Справа №22-ц-4722/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Жмаки В.Г. суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О. з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю АПП «Віринське» на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю АПП «Віринське» про перерахунок орендної плати за користування земельним паєм, -

встановила:

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, стягнуто з ТОВ АПП «Віринське» на користь ОСОБА_2 борг за договором оренди землі у сумі 812 грн. та пеню у сумі 73 грн. Вирішено питання судових витрат

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, невідповідність висновків фактичним обставинам та порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Вказує, що між товариством і позивачем укладений договір оренди земельної ділянки, п.8 якого передбачена орендна плата у розмірі 580 грн., що відповідає вимогам ст.632 ЦК України, товариство виконувало свої вимоги відповідно до умов договору, а відповідно до ч.З ст. 628 ЦК України зміна ціни в договорі після його' виконання не допускається. Крім того, суд безпідставно послався на Указ Президента України №92/2002 від 02 лютого 2002 року в редакції від 19 серпня 2008 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних часток (паїв)», оскільки договір оренди земельної ділянки був укладений 15 грудня 2004 року. Зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_2 полягають у стягненні коштів, а не розірванні або зміні договору оренди землі., жодних змін до договору оренди земельної ділянки не вносилося, тому відсутні підстави для стягнення орендної плати у розмірі 3 % вартості земельної частки (паю), а також невірно стягнуто і пеню.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ АПП «Віринське» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 812 грн. заборгованості за договором оренди землі та судових витрат скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позову за слідуючих обставин.

Своїм рішенням місцевий суд стягнув на користь позивача з відповідача борг за договором оренди землі за 2009 рік в сумі 812 грн. виходячи з обов'язку відповідача сплачувати позивачці орендну плату в розмірі 3 відсотки вартості земельного паю, встановлену Указом Президента України № 725 від 19 серпня 2008 року. Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та є наслідком неправильного застосування та порушення норм процесуального та матеріального права, що відповідно до п.п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості не випливає зі змісту вимог позивача, який предмет та підстави позову не змінював і просив суду зобов'язати відповідача зробити перерахунок орендної плати за користування земельним паєм в 2009 році згідно Указу Президента України № 725, та зобов'язати відповідача переглянути ціну вівса, наданого

позивачці в рахунок орендної плати в березні 2010 року, станом до 20 грудня 2009 року з урахуванням пені за кожний день прострочки.

Обґрунтовуючи своє рішення суд невірно застосував Указ Президента України № 725 в частині розміру орендної плати 3 відсотки, оскільки правовідносини, що склалися між сторонами стосовно оренди землі та орендної плати врегульовані іншим законодавством та укладеним між сторонами договором.

За ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою.

У відповідності з ст. 2 цього Закону, відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним, Цивільним кодексами України, Законом України «Про оренду землі» та іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них та договором оренди землі.

За ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_2 і ТОВ «Віринське» укладений 15 грудня 2004 року строком на 5 років. Ним передбачена грошова оцінка земельної ділянки переданої в оренду, розмір орендної плати та строк її виплати. Пунктом 13 договору передбачена можливість перегляду розміру орендної плати один раз у два роки, у разі зміни умов господарювання, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, за інших обставин.

В п. 36 договору зазначено, що зміни умов договору оренди здійснюються у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди спір розв'язується у судовому порядку. Цей пункт договору відповідає змісту ст. 30 Закону України «Про оренду землі».

Як вбачається із матеріалів справ, договір оренди землі, укладений між сторонами не переглядався, ніякі зміни до нього, в тому числі і стосовно орендної плати, не вносилися.

Указом Президента України № 725 від 19 серпня 2008 року «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» визнано одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектору економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема, шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї орендної плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря.

Цим же Указом доручено Кабінету Міністрів України, облдержадміністраціям здійснити заходи щодо забезпечення встановлення сторонами договорів оренди земельних ділянок плати за їх оренду в розмірах, не менших, ніж визначені Указом Президента України (ст. 1), активізувати серед орендарів роз'яснювальну роботу з питань необхідності підвищення розмірів орендної плати.

Як вбачається з наведеного, стосовно розміру орендної плати не менше 3 відсотків, Указ Президента України, носить рекомендаційний характер, оскільки саме законом визначено, що розмір орендної плати встановлюється за згодою сторін договору. В судовому засіданні сторони визнали, що ними не досягнуто згоди щодо підвищення розміру орендної плати. За наведених обставин у суду не було підстав для стягнення орендної плати на користь позивачки у розмірі 3 відсотків, і ці ж обставини є підставами для відмови в задоволенні позову про здійснення перерахунку орендної плати на підставі Указу Президента України.

Рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідача 73 грн. пені за несвоєчасну виплату орендної плати за 2009 рік відповідає вимогам закону та умовам договору оренди землі, а тому має бути залишене без змін.

Погоджуючись з доводами апелянта з наведених мотивів, колегія суддів не може прийняти до уваги заперечення представника позивача, оскільки вони не ґрунтуються на нормах законодавства, що врегульовують спірні правовідносини і не можуть бути підставами для залишення рішення місцевого суду без змін.

Не відповідає дійсності і та обставина, на яку посилається представник позивача, що близько 500 власників земельних паїв в 2009 році отримали орендну плату від відповідача 3 % вартості землі, а позивачка 1,5 %. Як пояснив представник відповідача (апелянт), дійсно в даний час всім орендодавцям землі ТОВ АТП «Віринське» виплачує 3 відсотки орендної плати, але це здійснюється з початку 2010 року на підставі нових договорів оренди, укладених

у зв'язку з перебігом термінів раніше діючих. Доречі, і сама позивачка, строк договору оренди якої закінчився 31 грудня 2009 року, в даний час уклала договір оренди свого земельного паю з іншим орендарем на території Куянівської сільської ради, яким передбачена орендна плата в розмірі 3 відсотки оцінки землі і цю обставину не заперечував представник позивача.

Частково скасовуючи рішення місцевого суду колегія суддів вважає за можливе, керуючись ст. 88 ЦПК України, судові витрати між сторонами розподілити в межах понесених при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ТОВ «Агропромислове підприємство «Віринське» задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2010 року в частині стягнення з ТОВ «АПП Віринське» на користь ОСОБА_2 812 грн. заборгованості по орендній платі за землю та 80 грн. на повернення судових витрат скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про зобов'язання відповідача ТОВ «АПП Віринське» зробити перерахунок орендної плати за користування земельним паєм згідно Указу Президента України № 725 від 19.08.2008 року, відмовити.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача 73 грн. пені рішення місцевого суду залишити без змін.

Судові витрати залишити в межах понесених сторонами при розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді