Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючого судді Пашкевича О.Є.

суддів Собіни І.М., Хилевича С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі на постанову Березнівського районного суду від 04 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області про визнання дій неправомірними та зобов»язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И Л А :

Постановою Березнівського районного суду від 04 березня 2009 року бездіяльність відповідача в частині невиплати позивачу у 2006-2008 роках надбавки до пенсії визнано протиправною та зобов'язано відповідача провести нарахування та виплату за період із 2 квітня по 31 грудня 2006 року, з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року надбавки до пенсії відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»..

В поданій апеляційній скарзі відповідач вказує, що оскаржувану постанову вважає незаконною, так як вона винесена із порушенням норм матеріального і процесуального права.

Позовні вимоги позивача не підлягали до задоволення взагалі, оскільки дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" Законами України „ Про Державний бюджет на 2007 рік" та „ Про Державний бюджет на 2008 рік" призупинялась і, крім того, до теперішнього часу так і не розроблено порядок реалізації положень вищевказаної статті Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Крім того, в Законі України "Про соціальний захист дітей війни" вказано, що підвищення розміру пенсії фінансується за рахунок Державного бюджету України, а не із бюджету Пенсійного фонду України, а тому невідомо за рахунок чого має здійснюватись підвищення до пенсії дітям війни, так як в Державних бюджетах України на 2007 та 2008 рік кошти на ці цілі не закладались.

У зв'язку із викладеним, відповідач просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заявленого позову відмовити повністю.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції виходив із того, що бездіяльність відповідача по нездійсненню підвищення розміру пенсії позивачу, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" , за періоди із 2 квітня по 31 грудня 2006 року, з 9 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року є неправомірною.

При цьому, суд першої інстанції керувався рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 року №10-пр/2008, згідно яких було визнано неконституційними положення пункту 12 статті 71, статті 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та положення пункту 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік і Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року, які призупиняли на певний час здійснення підвищення пенсії згідно із Законом України „Про соціальний захист дітей війни".

З даним висновком суду першої в частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача по нездійсненню підвищення розміру пенсії позивачу, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" , за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року погоджується і колегія суддів, оскільки відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Так само, погоджується колегія суддів і з мотивами оскаржуваної постанови, щодо визнання безпідставними тверджень відповідача про неможливість здійснення підвищення пенсії позивачу, відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", через відсутність відповідної нормативно - правової бази, яка би визначала механізм та порядок здійснення такого підвищення пенсій.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при здійсненні підвищення пенсії позивачу як дитині війни, відповідач мав керуватись положеннями частини 3 статті 46 Конституції України, Законом України „ Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року №966-14, статтею 7 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни", Указом Президента України від 01 березня 2001 року та постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що при розрахунку розміру доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком, так як виходячи із змісту вищевказаної статті Закону України « Про соціальний захист дітей війни», вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком згідно статті 28 Закону України від 9 липня 2003 року "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Положення частини третьої статті 28 Закону "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

У зв'язку із викладеним, постанова Березнівського районного суду від 04 березня 2009 року, в частині визнання неправомірною бездіяльності відповідача по нездійсненню підвищення розміру пенсії позивачу, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" , за періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та зобов'язання здійснити відповідний перерахунок, підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, оскаржувана постанова в частині зобов'язання відповідача здійснити виплату позивачу недорахованої надбавки до пенсії за період з період з 2 квітня по 31 грудня 2006 року підлягає скасуванню цій частині нового рішення.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а в наступному Законом України від 19.01.2006 № 3367-ГУ були внесені зміни до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік", відповідно до яких було виключено пункт 17 ст. 77, а ст. 110 викладена в іншій редакції, зокрема було встановлено, що державна соціальна підтримка дітей війни, передбачена статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджувавсь у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі і у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету, проте, Кабінет Міністрів України у 2006 році так і не визначив порядок нарахування та виплати надбавки до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

З приводу нарахування та виплати надбавки в період з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року, то в цей період був чинним пункт 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2007 року, якими призупинялась дія статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни і які були визнані неконституційними лише із набранням чинності рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог позивачу про нарахування та виплату надбавки до пенсії як дитині війни за період з 2 квітня по 31 грудня 2006 року має бути відмовлено.

Керуючись ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 15, 304-1, п.1 ч.1 ст. 307 , ст. 308 , ст. 315 , ст.317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Березнівському районі Рівненської області задоволити частково.

Постанову Березнівського районного суду від 04 березня 2009 року в частині визнання неправомірними дій управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області щодо ОСОБА_1 у проведенні нарахування, виплаті надбавки до пенсії встановленої для дітей війни за період з 2 квітня по 31 грудня 2006 року та в частині зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Березнівському районі Рівненської області здійснити виплату надбавки до пенсії як дитині війни за вказаний вище період скасувати і в задоволенні позову в цій частині відмовити.

В решті оскаржувану постанову залишити без змін.

Рішення апеляційного суду та постанова суду першої інстанції набирають законної сили з моменту проголошення рішення апеляційного суду та касаційному оскарженню не підлягають.

Головуючий :

Судді: