Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа №2- 830/2010р
17 грудня 2010 року Петропавлівський районний суд, Дніпропетровської області в
головуючої cудді Курочкіної О.М.
при секретарі: Лукіній Л.Г
за участю представника позивача ОСОБА_1
за участю представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі гідності та ділової репутації та відшкодування спричиненої моральної шкоди,
ОСОБА_3 звернувся до Петропавлівського районного суду із зазначеним позовом. В обґрунтування свого позову він зазначив, що 22.07.2003 року по відношенню до нього було порушено кримінальну справу № 25 за ознаками злочину передбаченого ч. 5 ст. 191, ч.2 ст. 366 К К України.
Позивач зазначив, що під час проведення досудового слідства, а також до порушення кримінальної справи відповідач не одноразово писав необгрунтовані скарги на нього , розповсюджував інформацію, в якій виливав на нього скільки бруду, що односельчани та робітники відводили очі при зустрічі, робив висновки щодо нього та його професійної діяльності, а саме її законності. Не будучи особою, якій надано повноваження щодо проведення розслідування та звинувачення особи в скоєнні злочину, він публічно осуджував його дії та намагався всіляко налаштувати проти нього суспільство.
Більш того після порушення кримінальної справи відповідач 25.03.2005 року подав заяви від імені правління КСП «Птахофабрика Петропавлівська» та в порядку ст.50 КПК України був визнаний цивільним позивачем в кримінальній справі. Однак після припинення кримінальної справи подав заяву до Першотравенського міського суду в якій відмовився від всіх позовних вимог.
21.06.2010 року було винесено постанову про припинення кримінальної справи.
Позивач зазначив, що його робота повязана з постійним спілкуванням з людьми, тобто від довіри працівників до нього, ділових партнерів, залежить успіх його роботи. Як можуть реагувати люди коли дізнаються про те, що вже декілька років він знаходиться під слідством, що нормальний законослухняний громадянин не захоче спілкуватися, більш того довіряти особі в якої проблеми з правосуддям. Провадження по справі тягнулося протягом семи років. Відповідно до ст. 299 ЦК України він має право на недоторканність своєї ділової репутації, та має право звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Щодо відшкодування моральної шкоди, пояснив свій психологічний стан. Було порушено його нормальний спосіб життя, нормальні робочі стосунки , недостовірною інформацією, що звичайно ж виникла в звязку з порушенням кримінальної справи щодо нього, відносини з оточуючими людьми були порушені. Про яке активне громадське життя могла бути мова, якщо в голові думки тільки про те, як налагодити ситуацію. Позивач вважає себе людиною не конфліктною, але в звязку з тим, що є публічною людиною, така життєва ситуація змусила його шукати захисту в суді, що зараз для нього є єдиним джерелом встановлення справедливості в цій справі.
В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що відповідач спричинив йому моральну шкоду тим, що писав заяви прокурору Дніпропетровської області з вимогою притягнути його до кримінальної відповідальності, подавав при розгляді кримінальної справи цивільні позови про стягнення з нього коштів, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, обвинувачував в протиправних діях, протиправно надав слідчому негативну характеристику на нього, ОСОБА_3, в якій містилася інформація, яка порочить його честь, гідність та ділову репутацію. Крім того позивач зазначив, що відповідач в порушення чинного законодавства виступав від імені неіснуючого підприємства, користувався його печаткою та підписував документи, не будучи на це вповноваженим, крім того рішення загальних зборів членів колективного сільськогосподарського підприємства «ПтахофабрикаПетропавлівська» прийняте 05.02.2004 року, на яке посилався позивач і яким йому були надані повноваження, було визнане судом недійсним згідно рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.09.2005 року, яке не оскаржене і дійсне, про що відповідач знав.
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, зазначив, що позивачу завдано моральну шкоду, по факту заяв підписаних відповідачем було порушено кримінальну справу і є постанова про закриття кримінальної справи,вважає, що суд має винести окрему постанову по факту того, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства користувався печаткою неіснуючого підприємства і писав заяви від колективу не маючи на те належних повноважень .
Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що йому на загальних зборах надали повноваження звертатись від імені КСП «Птицефабрика Петропавлівська» для захисту прав КСП, характеристику на позивача не писав, а тільки підписав та завірив печаткою, спростувати чи підтвердити факти викладені в характеристиці та інших документах не може, чому писав зазначені документи не памятає, але зазначив, що всі документи підписав за проханням слідчого, підтвердив, що психологічного та фізичного тиску на нього зі сторони слідчого не було. Про те, що підприємство «ПтахофабрикаПетропавлівська» було в 2000 році реорганізовано в ТОВ «Сільгосппродукт» йому було відомо, печаткою користувався так як вона була в сейфі, здав її тільки в 2006 році, підтвердив, що діяльність здійснював.
Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що в заявах про перевірку фактів розкрадання прізвище позивача не зазначено.
Суд, вислухавши позивача, відповідача, інших учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.
Судом встановлено, а сторонами визнано, що щодо позивача, відповідачем поширено інформацію яка порочить його честь, гідність та ділову репутацію шляхом передачі до слідчих органів прокуратури в 2005 році характеристики на ОСОБА_3 підписаної відповідачем та завіреної печаткою неіснуючого підприємства.
Судом встановлено, в характеристиці зазначено, що ОСОБА_3 працював директором Петропавлівської птахофабрики з червня 1996 року, після створення ЗПТ «АПП «Обрій» працював головою правління до 2002 року, а саме, до переходу на роботу головою райдержадміністрації Петропавлівського району. Зазначено, що за час роботи керівником підприємства показники виробничої діяльності знизились до нульової відмітки, а фінансова заборгованість збільшилась до пяти мільйонів гривень. Зазначено також, що більшість виробничих приміщень і техніки перейшло у власність фірм супутників в наслідок фіктивних виробничих відносин і фіктивної заборгованості перед цими фірмами. В характеристиці відповідач неправомірно дав негативну оцінку ОСОБА_3 як голові Петропавлівської райдержадміністрації. Крім того вказано, що позивач як керівник зарекомендував себе як людина, яка в повсякчасній роботі прагне в першу чергу до власної наживи. Поширена в характеристиці інформація стосується безпосередньо ОСОБА_3, відповідач не надав суду доказів про її дійсність, поширення даної інформації порушило особисті немайнові права, завдало шкоди особистим немайновим благам та інтересам ОСОБА_3
Згідно з положенням ст.277 ЦК і ст.10 ЦПК обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача.
Відповідач в судовому засіданні підтвердив факт підписання зазначеної характеристики, , судом встановлено, що позивач не працював у відповідач і не був йому підлеглий. Пояснити чому в ОСОБА_4. підписав характеристику та обґрунтувати її правомірність, викладені факти не зміг, суд відхиляє в якості підтвердження неодноразове наведення відповідачем факту того, що позивача в кайданах виводили працівники правоохоронних органів.
Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що він діяв в інтересах членів колективного сільськогосподарського підприємства «птахофабрика «Петропавлівська» Петропавлівського району Дніпропетровської області так як в довіреності зазначено, що він членами колективу уповноважений представляти інтереси позивачів по цивільній справі за позовом членів КСП птахофабрика «Петропавлівська» до товариства з обмеженою відповідальністю «Сільгосппродукт» та до закритого акціонерного товариства агропромислове підприємство»Обрій» про визнання недійсним установчих документів та статуту ТОВ «Сільгоспродукт» та установчого договору та статуту ЗАТ «АПП «Обрій» та повернення майна належному власнику у всіх судових установах із усіма правами наданими законом позивачу, відповідачу, третій особі у тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, укладання мирової угоди, оскарження рішення суду, предявлення виконавчого листа до виконавця, одержання майна або грошей, тобто подача заяви від імені членів колективного сільськогосподарського підприємства птахофабрика «Петропавлівська» до прокуратури довіреностю не була передбачена.
Судом встановлено, що відповідач посилався на те, що його повноваження надані йому 5 лютого 2004 року рішенням загальних зборів КСП «Птахофабрика Петропавлівська», але відповідно до рішення Петропавлівського районного суду від 26.09.2005 року рішення загальних зборів членів колективного сільскогосподарского підприємства «Птахофабрика Петропавлівська» прийняте 05.02.2004 року про обрання головою правління колективного сільськогосподарського підприємства «Птахофабрика Петропавлівська» ОСОБА_4 визнано недійсним.
Суд не бере до уваги в якості доказів наданих позивачем:
- чотири заяви ОСОБА_4 прокурору Дніпропетровської області Шубі В.В.з проханням встановити та притягнути до кримінальної відповідальності осіб винних в розкраданні майна КСП «ПтахофабрикаПетропавлівська» та ЗАО АПП»Обрій», так як в зазначених заявах не вказано прізвище позивача;
- чотири позови про відшкодування матеріальної шкоди в межах кримінальної справи, так як КСП «ПтахофабрикаПетропавлівська» визнано по кримінальній справі цивільним позивачем і подача відповідних позовів передбачена чинним законодавством.
Але суд бере до уваги, що відповідач діяв як представник КСП «Птахофабрика Петропавлівська» не маючи на те повноважень і неправомірно користувався печаткою зазначеного підприємства, крім того він не мав права діяти від імені ЗАО АПП»Обрій».
Судом встановлено, що згідно Постанови старшого слідчого прокуратури Дніпропетровської області про закриття кримінальної справи від 21.06.2010 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст..27 ч.3 ст.366 ч.1 КК України закрита в звяку з недоведеністю участі обвинуваченого в скоєнні злочину.
В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що відповідач розповсюдив недостовірну інформацію яка порочить честь гідність та ділову репутацію позивача шляхом надання неправдивої характеристики на ОСОБА_3 до слідчих органів прокуратури, робота позивача повязана з постійним спілкуванням з людьми, тобто від довіри працівників до нього, ділових партнерів, залежить успіх його роботи, він має право на недоторканність своєї ділової репутації.
Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що відповідачем завдано йому моральну шкоду в звязку з перебуванням за вини відповідача під судом та слідством так як у порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, для яких законом установлено інший порядок оскарження.
За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо), спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо
поширену інформацію, тож суд вважає вимогу позивача зобовязати відповідача спростувати недостовірну інформацію щодо нього шляхом вибачення в засобах масової інформації такою, що не підлягає задоволенню, так як характеристика була доведена тільки до відома слідчого.
Позивач в судовому засіданні не довів факт поширення інформації відповідачем як зазначено в позові, а саме, що відповідач писав необґрунтовані скарги на нього, публічно осуджував його дії та намагався всіляко налаштувати проти нього суспільство.
Суд вважає вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить із засад справедливості, добросовістності та розумності, розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою, тож стягненню з відповідача підлягає моральна шкода в розмірі 5000(пяти тисяч) грн.
Задовольняючи позов,відповідно до Постанови №1 ПВС України від 27.02.2009 року, суд у резолютивній частині рішення вважає необхідним зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до,ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Визначаючи розмір судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд керується тим, що розмір судового збору визначено відповідним законодавством.
Керуючись ст..83 ЦПК України суд вважає необхідним повернути позивачу внесений у більшому розмірі судовий збір по сплаті витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ, а саме позивачем сплачено 120 грн., а відповідно до встановлених розмірів, він повинен сплатити 75 грн., тож поверненню з державного бюджету підлягає зайво сплачені 45 грн.
При винесенні рішення суд вважає необхідним відповідно до ст.211 ЦПК відреагувати окремою ухвалою, так як під час розгляду справи було встановлено факти порушення закону відповідачем ОСОБА_4 щодо користування печаткою не існуючого КСП «Птахофабрика Петропавлівська» та вчиненням дій від імені голови правління КСП «Птахофабрика Петропавлівська» на протязі 2004-2006 років.
На підставі викладеного, керуючись ст.23 ч.1 ст.1167, ЦК України , ст. 212-215, ЦПК України суд,
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист честі гідності та ділової репутації та відшкодування спричиненої моральної шкоди задовольнити частково.
Визнати, що шляхом надання ОСОБА_4 недостовірної характеристики на ОСОБА_3 до слідчих органів прокуратури, було порушено особисте немайнове право ОСОБА_3
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.00 коп.(пять тисяч грн.00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати в межах задоволених вимог 250 грн., сплаченого позивачем державного мита та 75 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ.
Повернути з державного бюджету ОСОБА_3 внесені у більшому розмірі судові витрати в сумі с 45 грн.00 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М.Курочкіна