Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-3689/10
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Борис О.Н., при секретарі Хазієвій Т.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми за договором позики , -
Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення грошової суми боргу за договором позики у розмірі 320 000 грн, 425 600 грн 0,5 % від неповернутої суми за кожен день заборгованості, трьох процентів річних у розмірі 6 996 грн, подвійну облікову ставку НБУ у розмірі 50 007 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що він передав відповідачу ОСОБА_4 відповідно до договору позики , грошову суму у розмірі 40 000 доларів , які він зобов'язувався повернути до 28 квітня 2009 року. Оскільки відповідачем не виконані зобов'язання, тому відповідно до п.4.2 Договору позики передбачена відповідальність у вигляді сплати 0,5% від неповернутої суми за кожен день заборгованості, також трьох процентів річних у загальній сумі 6 996 грн та подвійну ставку НБУ у розмірі 50 007 грн, відповідно до ст.ст. 625, 1050 ЦК України. Оскільки ОСОБА_5 своїх зобов'язань по поверненню позики не виконав , ухиляється від повернення боргу , змушений звернутись до суду .
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на ті самі підстави.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належний чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, у відповідності з ст.224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, у відсутність відповідача.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи , що 28 жовтня 2008 року за договором позики, укладеним у простій формі, відповідач взяв у борг у позивача 40 000 доларів. В даному договорі обумовлений строк повернення позики , а саме 28 квітня 2009 р., за порушення умов договору визначено відповідальність , відповідно до п.п. 4.1,4.2.
Таким чином між сторонами виникли договірні відносини у вигляді договору позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками , а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, позивач виконав умову вказаного договору позики - передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується розпискою про отримання позики, проте останній умов договору не виконав, оскільки в обумовлені договором строки , а саме 28 квітня 2009 року, суму боргу не повернув.
Відповідно до ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками , у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості , що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку , що встановлені договором.
Відповідно до ч.І ст. 525 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього кодексу , інших актів цивільного законодавства.
Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 0.5 % від неповернутої суми за кожен день заборгованості у розмірі 425 600 грн. трьох процентів річних у розмірі 6 996 грн, подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 50 007 грн суд зазначає, що дані позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів , їх розмір установлюється на рівні облікової ставки Національного банку. Установлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір , за умовами якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 40 000 доларів, а відповідач зобов'язувався прийняти позику , сплачувати передбачені в договорі проценти за користування позикою та повернути позику у визначений договором строк. За користування позикою відповідач повинен сплачувати щомісячно відсотки у розмірі трьох процентів від суми позики, 0,5 % від неповернутої суми за кожен день заборгованості. Однак п.5 розділу VIII « Прикінцевих положень» закону « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим законом закони України та інші нормативно - правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом. Відповідно до п.6 ст.4 закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою. Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку . різновидом якого є проценти ( п.5 ч.І ст.1 закону). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається. Тому до спірних правовідносин суд застосовує положення закону « Про фінансові послуги та держане регулювання ринків фінансових послуг».
Розподіляючи судові витрати між сторонами суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні , на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати по сплаті судового збору у сумі 1700 грн та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 626,1047,1049,625 Цивільного кодексу України, Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» , ст. ст. 4,10,60, 212,213-215,224 Цивільного процесуального кодексу України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми за договором позики - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за договором позики грошову суму у розмірі 320 000 грн ( триста двадцять тисяч грн.)
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь ОСОБА_3 1700 грн судового збору та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи В решті частини позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне В решті частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя О.Н. Борис