Справа № 2-46/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2010 р.

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Літвінової Л.Ф., при секретарі Москвіті Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Межівської селищної ради про встановлення права користування житловим ПРИМІщенням, вселення у житловий будинок та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2009 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до Межівської селищної ради про встановлення права користування житловим приміщенням, вселення у житловий будинок та стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позову остання зазначила, що 20 жовтня 2000 року вона отримала ордер на жиле приміщення, а саме: на кімнату житловою площею зо кв.м., розташовану в гуртожитку за адресою: вул. Сонячна, 4 смт. Межова Дніпропетровської області, в якій постійно проживала до березня 2007 року, не зважаючи на те, що вже настали такі умови, шо мешкати там було неможливо, а саме: було припинено електропостачання на гуртожиток, відключено теплопостачання та водопостачання.

В зв'язку з тим ,ЩО вона не могла влаштуватися на роботу в смт. Межова, вона періодично на два-три місяці їздила працювати в інше місто, потім поверталася. Плату за комунальні послуги, квартплату вносила сумлінно, заборгованостей у неї не було.

у березні 2007 року вкотре поїхала за кордон на заробітки, так як мешкати в смт.

Межова без засобів на існування не могла, а коли повернулась, то до своєї кімнати потрапити не змогла, скільки в гуртожитку розпочали робити ремонтні роботи. Від їі кімнати нічого не залишилось, все її майно, деякі документи, що там були, знайти їй не вдалося, оскільки при проведенні ремонтних робіт його кудись прибрали. Серед майна були наступні речі: телевізор, диван, два крісла, сервант, холодильник, кухонні меблі (стіл та 4 стільці) та багато іншого належного їй майна (одяг, посуд, інструменти, праска).

Вона залишилася на вулиці без житла. Вимушена була шукати притулок у знайомих. Звернувшись у Межівську селищну раду до заступника голови ОСОБА_2 дізналася, що після проведення ремонту будуть перерозподілені кімнати і їй необхідно подати нову заяву та документи для того, щоб їі вселили в їі кімнату, що вона вимушена була зробити, пройшовши масу негараздів, так як потім документи у неї приймати відмовлялися. Коли прийняли заяву з документами, то через деякий час з невідомих причин вони пропали в органі місцевого самоврядування, на розгляд комісії своєчасно подані не були. коли вкотре вона звернулася до заступника селищного голови, необхідно було пояснювати, що грубе порушено її конституційне право на житло, що вона вимушена скаржитися до прокуратури, :';'0 суду, то документи знайшлися, останніми були розглянуті на комісії, яка займається вселенням у кімнати, що призвело до того, ЩО Ї1 включено в загальну чергу в числі останніх, тоді як вона має першочергове право на житло, так як має ордер на кімнату, зареєстрована ТІОЛ до останнього мешкала у своїй кімнаті, якої їі позбавили незаконно.

Перед зверненням до суду ще черговий раз звернулася до посадових осіб (заступника селищного голови - ОСОБА_2 та заступника голови райдержадміністрації - ОСОБА_3С.) про урегулювання ситуації, що склалася, їй підтвердили, що поставили останньою в загальну чергу на отримання житла, але в загальній черзі кімнат для всіх не вистачить і не повернуть ії кімнату, що вона не має першочергового права на вселення в їі кімнату, так як таке право мають працівники міліції: майори, капітани, лейтенанти, а вона - ніхто - відповідь ОСОБА_2 п.о. і так, як вона не працює в смт. Межова, то не має права на проживання у цьому будинку - відповідь ОСОБА_3с.

Внаслідок цього її незаконно позбавили житла.

Жодних рішень про її виселення, про втрату права користування жилим приміщенням в друкованому вигляді не надали і відмовились з цього питання будь-що пояснювати. Іншого житла їй надано не було. Вона так і залишилася зареєстрованою за вказаною адресою. Тобто у будь-якому випадку відповідачем грубо порушено її право на житло.

Крім грубого порушення її права на житло, матеріальних благ, їй завдано глибокої моральної шкоди, яка виразилась у тому, що їй тепер ніде жити, вона змушена звертатися до сторонніх людей за притулком, знімати житло. Вона залишилася без майна і тепер при орендуванні житла їй ні з чим туди в'їжджати, тому окрім усього потрібно шукати житло з побутовою технікою, пусті квартири орендувати не може. Це все призводить її до емоційної напруги, дратівливості, постійної депресії. Її спокій порушений, адже зрозуміло яку цінність для людини складає її житло, насамперед, для організації своїх мінімальних потреб. Порушено її нормальні життєві зв'язки, наслідки «вигнання» її з квартири потребують від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральну шкоду, завдану неправомірними діями відповідача вона оцінює в 50000 гривень.

Позивачка просить суд визнати за нею право користування житловим приміщенням в будинку, розташованому за адресою: вул. Сонячна, 4 смт. Межова Дніпропетровської області; вселити її у вказаний будинок, зобов'язавши Межівську селищну раду видати їй ордер на житлове приміщення; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 50000 гривень та судові витрати в сумі 54 гривні.

В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги відмовилась від с позову в частині відшкодування моральної шкоди в іншій частині позов підтримала в повному обсязі.

Представник Межівської селищної ради проти позову заперечує.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши зібрані по справі докази, прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення вимог позивача виходячи зі слідуючих обставин матеріалів справи.

Згідно ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взятии в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусовово позбавлений житла інакше як на підставі закону за РІшенням суду.

У відповідності до ст. 31 О ЦК У країни - фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Ст. 311 ЦК України передбачено право на недоторканість житла - житло фізичної особи є недоторканим ....

Фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до чА ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищно, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Таке право у відповідності до вищенаведених норм закону позивачці було надано виконавчим комітетом Межівської селищної ради шляхом видачі ордеру NQ 123 від 20.10.2000року на вселення в житлове приміщення за адресою смт. Межова вул. Сонячній NQ4. Вищевказаний ордер засвідчений підписом голови Межівської селищної ради та скріплений печаткою данного органу. Отримавши ордер на вселення позивачка відповідно зареєструвалась за вказаною в ордері адресою, що підтверджується ксерокопією паспорта виданного на ім*я ОСОБА_1 о. в якому мається реєстраційний штамп.

Таким чином ОСОБА_4 реалізувавши своє право на отримання житла вселилась в гуртожиток розташований. за адресою смт. Межова вул. Сонячна NQ 4 Межівського району Дніпропетровської області згідно виданного ЇЙ ордеру. Дані обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні є беззаперечним і сторонами не оспорюються.

У відповідності до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами невідповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при

. . ..

ВИРІшенНІ питання про надання жилого ПРИМІщення, а також в ІНших випадках порушення

. .

порядку 1 умов надання жилих ПРИМІщень.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що сторони з заявами про визнання ордеру на вищезазначене жиле приміщення не зверталися відповідно до цього суд може зробити висновок про правомірність вселення позивачки до житлового приміщення по вул. Сонячній NQ 4 смт. Межова.

Ст. 19 Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків « забороняється виселення, переселення та відселення мешканців гуртожитків, на яких поширюється дія цього Закону, без попереднього надання їм ( ЇХ сім*ям ) іншого житла, придатного для постійного проживання людей, крім випадків , передбачених частиною другою цієї статті.

Виселення, переселення чи відселення громадян з гуртожитків відповідно до цього Закону допускається лише у випадку визнання гурторжитку таким, що перебуває в аварійному стані або в стані, не придатному для проживання людей, на підставі прийнятого відповідно до частини першої статті 20 цього Закону.

Ч.5. ст. 132 Житлового Кодексу України передбачає, що осіб, які проживають у гуртожитках, виселяють також у разі знесення будинку або переобладнання будинку (жилого приміщеня) в нежилий, а також якщо будинок ( жиле приміщення) загрожує обвалом. При цьому виселюваним надається інша жила площа в гуртожитку або інше жиле приміщення

В судовому засіданні було встановлено, що рішення виконкомом Межівської селищної ради з подальшим затвердженням сесією цієї ж ради про визнання гуртожитку таким, що перебуває в аварійному стані, або стані не придатному до проживання не приймалось. Позивачка зареєстрована за вищевказаною адресою, проживала до того часу поки надавались комунальні послуги таким чином суд може зробити висновок, що відповідачем грубо порушено конституційно закріплене право позивачки на житло.

Посилання відповідача на ті обставини, що позивачка з 2000 року в гуртожитку не проживала таким чином втратила право на житлове приміщення не відповідає вимогам закону в частності п.2 ч.З ст. 71 ЖК України передбачено- жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім*ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв*язку З навчанням ( учні, студенти, стажисти, аспіранти, тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Позивачем у судове засідання надано документи, які підтверджують, що Каправа с.о. на даний час у зв=язку зі здіисненням нею підприємницької діяльності перебуває за кордоном у :М. Прага, що підтверджується випискою з підприємницького реєстру залученною до матеріалів справи.

Відповідачем надано суду ряд актів про обстеження житлового приміщення ( гуртожитку) по вул. Сонячній N2 4 смт. Межова за період за період з березня місяця по грудень місяць 2007 року, які залучені до матеріалів справи. Даючи оцінку даним документам, суд вважає їх, як такими, що не відповідають дійсним обставинам справи ОСКІльки виходять за рамки заявлених позивачем вимог.

Відповідачем у судовому порядку не ставилось питання про визнання особи в частності позивача ОСОБА_4 с.о. такою, що втратила право користування жилим приміщенням, як це передбачено ст. 72 ЖК України визнаня особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Дані обставини не оспорюються відповідачем і такий порядок є вичерпним для відповідача ,і підлягає вирішенню, як встановлено нормами Житлового Кодексу лише в судовому порядку.

У відповідності до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача слід стягти судові витрати по

справі, які складаються зі сплати витрат на інформаційно - технічне забезпечення та

державного мита загальна сума судових витрат складає 54 грн ..

Керуючись ст. ст. 10, 11,209,212,214 - 215 ЦПК України, 47 Конституції України,310, 311 ЦК України, 9, 58, 59,71,72,132 ЖК України, ст .. ]9 Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків «, -

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування житловим приміщенням в будинку розташованому за адресою вул. Сонячна N2 4 смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області.

Вселити ОСОБА_1 в будинок N2 4 по вул. Сонячній смт.

Межова Межівського району Дніпропетровської області.

Зобов*язати Межівську селищну раду Дніпропетровської області видати ОСОБА_1 ордер на житлове приміщення розташоване по вул. Сонячній N2 4 смт. Межова Межівського району Дніпропетровської області.

Стягти з Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у розмірі 54 грн ..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 1 О -денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подаче її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.

295 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_5