№ 2-424/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бондаревої І.В., при секретарі - Шевченко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, треті особи ОСОБА_4, приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_5, КП „ХМБТІ,

в с т а н о в и в:

09.07.2009 р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, вказуючи, що йому належав жилий будинок з надвірними будівлями у с.Нова Прага Олександрівського району Кіровоградської області. Після смерті дружини 19.10.2000 р. він продав належне йому домоволодіння, приїхав у м.Харків, де мешкала його донька ОСОБА_2, та придбав квартиру АДРЕСА_1. На час придбання квартири він мав похилтй вік, тяжко хворів, перебував на „Д обліку, мав групу інвалідності, бачив тільки одним оком, потребуваав сторонньої допомоги. У зв*язку з цим він вирішив укласти з донькою договір довічного утримання, за яким, крім інших умов про допомогу і догляд, він мав би змогу продовжувати мешкати у своїй квартирі та якою відповідачка не могла б повністю розпорядитись на свій розсуд. Вона проживала разом із своєю сім*єю неподалік від позивача. 06.08.2003 р. позивач уклав такий договір. Відповідачка продовжила доглядати за ним, надавала йому допомогу, забезпечувала необхідним харчуванням та лікувнням.

На початку липня 2009 р. позивачеві стало відомо, що відповідачка має намір якось розпорядитись спірною квартирою і повідомила йому, що свого часу він уклав з нею не договір довічного утримання, а договір дарування квартири на її користь.

На час звернення до суду невідомі особи змінили вхідні двері у спірній квартирі, майно позивача вивезене і він не має доступу до житла.

Вказує, що спірна квартира є його єдиним житлом і він мав намір за її рахунок забезпечити собі догляд та окреме проживання в квартирі, де мав би споків, який неможливий у великій сім*ї. Зазначає, що фактично здійснені ним дії не відповідали його вільному волевиявленню внаслідок введення його в оману.

В подальшому позивач надав додаткову позовну заяву (а.с.44), у якій до участі у розгляді справи у якості співвідповідача було залучено ОСОБА_3, теперішнього власника спірної квартири. Просив суд визнати договір дарування ним на користь ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 недійсним, анулювати реєстрацію права власності на ім*я ОСОБА_3 та визнати право власності на квартиру за позивачем.

12.05.2010 р. представник позивача надав суду заяву про поновлення строку позовної давності, вказуючи, що про порушенного свого права позивач дізнався лише у липні 2009 р. (а.с.142).

В судовому засіданні представник позивача на підставі довіреності, ордеру та договору адвокат ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала. Пояснила суду, що позивач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, де він жив деякий час до придбання квартири за адресою: АДРЕСА_3, яку придбав за договором дарування. Після придбання 15.02.2001 р. спірної квартири, він вселився до неї, але проживав у ній без реєстрації. Після погіршення свого стану здоров*я, у 2003 р. він повернувся жити до доньки ОСОБА_2, з якою він домовився укласти договір довічного утримання. При укладанні угоди нотаріус зачитала йому зміст договору на українській мові, яку він погано розуміє. Через свій похилий вік та відсутність зору він поклався на доньку ОСОБА_2, яка запевнила його, що все правильно, і він був впевнений, що укладає договір довічного утримання. Він був присутнім у нотконторі, але з нотаріусом не спілкувався.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову не заперечувала та пояснила, що вона дійсно обманула батька, ОСОБА_1, при укладанні оскаржуваного договору. Оскільки в неї є брат, вона вважала, що при укладанні договору довічного утримання він зможе претендувати на цю квартиру, а при укладанні договору дарування не зможе. Батько бажав укласти договір довічного утримання, договір дарування він би не підписав. Позивачеві не зачитували зміст оскаржуваного договору. Свого часу її син ОСОБА_4 отримав позику від ОСОБА_3, а вона (ОСОБА_2М.) виступила його поручителем, надавши спірну квартиру у заставу. У зв*язку з виникненням заборгованості за договором позики, ОСОБА_3 стала власником спірної квартири. 28.06.2009 р. до неї (ОСОБА_2М.) прийшли люди, які вимагали звільнити спірну квартиру, і тоді ОСОБА_1 дізнався про те, що він уклав саме договір дарування. 08.07.2009 р. невідомі люди замінили двері в цій квартирі, та вивезли речі сім*ї ОСОБА_4, які знаходились в квартирі.

