Справа № 2-184 /2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" квітня 2010 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді - Бошкова І.Д.;

за участю: секретаря - Шавиркіної О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

третьої особи - ОСОБА_3,

представник Ренійського БТІ - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійської міської ради Одеської області (третя особа Одеська обласна інспекція державного архітектурно - будівничого контролю) про визнання права власності на домоволодіння, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач по справі, виконком Ренійської міськради, позовні вимоги визнав, не заперечує, щоб судом було визнане право власності за позивачем на самочинно побудовані будівлі, просив розглянути справу у відсутності його представника.

Позивач по справі, ОСОБА_1, на задоволенні позову наполягає, позовні вимоги підтримує у повному обсязі

Третя особа по справі, яка не заявляє самостійних вимог, інспекція державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області в особі головного державного інспектора інспекції державного архітектурно - будівельного контролю в Одеській області ОСОБА_3 позовні вимоги позивача визнала, не заперечує проти їх задоволення.

Судом в ході розгляду справи були досліджені наступні докази:

-копія технічного паспорту на житловий будинок № 15 по провулку Проїзному в м. Рені Одеської області на імя позивача ОСОБА_1;

-копія рішення № 214 від 11.08.1988 року «Про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва»;

-копія договору від 16.08.1988 року для будівництва;

-копія акту від 12.08.1988 року на відвід в натурі земельної ділянки;

-копія плану земельної ділянки по провулку Проїзному № 15;

-копія державного акту від 18 вересня 2008 року на імя ОСОБА_1;

-копія акту від 20.03.2008 року встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачі довгострокових межових знаків на зберігання;

-висновок ПП «Експерт центр «Авант» від 03 грудня 2009 року;

-копії заяв ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про те, що вони не мають претензії до домоволодіння по провулку Проїзному № 15;

-фотокартки домоволодіння по провулку Проїзному № 15;

-копія сертифікату № 855 від 02 липня 1997 року на імя ОСОБА_8 на проведення самостійних робіт по експертній оцінці майна, майнових і немайнових прав;

-копія посвідчення серії МФ № 119-ПК від 21 травня 2008 року про підвищення кваліфікації оцінювача ОСОБА_8;

-копія свідоцтва про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 22 червня 2005 року;

-копія сертифікату № 7019/08 субєкта оціночної діяльності від 17 травня 2008 року виданий ПП «Експерт центр «Авант»;

-довідка № 68 від 04.03.2010р. з Ренійського БТІ про те, що за ОСОБА_1 домоволодіння у м. Рені не значаться;

-заява № 1509 від 04.03.2010р. ОСОБА_1;

-заява № 609 від 02.02.2010р. ОСОБА_2;

-заява № 1008 від 18.02.2010р. ОСОБА_2;

-клопотання № 1510 від 04.03.2010р. ОСОБА_1;

-заява ОСОБА_5 від 11.05.2009 року;

-заява № 8904 від 14.10.2009р. ОСОБА_1;

-копія посвідчення № 31 видане 2008 році на імя ОСОБА_3;

-копія довіреності від 11 січня 2010 року на ОСОБА_9;

-копія паспорту серії КЕ № 890038 на імя ОСОБА_1 виданий 10 грудня 1997 року Ренійським РВ;

-заява виконавчого комітету Ренійської міської ради № 8590 від 07.10.2009р.;

-заява виконавчого комітету Ренійської міської ради №11191від 04.12.2009р.;

-квитанції про сплату державного мита та витрат по ІТЗ розгляду справи.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 рішенням Ренійської міської ради за № 214 від 11.08.1988 року було надано право безстрокового користування земельною ділянкою за адресою: провулок Проїзній, буд. № 20 у м. Рені Одеської області, загальною площею 600 квадратних метрів. На підставі вищевказаного рішення 15 серпня 1988 року позивачем і Ренійською міською радою народних депутатів в особі інженера комбінату комунальних підприємств ОСОБА_10, діючого на підставі довіреності, виданій Ренійською міською радою 08 лютого 1988 року № 30/2, укладеній договір застройкі, згідно з яким, на наданій позивачу земельній ділянці под. будівництво індивідуального дома, ОСОБА_1 дозволено будівництво житлового дома, площею 40,7 квадратних метрів, літній кухні, площею 10 квадратних метрів, гаража, площею 14 квадратних метрів, вбиральні та сміттєвого ящику, площею 1 квадратний метр кожен. 16 серпня 1988 року цей договір був посвідчений державним нотаріусом Ренійської нотаріальної контори ОСОБА_11 і зареєстрований в реєстрі за № 2073. Позивач вважає, що йому на законних підставах була надана земельна ділянка під. будівництво індивідуального житлового дома, якій він використав за цільовим призначенням, тобто він є власником домоволодіння № 15 по провулку Проїзному у м. Рені Одеській області. В період будівництва житлового дома і необхідних надвірних споруд, земельна ділянка вказаного домоволодіння, не була приватизована і знаходилась у державній власності. 18 серпня 2008 року земельна ділянка, домоволодіння позивача, передана йому у особисту власність, про свідчить державний акт на землю серії ЯЖ № 313931, зареєстрований в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 74. Будівництво дому позивач закінчив у 1993 році. Згідно вимог, вищевказаного договору застройкі від 15.08.1988р., позивач повинен був збудувати житловій дім, площею 40,7 квадратних метрів, але всупереч цього, ОСОБА_1 збудував житловій дім, площею 56,10 квадратних метрів виходячи з того, що для його сімї вказана площа буде недостатньою. Отже, частина житлового будинку, вказаного у технічному паспорті під літерою «А», площею 19,20 квадратних метрів, позивач збудував самовільно, тобто без дозволу відповідних органів. В 1993 році, для потреб своєї сімї і за рахунок коштів її бюджету, позивач самочинно, тобто без дозволу відповідних органів і плану настройки, побудував літню кухню літер «Г», площею 17,30 квадратних метра, інвентаризаційною вартістю 5 649 грн.; навіс літер «Ж», площею 12,40 квадратних метра, інвентаризаційною вартістю 557 грн.; тамбур літер «В», площею 16,70 квадратних метра, інвентаризаційною вартістю 4 570 грн. і гараж літер «И», площею 28,0 квадратних метра, інвентаризаційною вартістю 7 019 грн. Самочинно побудовані будівлі, як вказує позивач, йому потрібні для нужд його сімї і будь-яких перешкод для сусідів не вчиняють, про що свідчить заява гр. ОСОБА_5 Визнання права власності на самочинно побудовані будівлі необхідно для вирішення питання про здачу дому в експлуатацію відповідно до вимог п.13 договору застройкі дома, оформлення правовстановлюючих документів і для інших цілей. Враховуючі, що самочинно побудовані будівлі не порушують права інших осіб, у відповідності із вимогами ч. 3 ст. 376 ЦК України, позивач вважає, що у суду є всі підстави визнати за ним право власності на ці будівлі, з чім він і звернувся до суду.

У судовому засіданні дав пояснення головній державний інспектор інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області ОСОБА_3, яка як спеціаліст підтвердила, що усі конструкції відповідають вимогам ДБН (державно-будівельним нормам) за № 360/94 і може бути збережена як жилий будинок. Вказала, що згодна із висновком ПП «Експерт центр «Авант» від 03 грудня 2009 року про те, що ці споруди та будівлі можуть використовуватися громадянами, не заперечує проти задоволення позову.

У судовому засіданні дала пояснення представник Ренійського БТІ ОСОБА_4, яка вказала, що за ОСОБА_1, на теперішній час, не зареєстроване домоволодіння із надвірними спорудами та самочинно побудованими будівлями тому, що позивач є користувачем, але не є власником вказаного будинку і побудов.

Заслухавши пояснення позивача, пояснення третій особи, свідка, взявши до уваги згоду відповідача про задоволення позову, вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Як виходить з матеріалів справи, відповідач, якій є власником земельної ділянки, де добудована прибудова, дав згоду на її будівництво та визнав позовні вимоги позивача. Відповідач не заперечує проти визнання права власності на самочинно побудоване нерухоме майно - літер «а-3» та літер «а-4», а саме: коридор 9,1 кв.м., ванну 2,9 кв.м., кухню 9,5 кв.м., тамбур 6,0 кв.м., туалет 1,2 кв.м. Це підтверджується довідкою виконавчого комітету Ренійської міської ради № 25/1015 від 27 листопада 2009 року.

За результатами експертного обстеження був зроблений висновок про те, що самочинно збудований житловий дім літер «А»; літня кухня літер «Д»; сарай літер «Е»; вбиральня літер «З»; з надвірними спорудами, літня кухня літер «Г», навіс літер «Ж», тамбур літер «В»; гараж літер «И», розташовані по провулку Проїзному № 15 у м. Рені Одеської області, на момент проведення експертизи, 03 грудня 2009 року, в цілому відповідає вимогам державного будівництва - (ДБН Д.2.4.-2000, ДБН. 1.1-1-2002 и ін.), мають позитивні конструктивні характеристики, ці споруди можуть бути збережені для подальшої експлуатації за призначенням.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України якій набрав чинності з 1 січня 2004 року п. 4 вказано: «Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності».

Відповідно до вимог ч.2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Однак, ч. 3 цієї статті передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. Частина 5 ст. 376 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності виникає на підставах, не заборонених законом. Положення ч. 3 ст. 331 ЦК України спрямовані на те, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Положення ст. 375 ЦК України передбачають, що власник земельної ділянки може зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше майно. Право власника на забудову здійснюється ним а умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на самочинно побудовані будівлі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 331, 376 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння № 15 по провулку Проїзному у м. Рені Одеської області, інвентаризаційною вартістю 62 007 грн., яке складається згідно технічного паспорту із: житлового будинку літер «А»; літній кухні літер «Д»; сараю літер «Е»; вбиральні літер «З»; з надвірними спорудами, а також самочинно побудованими будівлями, а саме: літній кухні літер «Г», площею 17,30 квадратних метра, інвентаризаційною вартістю 5 649 грн.; навісу літер «Ж», площею 12,40 квадратних метра, інвентаризаційною вартістю 557 грн.; тамбура літер «В», площею 16,70 квадратних метра, інвентаризаційною вартістю 4 570 грн.; гаражу літер «И», площею 28,0 квадратних метра, інвентаризаційною вартістю 7 019 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня проголошення рішення, 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя І.Д.Бошков