Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

„28" квітня 2010 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_3,

з участю третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 9 лютого 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні кімнатою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ВАТ „Житомирський завод хімічного волокна", Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області, треті особи: ОСОБА_4, орган опіки і піклування Житомирського міськвиконкому про визнання недійсними ордерів, визнання членом сім"ї, встановлення фактів, визнання права на проживання, скасування реєстрації та зобов'язання внести зміни у реєстраційний запис,

встановив:

У листопаді 2008 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом. Просила усунути перешкоди в користуванні нею кімнатою №176 з допоміжними приміщеннями у гуртожитку на пл.Польовій,7 у м.Житомирі шляхом демонтажу дверей або надання ключів від цих дверей. При цьому посилалася на те, що зазначена кімната виділена їй згідно ордера від 29 жовтня 2008 року. Проте користуватися кімнатою вона не може, оскільки відповідач поставив броньовані двері на загальному вході до кімнат 17а та 176.

У грудні 2008 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, який в подальшому неодноразово змінював і доповнював. За останньою редакцією позову просив поновити строк для звернення до суду, визнати частково недійсним рішення житлової комісії ВАТ „Житомирський завод хімічного волокна" від 19 вересня 2008 року, викладене в протоколі № 1, визнати недійсним ордер № 557 від 29 жовтня 2008 року, виданий ОСОБА_6 на жилу кімнату № 176 в гуртожитку на пл. Польовій, 7 у м. Житомирі, визнати недійсними ордери №№ 2955,2982, видані ОСОБА_7 на кімнату №176 в гуртожитку на пл.Польовій,7 у м.Житомирі, встановити, що ОСОБА_8 був членом його сім"ї з травня 2003 року по 16 червня 2008 року, встановити факт одержання ним 12 травня 2003 року ордера № 2901 на кімнати 11 "а." і „176" в гуртожитку на пл. Польовій, 7 у м.Житомирі, визнати за ним право проживання у зазначених кімнатах, зобов'язати ВГІРФО Корольовського МВ УМВС України в Житомирській області внести запис про його реєстрацію також і в кімнаті 176 та скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_6 в кімнаті 176 в гуртожитку на пл. Польовій, 7 у м.Житомирі. При цьому посилався на те, що у травні 2003 року він одержав ордер на кімнати 17"а" і „б" гуртожитку на пл. Польовій, 7 у м.Житомирі. Тому вважав, що ордери на ім"я ОСОБА_8 і ОСОБА_6 видані на приміщення, що не були вільними. На час його вселення в кімнаті проживав та був зареєстрований ОСОБА_8. З останнім вони проживали однією сім"єю до дня його смерті.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 9 лютого 2010 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Постановлено усунути перешкоди в користуванні нею кімнатою № 176 в гуртожитку на пл.Польовій,7 у м.Житомирі шляхом надання ключів від броньованих дверей, що розташовані перед дверима кімнат 17а та 176 в гуртожитку на пл.Польовій,7 у м.Житомирі. В задоволенні решти вимог відмовлено. Цим же рішенням ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_6, ВАТ „Житомирський завод хімічного волокна", Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області, треті особи: ОСОБА_4, орган опіки і піклування Житомирського міськвиконкому про визнання недійсними ордерів, визнання членом сім"ї, встановлення фактів, визнання права на проживання, скасування реєстрації та зобов'язання внести зміни у реєстраційний запис.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_5 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи. Зокрема зазначає, що судом не з'ясовано, з якого часу кімната 176 була вільною. Поза увагою суду залишився факт визнання представником ВАТ „Житомирський завод хімічного волокна" одержання ним ордера на кімнати 17"а" і „б". Вважає, що рішення адміністрації ВАТ„Житомирський завод хімічного волокна" є незаконним, оскільки воно ухвалено після порушення справи про банкрутство.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що згідно з ордером № 2901, виданим на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету заводу „Хімволокно" (нині - ВАТ „Житомирський завод хімічного волокна") від 6 серпня 2003 року ОСОБА_5 надано кімнату № 17а площею 18 кв. метрів в гуртожитку на пл.Польовій,7 у м.Житомирі (а.с.30).

Відповідно до ордерів за №№ 2955 та 2982, виданих на підставі рішень, відповідно, від 24.12.2003 року та 18.02.2004 рокуПашківському ОСОБА_9 було надано кімнату № 176 в цьому ж гуртожитку (а.с.65).

Після смерті у червні 2008 року ОСОБА_8 на звільнену кімнату №176 на підставі рішення адміністрації ВАТ „Житомирський завод хімічного волокна" від 29 жовтня 2008 року ОСОБА_6 виданий ордер № 557 (а.с.5).

Відповідно до вимог ч.І ст. 60 ЦПК позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 не надав належних доказів на спростування висновків суду про те, що видані померлому ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ордери порушують його права. Зокрема, позивачем не доведено, що спірна кімната була виділена йому у травні 2003 року. Визнання представником ВАТ „Житомирський завод хімічного волокна" „факту отримання" ордера на зазначену кімнату висновків суду не спростовує, оскільки відповідно до ст.129 ЖК лише ордер є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Проте позивачем оригінал цього документа не наданий.

Відсутній зазначений ордер і у відповідача (а.с.115). Тому, відповідно до ч.2 ст.64 ЦПК суд обгрунтовано вважав, що надана позивачем копія ордера не є належним доказом, який би

підтверджував надання йому кімнати №176.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що підстав для задоволення позову ОСОБА_5 не було.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення адміністрації товариства про надання спірного жилого приміщення ОСОБА_6 в період санації є безпідставними. Так, згідно з наказом керуючого санацією на ВАТ „Житомирський завод хімічного волокна" №36 від 8 липня 2008 року було створено постійно діючу комісію з вирішення житлово-побутових питань (а.с.114). Зазначений наказ не суперечить вимогам ч.4 ст.17 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Рішенням вказаної комісії спірна кімната №176 була надана позивачці ОСОБА_6 (а.с.48-49).

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності рішення в частині вимог про усунення перешкод в користуванні кімнатою. Тому в цій частині законність рішення не перевіряється.

Судом були вжиті всі необхідні та передбачені законом заходи щодо повного та всебічного з"ясування обставин справи та зібраним доказам дана належна оцінка.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити. Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 9 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: