Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-534/10
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_1 в її інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Печерської райдержадміністрації м.Києва, ОСОБА_3, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в її інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2, треті особи - Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області, Орган опіки та піклування Печерської райдержадміністрації м.Києва, ОСОБА_3, Сектор ГІРФО Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Свій позов обґрунтовує тим, що відповідно рішення Броварської міської ради від 18.09.2008 року № 880-45-05 «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м.Бровари житлового фонду, що знаходиться на балансі ВАТ «Броварисільбуд» в комунальну власність територіальної громади міста було прийнято гуртожиток по вул.Грушевського, 1 в м.Бровари, при проведенні перевірки по встановленню законних підстав реєстрації мешканців якого, було встановлено, що в даному гуртожитку з 15.09.1999 року зареєстрована відповідач ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_2В, але при перевірці фактичного проживання вказаних осіб зясувалось, що відповідач з сином в гуртожитку не проживають, тобто не користуються жилим приміщенням в гуртожитку в тому числі протягом останніх шести місяців без поважних причин, тому повинні бути визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням в зазначеному гуртожитку, в звязку з чим позивач і звернувся до суду з вказаним позовом .

Представник позивача в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, а саме в частині позовної вимоги щодо зняття ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у вказаному гуртожитку, просила суд закрити провадження.

На підставі заявленого клопотання представником позивача щодо закриття провадження в частині зняття відповідача та її сина з реєстраційного обліку, суд виніс ухвалу про закриття провадження в цій частині.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що виселилась з гуртожитку добровільно в березні 2005 року в звязку з народженням дитини, так як в гуртожитку вимкнули електроенергію та водопостачання, на даний час проживає в квартирі сестри ОСОБА_4, періодично зверталась до коменданта гуртожитку з проханням, щоб виділили кімнату для проживання, але їй відмовляли.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що проживає в гуртожитку по вул.Грушевського, 1 в кімнаті № 805-2 на підставі договору найму укладеного з ВАТ «Броварисільбуд», коли вселялась у вказану кімнату, ні речей, ні меблів в ній не було.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що в даному випадку права та інтереси малолітнього ОСОБА_2 не порушені, так як останній ніколи не проживав в гуртожитку по вул.Грушевського, 1 в м.Бровари, крім того, батько дитини ОСОБА_5 має своє житло, так як є співвласником трикімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, тому дитина може проживати з батьком за цією адресою.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Печерської райдержадміністрації м.Києва в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином.

Допитаний в судовому засіданні свідок на стороні позивача ОСОБА_6 засвідчила, що проживає в гуртожитку по вул.Грушевського, 1 в кімнаті № 805-1 з 1987 року, але ні ОСОБА_1 ні її малолітній син ОСОБА_2 ніколи не проживали в кімнаті № 805-2 вказаного гуртожитку.

Допитана в судовому засіданні свідок на стороні відповідача ОСОБА_4, сестра відповідача, підтвердила, що ОСОБА_1 з 1999 року зареєстрована у вищезгаданому гуртожитку, останні вісім років проживає в її квартирі, виселилась з гуртожитку, так як на той момент з новонародженою дитиною проживати в гуртожитку в умовах ремонту було неможливо, на даний час в квартирі ОСОБА_4 разом з відповідачем проживає її малолітній син ОСОБА_2

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, третьої особи, представника третьої особи - Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно ордера № 39 від 12.12.1999 року, виданого на ОСОБА_7 остання є наймачем кімнати №805-2 в гуртожитку по вул. Грушевського,1 в м. Бровари Київської області на підставі листа клопотання № 387 від 12.09.1999 року.

Відповідно довідки № 1 від 12.11.2009 року, що видана КП «Служба замовника» ОСОБА_1 зареєстрована з малолітнім сином ОСОБА_2 в гуртожитку по вул.Грушевського, 1 в м.Бровари з 15.09.1999 року.

На підставі Рішення № 18.09.2008 року за № 880-45-05 «Про безоплатне прийняття в комунальну власність територіальної громади м.Бровари житлового фонду, що знаходиться на балансі ВАТ «Броварисільбуд» Броварська міська рада безоплатно прийняла у комунальну власність територіальної громади м.Бровари гуртожиток по вул.Грушевського, 1, що перебуває на балансі ВАТ «Броварисільбуд».

На підставі Розпорядження Виконавчого комітету від 27.02.2009 року за № 29, утворена робоча група з перевірки паспортного режиму в гуртожитку по вул.Грушевського, 1 встановила, що гр. ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_2 зареєстровані у вказаному гуртожитку, але фактично в ньому не проживають, що підтверджується списком громадян, які зареєстровані та проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, відомістю по нарахуванню за користування житлом та комунальними послугами за червень 2008 року, довідкою КП «Служба замовника» від 18.11 2009 року за № 01-3165 про те, що від ОСОБА_1 з моменту взяття на баланс гуртожитку проплат на рахунок КП «Служба замовника» не надходило, а також Актом комісії гуртожитку від 12.11.2009 року, про те, що ні ОСОБА_1, ні її син ОСОБА_2 в даному гуртожитку фактично не проживають.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4, відповідач виселилась з гуртожитку в 2005 році добровільно, так як народила дитину, в той час в гуртожитку проводився ремонт, оскільки умов для проживання новонародженої дитини не було, тому остання з сином оселилась в квартирі сестри ОСОБА_4 і проживає там на даний час.

Згідно ст.ст. 6, 127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщенням і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

ОСОБА_8 Міністрів УРСР від 03 .06.1986 року № 208 затверджене Примірне положення про гуртожитки, п. 13 якого, відповідно до ст. 131 ЖК України визначається порядок користування жилою площею у гуртожитку при тимчасовій відсутності деяких категорій громадян.

Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України та з врахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст.ст. 71,72 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщення державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалась жила площа.

Згідно ч.1 ст.71, ст. 72 ЖК України при тимчасові відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

В ході розгляду справи судом встановлено наступні факти, а саме те, що син відповідача ОСОБА_2, який зареєстрований в гуртожитку по вул.Грушевського, 1 в м.Бровари, ніколи в ньому не проживав, що підтверджується поясненнями третьої особи ОСОБА_3, свідка ОСОБА_9 та не заперечується і самою ОСОБА_1 та свідком на стороні відповідача ОСОБА_4М, відповідач ОСОБА_1 виселилась з гуртожитку добровільно, своїх речей, меблів в кімнаті гуртожитку не залишала, комунальні послуги протягом пяти років не сплачувала, поважних причин, які б пояснили її відсутність в гуртожитку протягом більш як пяти років ОСОБА_1 суду не навела, свої пояснення про звернення до коменданта вказаного гуртожитку з проханням виділити кімнату для проживання відповідач ніякими доказами не підтвердила, до суду за захистом порушених прав з позовом про вселення не зверталась

Таким чином суд прийшов до висновку, що позов Виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 6, 71,72, 127, 131 ЖК України, ОСОБА_8 Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року № 208, ч.8 ст.8, ст.ст. 60, 213 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_1, ОСОБА_2 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в гуртожитку, що знаходиться за адресою: вул.Грушевського, 1 в м.Бровари Київської області.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча суддя Г.О. Білик