Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія №26 (1) інстанції- Тимошенко Т. І.
Доповідач - Карнаух В. В.
УХВАЛА

Іменем України

29 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

. головуючого судді - Ляховської І.Є., суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.

при секретарі - Іванюк О.В.

за участю: позивача ОСОБА_1, його представника - Останійа

ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3

Вячеславовича, представника третьої особи - ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогіу від 21 грудня 2009 року у справі за позовом Кості на ОСОБА_5 д|о Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», треш особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в ОСОБА_6 ОСОБА_7 області, про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ВАТ «КЗРК») та Відділення виконавчої дирекції Фонду соціальною страхування віл нещасних випадків га виробництві та професійних захворювань України в мі ОСОБА_8 Дніпропетровської області (падалі - відділення Фонду) і просив суд ( стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 121 000 гри. Уточнивши свої" вимоги, позивач просив стягнути на свою користь з ВАГ «КЗРК» 126 000 грн.. а відділення Фонду залучити до участі у справі в якості третьої особи.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2009) року позов ОСОБА_1 Є В. задоволено частково. Стягнуто з ВАТ«КЗРК» на користь позивача 15 000 гри. ("тягнуто з ВАТ «КЗРК» на користь держави державне мито у; сумі 8 грн. 50 кой. та : бір на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 1 5 грн.

ІЗ апеляційній скарзі ВАГ «КЗРК» просить рішення суду першої інстанції ' скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити Кості ну Є. В. у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема, суд безпідставно послався па положення ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України, оскільки правовідносини між сторонами регулюються спеціальним законом - Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», судом не взято до уваги, що належним відповідачем по справі є; Відділення Фонду, на який з 01.04.2001 року покладений обов'язок відшкодування потерпілим шкоди, а не ВАТ «КЗРК», судом не встановлений факт вини підприємства у виникненні захворювання у позивача, не встановлено факт заподіяння йому моральної шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди

необґрунтований. Також, суд не застосував тримісячного строку позовної давності встановленого для спорів, що витікають із трудових відносин.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач тривалий час працював підземним кріпильником шахти «Жовтнева» ВО «Кривбасруда», правонаступником якої ВАГ «КЗРК», у шкідливих умовах праці. За висновком МСЕК від 14.04.2008 рок позивача було виявлено професійне захворювання і встановлено 45% втре професійної працездатності.

Як вбачається з Акту розслідування хронічного професійного захворював

№ 3 від 04.03.2008 року, причиною профзахворювання позивача стала пра|

впродовж 23 років 7 місяців в умовах несприятливого мікроклімату. Згідно п

зазначеного Акту, винними в порушенні законодавства про охорону праці

керівництво шахт ВАТ «КЗРК», яке порушило вимоги ст. 13 Закону України «Пі

охорону праці» та ст. 153 КЗпП України.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильної висновку про відшкодування позивачу у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її заподіяно.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив із того, що саме відповідач винен у виникненні у ОСОБА_1 хронічної професійного захворювання.

Як вбачається з Акту розслідування професійного захворювання №3 від

04.03.2008., затвердженого головним Державним санітарним лікарем Жовтневої

району м. Кривого Рогу, причина професійного захворювання - є робота протягоі

23 років і 7 місяців в умовах впливу шкідливих факторів та несприятливого

мікроклімату, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де

працював позивач ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону

праці» ( а.с 11-13).|

У своїх висновках про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди суд вірно керувався Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України! громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або1 уповноваженого ним органу.

Доводи апеляційної скарги відповідача ВАТ <КЗРК» про те, що суд необґрунтовано при вирішенні спору керувався ст.237-1 КЗпП України, оскільки позивач був застрахованою особою, тому належним відповідачем повинен бути Відділення Фонду, безпідставні, враховуючи наступне.

На час встановлення позивачу ОСОБА_1 висновком МСЕК 14.04.2008. втрати професійної працездатності у зв'язку з ушкодженням здоров'я, було припинено дію Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне і страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування моральної шкоди незалежно від часу настання страхового випадку, тому питання про відшкодування працівнику моральної шкоди в зв'язку з ушкодженням його здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, вирішується на підставі ст.237-1 КЗпП України та Закону України «Про охорону праці».

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень н.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико -соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивач) з 14.04.2008 встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням.

Доводи апеляційної скарги відповідача про пропуск ОСОБА_1 тримісячного строку для звернення до суду не можуть бути взяті до уваги, оскільки не ґрунтуються на законі. Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, спростовуються висновками суду і матеріалами справи.

За таких підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційну скаргу ВАГ «КЗРК» слід відхилити, рішення суду - залишити без змій.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У X В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може булл оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: