Справа № 2-306/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"09" червня 2010 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд

Львівської області

у складі: головуючої судді Карнасевич Г.І.

при секретарі Броні І.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району Львівської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району Львівської області в його користь 750 грн. витрат, понесених на оплату правової допомоги, повязаної із протиправними діями та бездіяльністю відповідача, та 100 000 грн. завданої йому моральної шкоди впродовж 14 років.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 12 жовтня 2009 року Самбірським міськрайонним судом прийнято постанову, якою:

- визнано неправомірними дії відповідача щодо суперечливих відповідей впродовж 10-12 років на його заяви з приводу виділення йому земельного паю в урочищі «Виставка Польова»;

- визнано неправомірною бездіяльність ОСОБА_2 сільської ради щодо нерозгляду на сесії його заяв з приводу виділення та передачі у приватну власність земельної частки (паю) урочищі «Виставка-Польова»;

- зобовязано відповідача розглянути на сесії його прохання про виділення частини (0,25) га земельної частки (паю) в згаданому урочищі.

Дана постанова вступила в законну силу і 25.01.2010 р., він отримав виконавчий лист щодо примусового її виконання.

При розгляді цієї справи в порядку адміністративного судочинства було встановлено, що у 1995 році ОСОБА_1 отримував суперечливі відповіді на свої заяви щодо виділення йому середньої земельної частки (паю), вчасно ці відповіді йому не надавались.

Вважає, що протиправною бездіяльністю відповідача йому спричинено матеріальну шкоду, яка проявилася у витратах на оплату та правову допомогу для відновлення його порушеного права: на оплату за складання позову, апеляційної скарги та за представництво в судах, що підтверджується квитанціями про оплату ним на правову допомогу.

Крім того, посилається на те, що відповідачем йому спричинено моральну шкоду, яка полягає в тому, що його принижено перед іншими особами, як особу меншої вагомості, він перестав вірити в порядність службових осіб. Внаслідок неправомірних дій відповідача він постійно перебував у стресовому стані, що негативно вплинуло на його стан здоровя в 2003 році йому була встановлена I-a група інвалідності по зору.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, і пояснив, що Відповідач не надає йому паю в урочищі «Виставка-Польова», з приводу чого він з позовом звернувся в Самбірський міськрайонний суд, де справу провадженням закрито. Це завдає йому моральної шкоди, яку він оцінює в 100 000 грн.

Матеріальна шкода йому не відшкодована із-за понесених судових витрат, повязаних з розглядом його попередніх позовів.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала і пояснила, що правовою підставою для відшкодування моральних збитків є постанова Самбірського міськрайонного суду від 12 жовтня 2009 року, якою визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 сільської ради щодо нерозгляду заяв та скарг позивача, надання йому суперечливих відповідей.

Оскільки, судові витрати понесені позивачем по попередніх справах, не стягнуті в користь останнього, вважає це заподіяною матеріальною шкодою, яку просить стягнути з Відповідача в користь ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району Львівської області ОСОБА_4 позову не визнав і показав, що позивач на протязі тривалого часу безпідставно звертався зі скаргами в сільську раду, інші контролюючі установи та організації, суди щодо виділення йому земельної частки (паю) в урочищі «Виставка-Польова». З цього приводу йому давались чисельні відповіді-відмови, оскільки земля в цьому урочищі розпаюванню не підлягає. При наданні відповідей могли бути допущені деякі неточності, однак це не впливало на суть відмови. Дане питання також було предметом розгляду на сесії, зокрема останньої від 11.03.2010 р., де позивачу пропонувалось виділити пай, однак він відмовився і наполегливо вказує на місце виділення йому земельної ділянки, яка розпаюванню не підлягає.

Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди також вважає безпідставним, оскільки відшкодування судових витрат проводиться при постановленні рішення.

Вини відповідача у спричиненні ОСОБА_1 матеріальної шкоди немає.

Судом встановлено, що згідно постанови Самбірського міськрайонного суду від 12 жовтня 2009 року, винесеної в справі №2а-730/2009 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, третя особа Самбірська районна державна адміністрація про визнання неправомірних дій та бездіяльності органу місцевого самоврядування та спонукання до вчинення дій визнано:

- неправомірними дії відповідача щодо суперечливих відповідей впродовж 10-12 років на його заяви з приводу виділення йому земельного паю в урочищі «Виставка Польова»;

- неправомірною бездіяльність ОСОБА_2 сільської ради щодо нерозгляду на сесії його заяв з приводу виділення та передачі у приватну власність земельної частки (паю) урочищі «Виставка-Польова»;

- зобовязано відповідача розглянути на сесії його прохання про виділення частини (0,25) га земельної частки (паю) в згаданому урочищі.

На даний час постанова набрала законної сили, видано виконавчий лист, який звернуто до виконання.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з Відповідача в його користь 100 000 грн. заподіяної моральної шкоди, посилаючись на те, що правовою підставою для відшкодування цієї шкоди є вищезазначена постанова суду.

Як вбачається з оглянутої в судовому засіданні адміністративної справи №2а/73-2009 р., виносячи дану постанову, суд виходив з того, що ОСОБА_2 сільська рада Самбірського району Львівської області на протязі тривалого часу надавала позивачу суперечливі відповіді щодо його заяв з приводу виділення йому земельного паю в урочищі «Виставка Польова», не розглядала на сесії питання виділення земельного паю.

У відповідності до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди.

Згідно ст. 1167 цього Кодексу шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Проте, як було встановлено у судовому засіданні, вирішити в передбачені Законом строки питання щодо виділення позивачу середньої частки (паю) відповідач не міг, незалежно від його причин та обставин. Земля в урочищі «Виставка польова» розпаюванню не підлягає, позивачу пропонувались різні земельні ділянки, від чого він відмовлявся і що сприяло тривалому розгляду його заяв.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 23, 1167 ЦК України.

У відповідності до даних норм Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав і полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у принижені честі та гідності фізичної особи.

Підставами для відшкодування такої шкоди є наявність вини особи, яка її завдала.

Ці вимоги закріплені в ст. 56 Конституції України.

В силу ст. 60 ЦПК України обовязок доведення вини покладається на позивача.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з послідуючими змінами та доповненнями позивач повинен довести, в чому полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю вона заподіяна, з яких міркувань він виходив, встановлюючи розмір шкоди, якими доказами це підтверджується, тобто, встановити наявність такої шкоди, та причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями, вини останньої в її заподіянні.

Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_1, внаслідок неправомірних дій принижено його честь та гідність, він став інвалідом І ої групи по зору.

Однак, сам ствердив, що травму очей отримав в часи Великої Вітчизняної війни, про що зазначає в позовній заяві, що його інваліда І ої групи по зору, інваліда ІІ ої групи (в 1942 році отримав поранення) вимусили реалізовувати своє законне право, тобто інвалідність позивача не повязана з бездіяльністю ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району, останнім не доведено, що він реалізовував своє законне право на отримання середньої земельної частки (паю), а тому посилання на те, що його принижено, як особу меншої вагомості, не можуть братися до уваги.

Отже, позивачем не представлено до суду доказів, що відповідач в особі ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району Львівської області своїми неправомірними діями чи протиправною бездіяльністю спричинив йому моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

В суду не було підстав для сприяння подання доказів, оскільки будь - які перешкоди у поданні доказів не встановлені і на такі перешкоди позивач не посилався.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_5 просить відшкодувати заподіяну йому матеріальну шкоду в розмірі 750 грн., посилаючись на те, що така шкода йому була заподіяна протиправною бездіяльністю ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району і проявилась у його витраті на оплату за правову допомогу для відновлення його порушеного права: на оплату за складання позову, апеляційної скарги та за представництво у судах, що підтверджується квитанціями про оплату ним за правову допомогу.

У відповідності до ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони.

Згідно ч. 2 ст. 88 цього Кодексу суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати лише у випадку, на користь якої ухвалено рішення.

За таких обставин суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 200 грн. згідно представленої квитанції № 459740 від 03.04.2010 р. не підлягає задоволенню.

Відносно понесеної, як зазначає позивач, матеріальної шкоди в розмірі 350 грн. згідно квитанцій № 459733 від 13.02.2009 року, № 459729 від 28 жовтня 2008 року, суд вважає, що ці позовні вимоги задоволенню не підлягають так як в силу ст. 60 ЦПК України позивачем не наведено підстав для її відшкодування. Долучені ОСОБА_1 до позовної заяви, копії вказаних квитанцій в силу ст.ст. 57, 58 ЦПК України належними доказами не являються.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди задоволенню теж не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 56 Конституції України, ст.ст. 10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК України ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Самбірського району Львівської області про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом

Суддя Г.І.Карнасевич