Представник відповідача ОСОБА_3 на підставі довіреності - ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд застосуваати наслідки сплину строку позовної давності. Пояснив суду, що ОСОБА_3 придбала спірну квартиру у законному порядку, на підставі рішення Полтавського районного суду про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто є добросовісним набувачем. Вважає справжньою метою звернення позивача до суду уникнення цивільно-правової відповідальності відповідачки ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 (а.с.134, 181).

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5 проти задоволення позову категорично заперечувала? пояснила суду, що при посвідченні оскаржуваного договору нею були дотримані усі вимоги, передбачені законодавством Ураїни. Вона впевнилась у дієздатності ОСОБА_1, його вільному волевиявленню. Стан здоров*я ОСОБА_1 відповідав його віку, він бажав саме подарувати квартиру доньці, від укладання договору довічного утримання відмовився (а.с.201).

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Представник КП „ХМБТІ в судове засідання не з*явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив про розгляд справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, третю особу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 06.08.2003 р. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 уклали договір дарування квартири №17, що знаходиться в м.Харкові по вул.Танкопія в буд.№11, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 (а.с.3).

Даритель ОСОБА_1 та обдарована ОСОБА_2 є батьком та донькою, на момент укладання договору були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 6).

За цією ж адресою зареєстрований ОСОБА_4 (а.с.157).

Згідно пояснень третьої особи приватного нотаріуса ОСОБА_5, спірна квартира належала ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 05.02.2001 г., укладеного між ним та його онуком ОСОБА_4, який у свою чергу придбав спірну квартиру у ОСОБА_9 згідно договору купівлі-продажу від 14.03.2000 р.

Станом на 06.08.2003 р. у ОСОБА_1 встановлено діагноз: вікова катаракта правого ока та афалія, оперована глаукома лівого ока. З 2007 р. повна втрата зору (а.с.15, 16).

З 30.08.3000 р. ОСОБА_1 є інвалідом 1 групи (а.с.186).

17.04.2007 р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір про задоволення вимог іпотекодержателя, як засіб забезпечення виконання зобов*язань ОСОБА_4 за договором позики, посвідченим 17.04.2007 р. приватним нотаріусом ОСОБА_10В.(а.с. 95, 96).

За змістом вказаного договору, право власності на предмет цієї іпотеки квартиру АДРЕСА_4 переходить до Іпотекодержателя з моменту вчинення нотаріусом виконавчого напису на цьому договорі.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21.03.2008 р. з ОСОБА_4 та ОСОБА_11 стягнуто на користь ОСОБА_3 солідарно суму боргу за договором позики та судові витрати у загальному розмірі 223 522 грн.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07.07.2008 р. звернуто стягнення на предмет іпотеки, згідно договору про про задоволення вимог іпотекодержателя та договору іпотеки від 17.04.2007 р., а саме на спірну квартиру (а.с.136).

22.05.2009 р. приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_12 вчинено виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики у сумі, еквівалентній 28 800 доларів США. ( а.с.191).

За повідомленням КП „ХМБТІ від 28.08.2009 р., право власності на квартиру АДРЕСА_5, зареєстровано на ім*я ОСОБА_3 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого 17.04.2007 р. (а.с.27).

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести суду ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивач не довів суду, що при укладанні оскаржуваного договору він був введений в оману відповідачкою.

Так, для укладання договору позивач, не зважаючи на свій вік та стан здоров*я, особисто з*явився до нотаріальної контори.

Враховуючи недоліки зору позивача, його вік, приватним нотаріусом ОСОБА_5 зміст договору був оголошений вголос, що ним не оспорюється.

Даних про порушення Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій приватним нотаріусом ОСОБА_5 при посвідченні оскаржуваного договору матеріали справи не містять.

Свідок ОСОБА_13, допитана судом за клопотанням позивача, також підтвердила суду, що незважаючи на свій він та стан здоров*я, ОСОБА_1 цілком дієздатна особа, яка розуміє значення своїх дій.

Оскільки позивачем пропущений строк позовної давності, передбачений як ст.71 ЦК України в редакції 1963 р., діючого на момент укладання оскаржуваного договору, так і ст.258 ЦК України, діючого з 01.01.2004 р., при цьому доказів порушення свого цивільного права позивачем суду не надано, суд відмовляє у задоволенні позову по суті заявлених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 59, 60, 88, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.203, 215, 230, 258, 267 ЦК України, ст.71 ЦК України в редакції 1963 р., суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору недійсним відмовити.

Після набрання рішенням законної сили скасувати арешт на квартиру №17 та заборону вчиняти будь-які правочини відносно квартири №17, що розташована по вул.Танкопія, у

буд.№11 м.Харкова, яка зареєстрована на ім*я ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя -