Справа № 2-1692
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2010 року Солом»янський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Волковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що сімя розпалась і примирення неможливе.

Відповідачка в судове засідання неодноразово не з»являлася, хоча про час розгляду справи сповіщалася належним чином у встановленому ст. 74 ЦПК України порядку.

Про причини неявки відповідачка суд до відома не ставила і застосованими судом засобами забезпечити її явку в судове засідання не вдалося.

Виходячи з цього, суд вважає чергову неявку відповідачки в судове засідання з неповажних причин і вважає за можливе розглядати справу в її відсутності за наявними в справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обгрунтованим, виходячи з наступного.

Сторони перебувають у шлюбі з 16.10.1981 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної та дружньо: сім»ї Сторони перестали підтримувати подружні стосунки, ведення домашнього господарства, з 2007 року проживають окремо.

Представник позивача пояснила, що можливість збереження сім»ї сторін втрачена, за час окремого проживання ні один з них наміру збереження сім»ї не висловлював і будь-яких заходів для цього не застосовував.

Позивач вважає, що їх шлюб поновлений бути не може і проти примирення заперечує.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення.

З врахуванням викладеного, небажання позивача продовжувати шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і примирення подружжя стали неможливими, а тому шлюб підлягає розірванню.

З направленої до суду представником відповідачки /повноваження якого підтверджені в подальшому не були/ телеграми вбачається, що відповідачка заперечувала проти розірвання шлюбу, а тому просила справу в її відсутності не розглядати.

Суд неодноразово намагався забезпечити явку відповідачки в судове засідання, однак вона від явки до суду ухилялася під різними приводами будь-яких доказів своїм запереченням ні особисто, ні в письмовому вигляді суду не надала.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справ.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Виходячи з викладеного вище, ухилення відповідачки від явки до суду, відсутність доказів її запереченням щодо предмету спору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

60,21

Керуючись ст.ст. 104,110,112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 57-60, 212-214 ЦГЖ України, суд,-

ВИРІШИВ:

Шлюб, зареєстрований 16.10.1981року в відділі РАЦС по м. Харкову Харківського міського управління юстиції / а/з №3030/ між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_1 17гр. судового збору на користь держави, ОСОБА_2 від сплати звільнити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя