№ 2-2427/10
26 листопада 2010 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області
головуючій судді Подобєд O.K.
при секретарі Севастьяновій Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Верхньодніпровський сирзавод» про стягнення коштів
В серпні 2010 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Верхньодніпровський сирзавод» про стягнення заборгованості по вихідній допомозі, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те. що вона працювала у відповідача з 01.08.2003 року по 13.05.2010 року на посаді начальника відділу кадрів. Згідно наказу № 25/05-10 від 13.05.2010 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням у зв'язку з невиконанням підприємством законодавства про працю в частині оплати праці ч. 3 ст. 38 КЗпП України. При звільненні Відповідач був зобов'язаний їй виплатити вихідну допомогу в розмірі 3-х місячного заробітку. Вона неодноразово зверталась до відповідача, але на час розгляду справи вихідна допомога не виплачена, повний розрахунок не проведено. Позивачка вважає, що відповідачем їй заподіяна моральна шкода, оскільки порушено її конституційне право на своєчасне отримання заробітної плати, вона змушена відмовляти собі та своїй сім'ї у придбанні самого необхідного, що спричиняє їй додаткові моральні страждання, порушено її нормальні життєві зв'язки.
В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.
Відповідач ТОВ «Верхньодніпровський сирзавод» у судове засідання свого представника не направив, про день та годину розгляду справи повідомлявся неодноразово належним чином, про причини не явки суд не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу 111 ЦПК України з прийняттям заочного рішення.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з наказом № 01/08-03 від 01.08.2003 р. ОСОБА_1 була прийнята до ТОВ «Верхньодніпровський сирзавод» на посаду начальника відділу кадрів з 01.08.2003 р. з посадовим окладом згідно штатному розпису (а. с. 5). про що була здійснена відповідна запис до трудової книжки позивачки (а. с. 6).
13.05.2010 р. ОСОБА_1 була звільнена у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю в частині оплати праці ст.. 38 КЗпП України наказ № 25/05-10 від 13.05.2010 р. (а. с. 7), про що була здійснена відповідна запис до трудової книжки позивачки (а. с. 6).
Відповідно до наказу про звільнення відповідач призначив їй компенсацію за 48 дні відпустки. Вихідна допомога у розмірі тримісячного середнього заробітку призначена не була. Згідно довідки, вихідна допомога не виплачена у звязку з відсутністю коштів у підприємства (а. с. 9).
Середній денний заробіток, виходячи із заробітної плати за повністювідпрацьовані березень і квітень 2010 р. складає 101,01 грн. (2049,52 і 2294,32) : (22робочих дні березня +21 робочий день квітня). Середня заробітна плата за місяць складає 2121,21 (101,01 х 21).
Таким чином, при звільненні відповідач повиненбув виплатити позивачці вихідну допомогу в розмірі 6363.63 грн.
Позивач звертався до Відповідача с заявою про виплату вихідної допомоги, але час розгляду справи допомога не виплачена.
Статтею 43 Конституції України передбачено,що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає, або на яку вільно погоджується і кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до ст.44 КЗпГІ України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим органом законодавства про працю, чи трудового договору (ст. ст. 38. 39 КЗпП України), працівникові виплачується вихідні допомога у розмірі не меншому тримісячного середнього заробітку.
Згідно до ст.47,116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення.
Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство повинне виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки.
Позивачку було звільнено 13.05.2010 р. Кількість днів затримки виплати належних сум при розрахунку на час розгляду справи складає136 днів. Таким чином відповідач повинен виплати позивачці 13 737 грн. 36 коп.
Стаття 237-1 КЗпП передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику, проводиться якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових усиль для організації свого життя.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.
Суд вважає, що позивачці завдана моральна шкода, в зв'язку з затримкою виплати розрахунку при звільненні, порушено звичний уклад її життя, їй довелося докладати додаткові зусилля для організації свого життя .
З урахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на її користь 500 грн.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним витрати стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю: «Верхньодніпровський сирзавод» код СДРПОУ 31716783 м. Верхньодніпровськ, вул. Титова. 198 на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212-215,224 ЦПК України ст.ст.39.44.47.1 15-1 17 КЗпП України суд. -
Заочне рішення може бути переглянуте що його ухвалив за заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирав законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Суддя О.К. Подобєд