Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 4962
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і виконавчого комітету ОСОБА_2 районної в м. Дніпропетровську ради, третя особа комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради про визнання права власності на гараж,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 липня 2009 року звернувся до суду з позовом до відповідача виконавчого комітету ОСОБА_2 районної в м. Дніпропетровську ради про визнання права власності на обєкт нерухомості гараж. Позивач у своєму позові та в ході судового засідання посилався на те, що ОСОБА_3 рішенням виконкому дозволено збудувати гараж по вул.Д.Донського м. Дніпропетровська, гараж збудовано, присвоєно № 85 і використано за призначенням. Рішенням виконкому цей гараж переоформлено на позивача. Комісією вказаний гараж ще не було введено в експлуатацію. Але в КП ДМБТІ позивачу було відмовлено в реєстрації права власності, так як належним чином документи оформлені не були; позивач користується вказаним гаражем і звернувся в БТІ та отримав технічний паспорт на вказаний гараж, технічний паспорт отримано, але рекомендовано питання про право власності на гараж вирішити в судовому порядку. Просив визнати за позивачем право власності на вказаний спірний гараж, задовільнивши позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 райвиконкому м. Дніпропетровська в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти позову заперечував через відсутність належним чином відведення земельної ділянки гаражному кооперативу і позивачу, просив винести рішення за наявними матеріалами справи про відмову в задоволенні позову.

Представник КП ДМБТІ ДОР в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином (в матеріалах справи міститься розписка), в своєму листі на адресу суду проти позову не заперечував і просив винести рішення на розсуд суду по закону без участі їх представника. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності представника третьої особи згідно ст. 169 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача і представника відповідача, оцінивши надані та добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення № 366 виконкому ОСОБА_2 районної ради м. Дніпропетровська від 11 липня 1969 року виділена земельна ділянка ОСОБА_4 для будівництва гаражу індивідуального користування по вул. Д. Донського м. Дніпропетровська, а потім і обслуговуючому гаражному кооперативу «Автолюбитель», що розташований в м. Дніпропетровську по вул. Д.Донського, 8 Г. Збудував гараж в цьому кооперативі відповідно до вказаного рішення виконкому і ОСОБА_3 і цьому гаражу присвоєно № 85, він утримував гараж та сплачував необхідні платежі, а рішенням № 669 виконкому ОСОБА_2 районної ради м. Дніпропетровська від 21 жовтня 1999 року дозволено ОСОБА_3 переоформити вказаний гараж на позивача ОСОБА_1, що і було зроблено, позивач користувачем гаражу став на підставі вказаного рішення виконкому. Актом державної комісії від 15 грудня 2008 року гаражі кооперативу прийнято в експлуатацію, рішенням № 1071 виконавчого комітету ОСОБА_2 районної в м. Дніпропетровську ради від 26 грудня 2008 року затверджено акт державної комісії про готовність деяких гаражів до експлуатації.

Судом встановлено, що саме на підставі рішення виконкому збудовано капітальний гараж користувачами за власні кошти, а зараз ним володіє позивач на підставі рішення виконкому.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що гаражний кооператив (користувач земельної ділянки) не заперечує і клопоче про визнання права власності на вказаний гараж за позивачем, про що є письмове підтвердження; виконані роботи по будівництву гаража не протирічать вимогам закону і проводились з відома органів місцевої влади з дотриманням будівельних та інших необхідних норм; зустрічні позовні вимоги не заявлені; інших спадкоємців або претендентів немає, відповідач на гараж не претендує; оформити документи на спірний гараж позивач в іншому передбаченому законом порядку не може; ніяким іншим чином вирішити питання немає можливості. Тому, у звязку з необхідністю узаконити вищевказаний обєкт нерухомості позивач вимушений звернутися з позовом до суду.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…»

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. У відповідності зі ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується й розпоряджається приналежним йому майном. Власник має право робити відносно свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Користуючись цим правом позивач використав відповідно до закону надану кооперативом земельну ділянку для будівництва гаражу, в результаті чого фактично створив і обладнав приміщення гаражу, проведена інвентаризація, отримано технічний паспорт.

При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє обєктивне підтвердження в ході судового засідання, тому можливо визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на гараж № 85 площею 18 кв. м., що розташований в м. Дніпропетровську по вул. Д.Донського, 8-Г.

Таким чином, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 319, 331, 392 ЦК України, ст. ст. 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на гараж № 85 площею 18 кв. м. у обслуговуючому гаражному кооперативі «Автолюбитель», що розташований в м. Дніпропетровську по вул. Д.Донського, 8 -Г.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -