Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія 26 /1/ ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В. УХВАЛА
04 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого: Ляховської І.Є.
суддів: Барильської А.П., Карнаух В.В.
при секретарі: Іванюк О.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2009 року за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про перерахунок щомісячних страхових виплат ,-
У грудні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - відділення Фонду) про перерахунок щомісячних страхових виплат.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2009 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову ОСОБА_2В у задоволенні позовних вимог. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, змінюючи розмір щомісячних виплат, суд не перевірив, чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству за професією позивача, не врахував строку позовної давності, судом не дана належна правова оцінка економічному обґрунтуванню застосування або не застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок та окладів, що призвело до неправильного вирішення спору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів

апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга

не підлягає задоволенню з наступних підстав. . .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 працював учнем

бурильника 19 дільниці їм. ОСОБА_3 на РУ їм. ОСОБА_3, під час виконання своїх

службових обов'язків 09 квітня 1976 року з ним стався нещасний випадок.

Висновком МСЕК від 16.09.1976 йому первинно встановлено 100% втрати професійної працездатності на повторному переогляді відсоток втрати не змінювався з 01.10.1980. йому було встановлено 90%. з 01.10.1981.- по 01.10.1993.- 60 %, з 01.09.1993. по 01.09.2000. - 70 %, з 01.09.2000. по цей час - 60% втрати професійної працездатності.

Спір виник з приводу неправильного застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок і посадових окладів до сум відшкодування шкоди з 01.12.1995.

Після передачі особової справи позивача з 01.04.2001. до Фонду , останній продовжив призначення та виплату страхових сум на користь ОСОБА_2, виходячи із зазначеного підприємством щомісячного відшкодування у розмірі 199,81 грн., перераховуючи щомісячно протягом 2001-2008 років суму страхових виплат на відповідні коефіцієнти зростання середньої заробітної плати в галузях національної економіки.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та обґрунтовано виходив із наявності підстав для задоволення позову у звязку з неправильним застосуванням ДП РУ ім... ОСОБА_3 коефіцієнтів росту тарифних ставок і посадових окладів до неправильного визначення страхового відшкодування у розмірі 199,81 грн. на день передачі особової справи до Фонду.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Розмір щомісячних виплат у відшкодування шкоди ОСОБА_2 визначений виходячи із середньомісячної заробітної плати позивача за січень-квітень 1992 року в сумі 9352 крб., який ним не оспорюється.

Згідно сумісних постанов адміністрації та профспілки ДП «РУ ОСОБА_3» відшкодування шкоди виплачувалося з урахуванням коефіцієнтів підвищення тарифних ставок (посадових окладів), а саме: з 01 листопада 1992 року - 2,25; з 01 січня 1993 року - 1,935; з 01 червня 1993 року - 2; з 01 вересня 1993 року - 2,9; з 01 листопада 1993 року - 2,1; з 01 грудня 1993 року - 3; з 01 жовтня 1994 року - 2; з 01 лютого 1995 року-3; з 01 червня 1995 року- 1,25; з 01 листопада 1995 року- 1,33.

Спір між сторонами виник з приводу неправильного коригування сум відшкодування втраченого заробітку починаючи з 01 грудня 1995 року, коли спільною постановою адміністрації та профспілки ДП «РУ ім. Кірова» від 26 грудня 1995 року тарифні ставки в були збільшені на коефіцієнт 2,5, а розмір відшкодування шкоди лише у 1,25 рази.

Стягуючи з Відділення Фонду заборгованість за останні три роки, що передують зверненню до суду із даним позовом, суд першої інстанції зазначив, що ДП «РУ ім. Кірова» неправильно коригувало позивачу суму відшкодування втраченого заробітку з 01 грудня 1995 року, у зв'язку з чим після передачі документів Відділенню Фонду останнє також неправильно виплачувало позивачеві страхові виплати.

Такий висновок суду є правильним, оскільки відповідно до п. 28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків» (далі - Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року в редакції (зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18 липня 1994 року), яка діяла на момент виникнення даних правовідносин, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, _ витрат на соціальну і медичну допомогу) проводилось в разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що фактично на підприємстві тарифні ставки та посадові оклади не підвищувались, є безпідставними, спростовуються довідками про розмір середньомісячної заробітної плати прохідника 5-го розряду та копіями розрахунків заробітної плати по професії позивача / а.с. 1 -9т .2, і 64-. 167 т.1/; довідкою про фактичний ріст тарифних ставок та посадових складів на

підприємстві з 01.12.1995 та з 01.01.1998. / а.с. 163,166 т.1/, копією колективного договору на 1995 рік / а.с. 168-171 т.1 /та іншими матеріалами справи.

З тих же підстав є необґрунтованими доводи відповідача про те, що суд не витребував відомості про нарахування і одержання заробітної плати по професії позивача за оспорюваний період.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин апеляційну скаргу Відділення Фонду необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: