.2002 р., від 02.06.2003 р., від 19.07.2004 р., та інших договорів, що містяться у матеріалах справи площа земельної ділянки становить 0,08 га.

Відповідно до наданої копії плану Красносільського лісництва станом на 2003 рік спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Ліски Комінтернівського району Одеської області та знаходиться в постійному користуванні ДП «Одеське лісове господарство», підпорядкованого Одеському обласному управлінню лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України (а.с.254-263).

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Суд вважає, що зазначені договори укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сільською радою Комінтернівського району' Одеської області з порушенням вимог діючого законодавства, тому не можуть

бути підтвердженням того, що вона на законних підставах користувалась земельною ділянкою по вул. Чорноморська, Зве. Ліски Комінтернівського району Одеської області по наступним підставам.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в ред. 2001 року) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній чи комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України. У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до п. 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 677, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли: земельна ділянка, межі якої визначені в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення; земельна ділянка набувається у власність шляхом купівлі-продажу, дарування, міни, на підставі інших цивільно-правових угод, успадкування, без зміни її меж та цільового призначення; земельна ділянка придбана на конкурентних засадах (за результатами земельних торгів).

Згідно п. 11 зазначеного Порядку, після одержання позитивного висновку державної експертизи, проект відведення земельної ділянки розглядається сільською, селищною, міською радою, районною, Київською та Севастопольською міською держадміністрацією, затверджується ними або в установленому порядку подається до інших органів, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є: план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом.

Вказані вище вимоги законодавства сторонами договорів дотримані не були, крім того, стороною вказаних договорів не були Державне підприємство «Одеське лісове господарство» та Одеське обласне управління лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України, в постійному користуванні яких перебуває спірна земельна ділянка, чим також були порушені їх охоронювані законом інтереси. Як вказує відповідач, згоди на оренду вищезазначеної земельної ділянки державне підприємство «Одеське лісове господарство» ОСОБА_1 не надавало, що також підтверджується листом Комінтернівського районного відділу земельних ресурсів та Відділу містобудування №1229 від 29.09.2004 року на імя ОСОБА_4, ОСОБА_1 (а.с.200).

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області №466-У від 21.01.2008 року було відмовлено в передачі у власність земельних ділянок громадянам, в тому числі ОСОБА_1 (а.с. 176).

У встановленому законом порядку ОСОБА_1 вказане рішення сільської ради не оскаржила.

Також суд приймає до уваги те, що згідно листа ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області №СР-14-921 від 29.06.2008 року земельні ділянки, про які вказують заявники, в тому числі ОСОБА_1 знаходяться за межами ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області у постійному користуванні ДП «Одеське лісове господарство», тому сільська рада не в змозі надати у власність зазначені земельні ділянки, оскільки це не входить до компетенції сільської ради (а.с. 177), що також підтверджує висновок суду про те, що раніше сільська рада не була належною стороною договорів оренди землі та не мала права на їх укладення.

Також позивачка, в тому числі через правозахисний фонд «Рутенія» неодноразово зверталась до державних органів з приводу виділення їй у власність спірної земельної ділянки.

Згідно з листом Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області №Ко-2124/2- 14 від 13.08.2007 року (а.с. 179) до ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області Комінтернівської РДА неодноразово звертаються мешканці с. Ліски з проханням передати їм у користування земельні ділянки, загальною площею 0,90 га, вздовж вул. Чорноморська, які вони обробляють на протязі останніх 18 років. Дані земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні ДП «Одеське лісове господарство» та не можуть бути передані без згоди ДП до земель запасу сільської ради та надані громадянам у власність, тому просить розглянути можливість вилучення земельних ділянок та передачі їх до земель запасу ОСОБА_2 сільської ради, на користь громадян.

Також суд не приймає до уваги пояснення позивачки ОСОБА_1 про те, що в даний час спірна земельна ділянка виділена із порушенням вимог законодавства та її прав ТОВ «Тартус», оскільки ці твердження спростовуються матеріалами справи, а саме планом Красносільського лісництва станом на 2003 рік спірна земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту с. Ліски Комінтернівського району Одеської області відноситься до земель Красносільського лісництва ДП «Одеське лісове

господарство», а також відноситься до земель природо - заповідного фонду на підставі рішення Одеської обласної ради від 06.06.2008 р. № 541-У «Про створення ландшафтного заказника місцевого значення «Лузанівський ліс» та знаходиться в постійному користуванні ДП «Одеське лісове господарство», підпорядкованого Одеському обласному управлінню лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України.

Відповідно до листа Одеської обласної ради №51/Р-37-2191/2829 від 19.11.2007 року (а.с.171) щодо законності виділення земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Тартус» із земель лісового фонду, на території ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району, обласна рада в ході перевірки встановила, що згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 12.09.2007 р. Комінтернівська райдержадміністрація передала у власність ТОВ «Тартус» земельну ділянку, розташовану за межами населеного пункту на території ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району загальною площею 9,403 га (з них під рекреаційним комплексом - 7,6747 га), для експлуатації берегоукріплювальних та противозсувних споруд, будівництва та обслуговування об'єктів стаціонарної рекреації дачного типу для обслуговування жителів територіальної громади району. На зазначеній земельній ділянці розташовано нерухоме майно, а саме незавершене будівництво: котеджі, берегоукріплювальні та противозсувні споруди, які належать ТОВ «Тартус». Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ «Тартус» на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого Комінтернівським райвідділом Одеської регіональної філії центру державного земельного кадастру у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди від 22.12.2006 р. Таким чином порушень земельного законодавства при виділенні земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Тартус» із земель лісового фонду не виявлено.

Також земельна ділянка площею 7,7 га із земель державного лісового фонду передана до земель запасу райдержадміністрації з послідуючим наданням цих земель на підставі розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області № 812 від 03.08.2005 року ТОВ «Тартус» для проведення берегоукріплювальних робіт, не стосується предмету спору, а саме земельної ділянки площею 0,10 га. по вул. Чорноморська, Зве. Ліски Комінтернівського району Одеської області, а стосується зовсім іншої території, яка дійсно передана ТОВ «Тартус», але межує із землями ДП «Одеське лісове господарство» та землями СТ «Ветеран», що підтверджується наданим відділом держкомяему у Комінтернівському районі Одеської області викопіюванням із чергового кадастрового плану ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с.330-331).

Відповідно до п. є п.18 Постанови Пленуму ВС України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами та доповненнями, не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями ... на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, а саме: сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб, відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону (без доплат) і вилучення (викуп) для суспільних потреб (пункт 15 розділу X Перехідні положення ЗК).

Згідно з Розпорядженням Кабінету міністрів України від 10.04.2008 року №610р «з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему до законодавчого врегулювання питань запобігання зловживанням у цій сфері зупинити прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення; відкликати раніше надану згоду на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення у разі, коли місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не прийнято відповідні рішення або коли за результатами перевірки встановлено, що такі рішення прийняті з порушенням вимог законодавства (а.с.264).

Таким чином, у суду не має жодних законних підстав для задоволення уточнених позовних вимог ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,10 га по вул. Чорноморська, Зве. Ліски Комінтернівського району Одеської області, оскільки те, що вона довгий час використовувала її під город не може бути обґрунтованою підставою для вилучення земельної ділянки із постійного користування Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України без їх згоди на це із подальшою передачею у власність позивачки.

Стосовно вимог представника позивача ОСОБА_3, викладених нею у судових дебатах про постановлена судом окремої ухвали відносно посадових осіб ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ТОВ «Тартус», Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України, Державного підприємства «Одеське лісове господарство» суд вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, так як є її власним ставленням до відповідачів по справі.

На підставі викладеного вище, вимог ЗК України (в ред.. 1990 р.), ЗК України від 2001 р., Лісового кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 06Л0Л998 року, вимогам Розпорядження Кабінету міністрів України від 10.04.2008 року №61 Ор, Постанови Пленуму ВС України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 19 березня 2010 року «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ, керуючись ст.ст. 10, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області, ТОВ «Тартус», Одеського обласного управління лісового та мисливського господарства Держкомлісгоспу України, Державного підприємства «Одеське лісове господарство», залучених третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійні вимоги - Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, відділу держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: