Справа №: 2-43/10
Провадження № 2-43/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення фактів прийняття спадщини, визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, договору дарування, Державних актів і визнання права власності на частину спадкового майна суд,-

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 звернулись із позовом в якому зазначають, що 26.01.2002 року померла їх мати ОСОБА_6. Позивачі та відповідачка ОСОБА_3 є дітьми ОСОБА_6 та спадкоємцями першої черги. Позивачі не подали заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини, але вважають, що прийняли спадщину фактично, оскільки вступили в володіння та користування спадковим майном. Відповідачка ОСОБА_3 спадщину прийняла та оформила на своє імя житловий будинок, який подарувала своїй дочці ОСОБА_4 та земельні ділянки біля будинку. Позивачі просять встановити факт прийняття ними спадщини після смерті матері, визнати частково недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_3, договір дарування нею житлового будинку ОСОБА_4, Державні акти на земельні ділянки, оформлені на ОСОБА_3 та визнати право власності на зазначене майно по 1/4 частині за кожним із позивачів.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 свій позов підтримала. Позивач ОСОБА_5 свій позов підтримав. Позивачка ОСОБА_2 надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позов підтримує та просить задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3,ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов ОСОБА_1 визнали повністю та підтвердили, що вона дійсно в шестимісячний строк прийняла спадщину, так як користувалась і будинком і присадибною земельною ділянкою. Позов ОСОБА_2 вони не визнали, так як вона в шестимісячний строк після смерті матері ніяких дій щодо користування та розпорядження майном не вчиняла, крім того, що прийняла участь в похоронах та поминальному обіді і відразу поїхала в Росію, де постійно проживає.

Відповідачка ОСОБА_1 позов ОСОБА_2 визнала та вважала, що вона також має право на частину спадкового майна , так як і всі діти померлої, оскільки вона також прийняла спадщину фактично, бо проживала в спадковому будинку матері після її смерті більше одного тижня. Тому розподіл спадщини по 1/4 кожному буде справедливим.

Судом встановлено, що 26.01.2002 року померла ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та відповідачка ОСОБА_3 є дітьми померлої та спадкоємцями першої черги, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та одруження. Із спадкової справи видно, що ОСОБА_3 спадщину прийняла, оскільки нотаріусом їй було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок по вул. Котовського, 2 в м. Андрушівка, Житомирської області. В подальшому згідно рішення Андрушівської міської ради від 25. 04. 2007 року нею були виготовлені Державні акти на земельні ділянки розміром 0,10 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд та 0, 0581 га. - для ведення особистого селянського господарства, відповідно серії ЯГ № 795432 та ЯГ № 495431. Житловий будинок, який відповідачка ОСОБА_3 успадкувала після смерті матері, подарований нею ОСОБА_4, що підтверджується копією договору дарування від 13.12. 2007 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року спадщина вважалася прийнятою за умови, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або якщо він подав заяву до нотаріальної контори.

Факт прийняття спадщини позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 визнаний відповідачами в судовому засіданні. Підтвердили також це і свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 які були одностайні в тому, що як ОСОБА_3 так і ОСОБА_5 і ОСОБА_1 володіли спадковим будинком та земельними ділянками та вчиняли дії по розпорядженю спадковим майном, володіли правовстановлюючими документами на будинок та земельні ділянки.

Нотаріальна практика та інструкція про вчинення нотаріальних дій, яка діяла на час відкриттю спадщини вважала доказами фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, свідоцтва про реєстрацію на автотранспортний засіб, акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, довідки, квитанцію про сплату податків, страхових платежів.

Фактичне прийняття спадщини ОСОБА_2 в судовому засіданні не підтвердилось. Так, всі допитані свідки та сторони по справі пояснили, що ОСОБА_2 приїхала на похорон та затрималась до поминального обіду - дев»ятину. Проте обставин, документів, інших доказів, які могли б свідчити про управління чи володіння спадковим майном ОСОБА_2, в судовому засіданні здобуто не було.

Таким чином судом встановлено, що спадщину після смерті матері прийняли фактично позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_5, які, так як і відповідачка ОСОБА_3, розпоряджались ключами від будинку, обробляли земельну ділянку, здійснювали поточний ремонт. Тому суд вважає, що право спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 мають ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 в рівних частках. Однак нотаріальною конторою вже видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок на імя ОСОБА_3 та відповідно на її ім»я видані Державні акти на земельні ділянки. Тому вимоги позивачів про визнання частково недійсними вказаного свідоцтва та Державних актів, як обгрунтовані, підлягають задоволенню. Свідоцтво, а відповідно і Державні акти мають бути визнані недійсними в 2/3 частинах кожне.

Оскільки свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок було підставою вчинення договору дарування, то і договір дарування в такій же частині теж необхідно визнати недійсним.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 256, 294 ЦПК України, ст. 328, ЦК України, ст. ст. 529, 549, ЦК України 1963 рок , ст.ст. 78, 79, 80, 81 ЗК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позов ОСОБА_5 задовольнити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 26.01.2002 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 26.01.2002 року.

Визнати частково недійсним в частині 2/3 свідоцтво про право на спадщину за законом, видане на ім»я ОСОБА_3 01.12.2006 року державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори та зареєстроване в реєстрі за № 2617.

Визнати частково недійсним в частині 2/3 договір дарування, укладений 13.12.2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі за № 1921.

Визнати частково недійсними в частині 2/3 Державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ № 795431, ЯГ № 795432, видані 21.08.2007 року на ім»я ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину жилого будинку, та на 1/3 частину земельних ділянок розміром 0,10 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0, 0581 га. - для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в м. Андрушівка, вул. Котовського, 2, Житомирської області, як на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/3 частину жилого будинку та на 1/3 частину земельних ділянок розміром 0,10 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку та 0, 0581 га. - для ведення особистого підсобного господарства, що знаходиться в м. Андрушівка, вул. Котовського, 2, Житомирської області , як на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський райсуд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: