Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-1494/2010
УХВАЛА

03 березня 2010 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Постика Т.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м.Днігіропетровську позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, пені, інфляційних та річних за прострочення грошових зобовязань, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває зазначена вище цивільна справа.

В попередньому судовому засіданні позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій останній ставить питання про забезпечення заявленого позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно відповідача. В обгрунтування цього посилається на те, що відповідач не виконує своїх зобовязань за договором позики та зазначає про відсутність останніх перед позивачем, що дає підстави вважати, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідач в попередньому судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши підстави поданої заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, в своїй заяві позивач не зазначає майно, яке належить відповідачу на праві власності та на яке він просить накласти арешт, не надає документів на підтвердження будь-якого майна у власності відповідача, а також щодо вартості останнього для вирішення питання щодо співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

З урахуванням цього, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151,152,153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову останнього до ОСОБА_3 про стягнення боргу, пені, інфляційних та річних за прострочення грошових зобовязань - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.Ю.Казак