АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-3202/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Болтунової Л.М.

суддів - Максюта Ж.І., Козлова С.П.

при секретарі - Лещинській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2010 року за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Павлоградвугілля», посилаючись на отримання травми під час роботи на шахті ім. М.І. Сташкова ВАТ «Павлоградвугілля», через що йому, згідно довідки МСЕК від 05 липня 2007 року первинно встановлено 50% стійкої втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково, і він пережив душевні страждання через втрачене здоров'я. Просив виплатити йому страхову виплату за моральну шкоду в сумі 70 000 гривень.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2010 року позов частково задоволено, стягнуто з ВАТ «Павлоградвугілля» на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 грн., вирішено питання про судові витрати. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ «Павлоградвугілля» посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач утратив працездатність внаслідок травми, отриманої на виробництві, внаслідок не безпечних умов праці, а тому, у звязку із внесеними до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" змінами від 23.02.2007 року, відшкодувати завдану йому втратою працездатності моральну шкоду повинен роботодавець, який не створив безпечних умов праці.

Як вбачається з матеріалів справи, під час роботи 25 лютого 2007 року позивач був травмований на виробництві в результаті чого отримав ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забійної рани обличчя, про що складено акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом № 7 від 27 лютого 2007 року.

Згідно висновку МСЕК від 05 липня 2007 року, позивачу було встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності з 22 червня 2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на усіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 2371 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як установлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з ВАТ "Павлоградвугілля".

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 2371 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Присуджений розмір страхової виплати судом першої інстанції належним чином вмотивований з урахуванням усіх обставин, що визнані судом істотними, відповідно до засад цивільного законодавства та ст.2371 КЗпП України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в суді апеляційної інстанції не встановлено.

В апеляційній скарзі доводи не наведено доводів, які б спростовували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» - відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: