Справа № 2-269/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Старжинської О.Є., при секретарі - Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням

ВСТАНОВИВ:

27 листопада 2009 року позивач ОСОБА_1, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування цим житловим приміщенням у зв'язку з тим, що він з моменту реєстрації (з березня 2004 року) постійного місця проживання в цій квартирі без поважних причин там не проживає.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з його (члена сімї наймача) згоди та згоди наймача вказаного житлового приміщення до 19.10.2008 року ОСОБА_3 (на теперішній час покійної) була проведена в березні 2004 року реєстрація відповідача в цьому спірному житловому приміщенні.

Посилаючись на те, що з моменту реєстрації відповідач не проживає за зазначеною адресою без поважних причин, а проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з членами сімї (дружиною, дитиною), що підтверджується актами, складеними відповідальним працівником наймодавця КП «Єдність» - що обслуговує будинок, за участю сусідів, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, зазначивши, що спірне житлове приміщення є трикімнатною квартирою, в якій на час подання позову проживають фактично три сімї: вона з співмешканцем, неповнолітня дитина з співмешканцем, за згодою сторін (позивача та відповідача) мати відповідача з співмешканцем, займаючи окремі кімнати. Відповідач ОСОБА_2 не сплачує плату за користування житловою площею та плату за комунальні послуги, до членів сімї наймача житлового приміщення він не відносився, оскільки постійно не проживав разом з наймачем і не вів з ним спільне господарство.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що він постійно проживає за місцем реєстрації: квартира АДРЕСА_1, у зазначений в актах про не проживання час він знаходився у відрядженнях в м. Одесі за місцем розташування юридичної особи ТОВ «Во-Сток» , працюючи по сумісництву на посаді замісника головного бухгалтера цього товариства.

Представник третьої особи КП «Єдність» в судовому засіданні вважає позов обґрунтованим.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить до житлового фонду, що перебуває в комунальній власності м. Вознесенська і обслуговується КП «Єдність», яке є наймодавцем. Наймачем вказаного житлового приміщення до 19.10.2008 року (дня смерті ) була ОСОБА_3 , членами сімї наймача були і є позивачка ОСОБА_1, її неповнолітня донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3. Сторонами не заперечується обставина реєстрації в березні 2004 року відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є внуком наймача і племінником позивача в вказаному житловому приміщенні зі згоди наймача та повнолітнього члена його сімї. Метою вказаної дії було бажання хворої ОСОБА_3 проявити інтерес родича до участі в її додатковому матеріальному забезпеченні, догляді за нею та до участі в утриманні квартири. Виходячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР відповідач ОСОБА_2 не міг бути визнаний членом сімї наймача житлового приміщення, оскільки він постійно не проживав разом з наймачем ОСОБА_3 та не вів з нею спільне господарство.

Згідно довідки Управління праці та соціального захисту населення Вознесенської міської ради соціальні послуги по догляду за інвалідом ІІ групи ОСОБА_3 в період з 11.12.2006 року по 19.10.2008 року здійснювала позивачка ОСОБА_1 19.10.2008 року ОСОБА_3 померла. Станом на 01.02.2008 року мала місце заборгованість по квартирній платі та платі за комунальні послуги в сумі 3629, 56 грн. і через стан здоровя наймача (параліч) член сімї наймача ОСОБА_1 за власною ініціативою уклала з Асоціацією «Центр» - представником комунальних підприємств, що надають послуги договір на реструктуризацію заборгованості. Після смерті наймача ОСОБА_3 переукладання договору найма житлового приміщення в частині визначення подальшого наймача в письмовій формі не укладалася через недосягнення згоди між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, але фактично дії позивачки ОСОБА_1, яка проживала в цьому приміщенні, вносила часткову оплату за користування ним та комунальні послуги, зверталася до КП «Єдність» щодо обслуговування внутрішньо-квартирного обладнання, свідчить про продовження дії договору найма житлового приміщення. Не дотримання письмової форми найму житлового приміщення не породжує його недійсність і тому взаємовідносини сторін суд визначає на підставі ч. 2 ст. 810 ЦК України згідно якої, підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є обєктом права державної, або комунальної власності, встановлюється законом. Тобто, застосуванню підлягають норми чинного Житлового кодексу Української РСР (розділ 2) та підзаконних актів, прийнятих на його вимогу, а саме: Типового договору найму житлового приміщення в будинках державного і комунального житлового фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 22.06.1998 року, що діяла до прийняття 12.07.2005 року Постанови Кабінету Міністрів України № 560.

Доказом не проживання відповідача ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_3 в період з жовтня 2008 року до 27.11.2009 року є акти від 10.08.2008 року, 06.03.2009 року, 16.09.2009 року складені відповідальним працівником КП «Єдність», що обслуговує зазначений будинок за участю сусідів (а.с. 14-16). Відповідач, користуючись своїм правом надавати заперечення проти цих доказів, надавши копії та оригінали посвідчень про відрядження до ТОВ «Во-Сток», довідку про роботу за сумісництвом в ТОВ «Во-Сток» в вказані періоди, фактично цим також підтверджує своє не проживання за місцем реєстрації, але вказує на наявність поважної причини.

Даючи оцінку цим доказам, суд виходить з того, що:

- вказані в посвідченні періоди відрядження з метою перевірки фінансово-господарської діяльності ТОВ «Во-Сток» співпадають з періодами, які зазначені в актах, наданих позивачкою;

- не дивлячись на тривалий час відряджень (роки, місяці) всі вони заповнені одним почерком, однією пастою ручки та мають однаковий характер зношеності (вживаності), що в сукупності з повідомленням ДПІ Малиновського району м. Одеси про статус відомостей про юридичну особу ТОВ «Во-Сток» ( відсутність за місцем знаходження з підстави не надання звітів в установлені строки (9-стан)), і тому, з урахуванням викладеного, через не підтвердження мети відрядження (перевірка фінансово-господарської діяльності ТОВ «Во-Сток») суд вважає їх недостовірними, спрямованими на відшукання підтвердження поважності причини відсутності відповідача в спірному житловому приміщенні.

Також, в судовому засіданні встановлено з пояснень сторін, свідка ОСОБА_5 (матері відповідача), що сторони за взаємною згодою дозволили тимчасове проживання в приміщенні, що знаходиться в їх користуванні ОСОБА_5 разом з співмешканцем (тимчасові жильці) без стягнення плати за користування, які фактично проживають протягом року в цій квартирі в окремій кімнаті. З урахуванням цієї обставини та проживання позивачки з співмешканцем, доньки разом з співмешканцем в окремих двох інших кімнатах (квартира є трикімнатною, а.с. 17) стає зрозумілим, що відповідач ОСОБА_2 в квартирі не проживав без поважних причин в цій квартирі, оскільки при особистій потребі в проживанні за місцем реєстрації не давав би згоди на вселення цих тимчасових жильців. В звязку з цим, судом до уваги не приймається пояснення свідка ОСОБА_6, який підтверджував проживання ОСОБА_2 в спірний період в квартирі і підтвердженням не проживання відповідача в квартирі є пояснення допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10

Доводи відповідача про те, що місце його реєстрації є його постійним місцем проживання з посиланням на надходження поштової кореспонденції за цією адресою є необґрунтованими, оскільки свідчать лише про надходження кореспонденції, а не про її вручення йому особисто. Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні надала пояснення про те, що надіслану кореспонденцію вона вручала відповідачу. Надіслана ж судом судова повістка, копія позовної заяви з додатком, ухвала про відкриття провадження по справі за адресою АДРЕСА_4 отримана особисто відповідачем.

За відсутності доказів про перешкоди відповідачу ОСОБА_2 в проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_5, наявності в нього сімї (дружина, малолітня дитина), які ніколи не проживали в зазначеному житловому приміщенні, суд приходить до висновку, що в силу життєвих обставин відповідача ОСОБА_2, знайшло підтвердження його не проживання без поважних причин в цій квартирі .

Довідка № 333 від 09.12.2009 року видана директором КП «Єдність» (а.с. 24) про проживання і прописку відповідача за адресою АДРЕСА_5 з березня 2004 року не підтверджена підставою видачі і допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що довідка була видана на вимогу відповідача ОСОБА_2 без з'ясування фактичних обставин викладеного в цій довідці. Також, на думку суду, не має доказового значення і акт від 18.02.2010 року складений працівниками КП «Єдність» про те, що в квартирі «знаходиться» ОСОБА_2 без з'ясування обставини його постійного проживання в цій квартирі.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законодавством.

У відповідності до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного в ст. 71 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловою площею квартири АДРЕСА_6 в звязку з не проживанням в ній більш ніж шести місяців без поважних причин.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня повного виготовлення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заява про апеляційне оскарження.

Суддя: О.Є. Старжинська