АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: право власності Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Солодкова А.А.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка діє також в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7, третя особа опікунська рада виконавчого комітету Київської районної у м. Харкові ради, про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого остаточно просила суд усунути перешкоди в користуванні належним їй домоволодінням № 16 по вул. Пономаренківській в м. Харкові та виселити відповідачів з зазначеного будинку без надання іншого житлового приміщення.

В обґрунтування позову посилалася на те, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01.12.2005 року їй на праві власності належить домоволодіння № 16 по вул. Пономаренківській в м. Харкові. На момент укладення зазначеного договору у спірному домоволодінні ніхто зареєстрований не був. Проте, після укладення договору зясувалося, що відповідачі ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 знов зареєструвалися в домоволодінні самі та зареєстрували в ньому неповнолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після предявлення позову відповідачі знов були зняті з реєстрації, але з домоволодіння не виїхали і відмовляються звільнити його, що перешкоджає позивачу користуватися своєю власністю. Крім цього, вона змушена нести за них витрати по оплаті комунальних платежів.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнала, у задоволенні позову просила відмовити. Посилалась на те, що спірне домоволодіння належало їй на підставі договору купівлі-продажу від 20.07.2001 року. В зазначеному домоволодінні вона проживала разом з невісткою ОСОБА_6, онукою та сином, який помер у 2006 році. У звязку із хворобою сина, відповідачка вимушена була взяти кредит під заставу належного її домоволодіння, для чого всі мешканці були зняті з реєстрації, проте продовжували жити в ньому. У 2005 році після того, як зазначений будинок згорів, ОСОБА_5 дала нотаріально засвідчену довіреність ОСОБА_6 для оформлення на нього правовстановлюючих документів. Наміру продавати спірний будинок вона не мала, довіреність підписала не знайомлячись з її текстом. У листопаді 2005 року борг по кредиту був погашений невісткою ОСОБА_6 та 21.11.2005 року вони знову зареєструвалися у будинку. В наступному їй стало відомо, що на підставі виданої довіреності, ОСОБА_6 продала домоволодіння ОСОБА_4 Оскільки згоди на продаж спірного будинку ОСОБА_5 не давала, коштів від його продажу не отримувала, виселятися з нього вона відмовилася. Крім цього, спірний будинок є єдиним житлом для неї, іншого житла вона немає.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання суду першої інстанції не зявилася, про причини неявки суду не повідомила.

Представник органу опіки та піклування у судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу за його відсутності.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволений.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати. Обґрунтовуючи скаргу, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді та пояснення учасників процесу, які зявилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 01 грудня 2005 року ОСОБА_6, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 купила будинок № 16 по вул. Пономаренківській в м. Харкові, проте з зазначеного будинку колишня власниця разом з членами родини не виселилися.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд правильно керувався ст.,ст. 319,321,328 ЦПК України та обґрунтовано виходив з того, що після укладення ОСОБА_5А вищезазначеного договору її право власності на спірний будинок припинилося. Одночасно з припиненням права власності ОСОБА_5 припинилося і право користування спірним будинком у членів її родини: ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_7 Проживання відповідачів у спірному будинку грубо порушує належне позивачці право власності, у звязку з чим вони підлягають виселенню з нього без надання іншого житлового приміщення.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими і рішення суду не спростовують.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд повно зясував обставини, що мають значення для справи і ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: