Сокальський районний суд Львівської області
справа № 2-403 /10
23 лютого 2010 року Сокальський районний суд Львівської області в складі
головуючого судді Веремчук О.А.,
при секретарі Савран О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокаль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрацій про визначення місця проживання та повернення малолітньої дитини за місцем проживання, визнання дій неправомірними, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з даною позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання та повернення малолітньої дитини за місцем проживання,та до відповідача органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрацій про визнання дій неправомірними та в позовній заяві вказала, що з 17.03.2003 року позивач перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2. Рішенням суду від 22.07.2009 року шлюб між ними розірвано. Від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 19.11.2003 р. н.. При розгляді справи між ними , судом окремо не вирішувалося питання про визначення місця проживання дитини, оскільки за взаємною згодою між ними дитина залишалася проживати з позивачкою. З часу одруження і народження дитини позивачка разом з сином зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча фактично вони до липня 2009 року проживали разом з відповідачем. Після розірвання шлюбу з відповідачем вона разом з дитиною в липні 2009 року повернулася в м.Сокаль і проживаю за місцем реєстрації в квартирі, що належить на праві власності батькам позивачки. У вказаній квартирі дитина забезпечена нормальними житловими умовами, необхідними речами для проживання, розвитку і виховання. З серпня 2009 року син відвідує дитячий дошкільний заклад №5 в м.Сокалі. За весь цей час відповідач жодних претензій , щодо місця проживання дитини не мав, раз на місяць відвідував дитину за місцем проживання , спілкувався з сином, проводив час на свій розсуд. Будь-яких перешкод в спілкуванні з дитиною, порушення чи обмеження прав батька щодо участі і виховання дитини позивачка не чинила.07.11.2009 року відповідач зателефонував до неї , щоб повідомити про чергову зустріч з дитиною. З врахуванням того, що в Україні було введено карантин , а також що Тернопільська область знаходиться в зоні підвищеного ризику, вона заперечила відповідачу та запропонувала погодити чергову дату. Незважаючи на це, відповідач 08.11.2009 року приїхав до дитини і під час чергової зустрічі з сином , без її відома та проти її волі, не повідомивши позивачку про місце перебування вивіз дитину з постійного місця проживання Тернопільську область, про що вона дізналась по телефону, намагаючись розшукати дитину. На вимогу позивачки повернути дитину додому і її повідомлення про намір звернутися міліцію відповідач відповів , що він їде додому до себе і вона не знайде його та дитини. Згодом він повідомив, що привезе дитину до 13.11.2009 року, однак дитину не повернув і по телефону повідомив, що син буде проживати разом з ним, що там він його влаштує в дитячий садок і що його ніколи не побачить позивачка. 13.11.2009 року вона звернулася із заявою про викрадення відповідачем дитини в Сокальський РВ ГУМВСУ у Львівській області. На даний час конфлікт між ними не регульовано, дитина перебуває у відповідача, наміру повернути дитину в нього немає. Відповідач по телефону її ображає, погрожує, що вивезе дитину в невідомому напрямку і що позивачка ніколи не поверне дитину, а він позбавить її материнських прав. Відповідач шляхом впливу на несформовану внаслідок малолітнього віку свідомість дитини грошима в іноземній валюті, які надає йому особисто, хоча дитина шестилітнього віку не має потреби в цьому , відвідуванням не дитячих закладів (боулінгу) , наданням можливості перебувати за кермом автомашини чи с-г техніки завойовує таким чином прихильність дитини. Проживання дитини з відповідачем суперечить його дійсній волі , оскільки відповідач маніпулює дитиною лише з тим, щоб таким чином познущатися над позивачкою. Крім того вивезення дитини в Тернопільську область в час пандемії грипу свідчить про те, що він не турбується про здоров»я дитини і ставить свої забаганки вище інтересів дитини. За таких обставин відповідач не може забезпечити дитині належного утримання, виховання та розвитку , не може створити належних умов проживання та замінити матір дитині. Позивачка тимчасово не працює, позитивно характеризуюся за місцем проживання і на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуваю. Наявність кращих матеріально-побутових умов не є підставою для передання дитини одному із батьків. Також просить задоволити позов до відповідача органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрацій про визнання дій неправомірними, оскільки даним органом не приймається тривалий час висновок по визначенню місця проживання їх дитини. На підставі наведеного позивачка просить суд прийняти рішення суду та позов задоволити.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задовольнити, в обґрунтування навела обставини, вказані в позовній заяві та доповненнях до неї. Позивач не заперечує відносно проведення заочного розгляду справи, оскільки відповідач був належним чином попереджений про час та місце слухання справи, однак в судові засідання не з»являється.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином попереджений про час та місце слухання справи.
Представник відповідача органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації ОСОБА_4 в судовому засіданні позов в частині визначення місця проживання та повернення малолітньої дитини визнала повністю , оскільки є висновок служби у справах дітей про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, в АДРЕСА_1 разом із мамою ОСОБА_1, а щодо позову в частині визнання дій неправомірними органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрацій заперечила, оскільки такий висновок не був винесений в зв»язку з тим, що згідно графіку проведення засідань органу опіки та піклування наступне засідання призначене значно пізніше засідання суду , хоча попередній висновок служби у справах дітей про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 разом з позивачкою вже винесено, а тому затримка вийшла з технічним причин пов»язаних з графіком роботи, ніякого умислу на затягування винесення вищенаведеного висновку не було. Представник відповідача не заперечує відносно проведення заочного розгляду справи, оскільки відповідач ОСОБА_2 був належним чином попереджений про час та місце слухання справи, однак в судові засідання не з»являється.
Заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав:
Згідно ст. 162 Сімейного Кодексу України вбачається, що один із батьків або інша особа самочинно , без згоди другого з батьків чи інших осіб , з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання , у тому числі способом викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Дитина не може бути повернута лише тоді , коли її залишення за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров»я.
Згідно ст. 160 Сімейного Кодексу України вбачається, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.
Згідно ст. 161 Сімейного Кодексу України вбачається, що якщо мати та батько , які проживали окремо , не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов»язків , особисту прихильність дитини до кожного з них , вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно довідки виданої КП «Сокальжитлокомунсеріс» від 13.11.2009 року вбачається, що позивачка проживає з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, в АДРЕСА_2.
Згідно заяви позивачки в Сокальський РВ ГУМВСУ від 13.11.2009 року вбачається, що вона звернулася із заявою про викрадення відповідачем ОСОБА_2 дитини в Сокальський РВ ГУМВСУ у Львівській області.
Згідно довідок Сокальської центральної районної лікарні від 16.11.2009 року вбачається, що позивачка на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно Довідки Сокальського ясла садочку № 5 ввід 16.11.2009 року № 31 вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, відвідує заклад з 21.08.2009 року. Позивачка постійно приводила і забирала додому дитину з садочку. Дитина охайна , доглянута, здорова, емоційно врівноважена.
Відповідно до рішення № 8 комісії з прав дитини від 27.01.2010 року вбачається, що питання визначення місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, на засіданні комісії в лютому 2010 року.
Відповідно до довідки № 39 від 18.11 .2009 р виданої КП «Сокальжитлокомунсервіс» встановлено, що позивачка ОСОБА_1 проживає з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, та матір»ю та братом в АДРЕСА_2. Позивачка займається вихованням сина. Позивачка в побуті спокійна , ввічлива, веде спокійний спосіб життя.За час проживання скарг від сусідів не надходдило.
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5, 19.11..ІНФОРМАЦІЯ_3, Серія І-ЕГ , № 126559 вбачається, що його батьками є позивач та відповідач по справі .
Відповідно до довідки № 286-03 від 26.01.2010 виданої Сокальським районним центром зайнятості встановлено, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована як безробітна та отримує допомогу по безробіттю.
Згідно акту обстеження сім»ї від 08.12.2009 року комісії органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації вбачається, що житлово-побутові умови проживання сім»ї добрі. Для виховання , розвитку та проживання дитини створені умови. Дитина може проживати з матір»ю , яка забезпечує його всім необхідним.
На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку , що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання та повернення малолітньої дитини за місцем проживання слід задоволити, а в позові ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації про визнання дій неправомірними слід відмовити з наступних підстав : судом встановлено, що від подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 19.11.2003 р. н.. При розгляді справи між ними , судом окремо не вирішувалося питання про визначення місця проживання дитини, оскільки за взаємною згодою між ними дитина залишалася проживати з позивачкою. З часу одруження і народження дитини позивачка разом з сином зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча фактично вони до липня 2009 року проживали разом з відповідачем. Після розірвання шлюбу з відповідачем позивач разом з дитиною в липні 2009 року повернулася в м.Сокаль і проживає за місцем реєстрації в квартирі, що належить на праві власності батькам позивачки. У вказаній квартирі дитина забезпечена нормальними житловими умовами, необхідними речами для проживання, розвитку і виховання. З серпня 2009 року син відвідує дитячий дошкільний заклад №5 в м.Сокалі. За весь цей час відповідач жодних претензій , щодо місця проживання дитини не мав, раз на місяць відвідував дитину за місцем проживання , спілкувався з сином, проводив час на свій розсуд. Будь-яких перешкод в спілкуванні з дитиною, порушення чи обмеження прав батька щодо участі і виховання дитини позивачка не чинила. Відмова позивачки 07.11.2009 року відповідачу у черговій зустрічі з дитиною була пов»язана з тим, що Україні було введено карантин , а також що Тернопільська область знаходиться в зоні підвищеного ризику. Однак відповідач 08.11.2009 року приїхав до дитини і під час чергової зустрічі з сином , без відома та проти волі позивачки, не повідомивши позивачку про місце перебування вивіз дитину з постійного місця проживання Тернопільську область, чим поставив під загрозу здоров»я дитини. В даному випадку суд вважає, що відповідач міг подати позов в суд для визначення місця проживання дитини, однак цей законний шлях вирішення спору він не обрав. На думку суду гроші в іноземній валюті, які надає відповідач дитині шестилітнього віку , відвідування з дитиною не дитячих закладів (боулінгу) , наданням дитині можливості перебувати за кермом автомашини чи с-г техніки може негативно впливати на психіку дитини. Позивачка тимчасово не працює, отримує допомогу по безробіттю, позитивно характеризуюся за місцем проживання і на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Наявність кращих матеріально-побутових умов не є підставою для передання дитини одному із батьків. Суд бере до уваги також попередній висновок служби у справах дітей Сокальської РДА про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 разом з позивачкою . Суд на підставі вищенаведеного приходить до висновку , що позивач може забезпечити дитині належне утримання, виховання та розвиток , може створити належні умови проживання, а також ніхто не може замінити рідну матір дитині.
Позов ОСОБА_1 в частині визнання дій неправомірними органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрацій не підлягає до задоволення, оскільки такий висновок відповідачем не був винесений в зв»язку з тим, що згідно графіку проведення засідань органу опіки та піклування наступне засідання призначене пізніше засідання суду , а попередній висновок служби у справах дітей про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 вже винесено, а тому затримка виникла з технічних причин пов»язаних з графіком роботи, ніякого умислу на затягування винесення вищенаведеного висновку не було.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 224-226 ЦПК України та на підставі ст.ст.160 ,161, 162 Сімейного Кодексу України, суд-
Позов задовольнити частково.
Визначити місцем проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, в АДРЕСА_2 разом із мамою ОСОБА_1.
Відібрати у ОСОБА_2 малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2, і повернути його за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом .
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 оплачене нею державне мито в сумі 7 грн.50 коп. та витрати по інформаційно- технічному забезпеченню розгляду справ в сумі 37 гривень..
В інших позовних вимогах ОСОБА_1 до органу опіки та піклування Сокальської райдержадміністрації відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.