Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-23/10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2010 року Ізяславський райсуд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Новіковій Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за позовом Ізяславської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за землю, зустрічним позовом ОСОБА_1 до Ізяславської міської ради про визнання недійсним договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

Ізяславська міська рада звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі на землю, мотивуючи це тим, що 29 вересня 2005 року між ОСОБА_1 та Ізяславською міською радою було укладено договір оренди землі, згідно якого відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування нежитлової будівлі, яка знаходиться в м. Ізяславі по вул. Грушевського, 26 А, строком на 10 років. Орендодавець передав ОСОБА_1 обєкт оренди за актом прийому-передачі від 06 жовтня 2005 року. Ізяславська міська рада посилається на те, що згідно п. 9 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 0,50 коп. за 1 кв. м. і становить 151 грн. на місяць, однак ОСОБА_1 жодного разу орендної плати не сплатив, внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в сумі 7848 грн. 79 коп.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до

до Ізяславської міської ради про визнання недійсним договору оренди землі, мотивуючи це тим, що у його приватній власності знаходиться стара контора універмагу за адресою м. Ізяслав, вул. Грушевського, 26А. 29 вересня 2005 року між ним та Ізяславською міською радою було укладено договір оренди землі, яким позивачеві за зустрічним позовом надано у строкове, платне користування земельну ділянку для комерційної діяльності (обслуговування зазначеної нежитлової будівлі). Позивач за зустрічним позовом вказує, що метою придбання приміщення було переобладнання його під житло, про що він відразу повідомив Ізяславську міську раду для виготовлення відповідних документів. ОСОБА_1 вказує, що рішенням 16 сесії 24 скликання Ізяславської міської ради йому від 24 липня 2004 року було надано дозвіл на відведення земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі, а не для комерційної діяльності, однак рішенням 25 сесії 4 скликання Ізяславської міської ради від 21 липня 2005 року було затверджено проект землеустрою та надано в оренду земельну ділянку площею 0,0302 га уже для комерційної діяльності (обслуговування зазначеної нежитлової будівлі). Позивач за зустрічним позовом посилається, що був змушений підписати такий договір, оскільки його завірили про необхідність укладення такого договору для подальшого набуття права власності на землю та житлове приміщення, однак в подальшому Ізяславською міською радою йому було відмовлено у переобладнанні приміщення у житлове. ОСОБА_1 посилається на те, що договір оренди землі суперечить його волевиявленню, не спрямований на реальне настання правових наслідків, не відповідає вимогам закону, земельна ділянка не вилучалась у попереднього землекористувача, договір порушує права позивача за зустрічним позовом, оскільки він комерцією не займається, оскільки є працівником міліції, а земельну ділянку надано саме для комерційної діяльності.

Представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом Ізяславської міської ради ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зустрічний позов не визнала.

Представник третьої сторони на боці позивача за первісним позовом Ізяславської міжрайонної державної податкової інспекції, залученої до участі в справі ухвалою суду від 04 червня 2010 року, в судове засідання не зявився, в поданій до суду заяві проти первісного позову заперечував, оскільки вважає, що по такому позову Ізяславська міжрайонна державна податкова інспекція (ДПІ) може бути лише позивачем, однак до участі в справі в якості позивача не вступила, мотивуючи це тим, що договір оренди земельної ділянки ні від орендаря, ні від орендодавця до ДПІ не надходив, відомостями щодо реєстрації даного договору в Ізяславському ХРФДПЦДЗК ДПІ не володіє.

Представник відповідача за первісним позовом, представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зустрічний позов підтримав.

Представник третьої сторони на боці відповідача за зустрічним позовом Ізяславське ХРФДПЦДЗК, залученого до участі в справі ухвалою суду від 28 травня 2010 року ОСОБА_4 в судовому засіданні проти заявлених вимог не заперечував, в останнє судове засідання не зявився.

Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що як первісний, так і зустрічний позови задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 83 Земельного Кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Згідно ст. 12 Земельного Кодексу України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить:

розпорядження землями територіальних громад;

надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного Кодексу України.

Відповідно до ст. 93 Земельного Кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Відповідно до ст.116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Земельним Кодексом України або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Між Ізяславською міською радою та ОСОБА_1 29 вересня 2005 року був укладений догові оренди землі, зареєстрований в Ізяславському ХРФДПЦДЗК 06 жовтня 2005 року, до якого доданий план земельної ділянки, акт перенесення меж земельної ділянки в натуру від 06 жовтня 2005 року та акт прийому-передачі земельної ділянки від 06 жовтня 2006 року, згідно яких межі орендованої земельної ділянки були перенесені в натуру та земельна ділянка була передана у користування ОСОБА_1

Посилання представника позивача за зустрічним позовом на те, що надана в оренду ОСОБА_1 земельна ділянка не була вилучена у попереднього користувача, в ході розгляду справи підтвердження не знайшло. Представник Ізяславської міської ради повідомила суд, що дійсно землі, з яких надана земля в оренду ОСОБА_1, перебувала у постійному користуванні Комерційного центру Ізяславської районної спілки споживчих товариств з 31 жовтня 1996 року, однак така організація реорганізована і на час передачі землі в оренду ОСОБА_1 не існувала. Як підтвердив директор Ізяславського ХРФДПЦДЗК ОСОБА_4 при ліквідації чи реорганізації юридичної організації припиняється і право постійного користування земельною ділянкою.

Згідно ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі зокрема є:

об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки);

строк дії договору оренди;

орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату;

умови використання та цільове призначення земельної ділянки,

яка передається в оренду.

Згідно ст. 203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного Кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Позивачем та його представником не було вказано жодних підстав, передбачених параграфом 2 глави 16 Книги першої Цивільного кодексу України та не було надано доказів недійсності правочину.

Згідно ст. 627 Цивільного Кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивачем та його представником не було надано доказів того, що договір був укладений ОСОБА_1 всупереч його волевиявленню.

Позивачем та його представником не було надано доказів того, що з моменту передачі земельної ділянки ОСОБА_1 нею не користувався, оскільки сам представник позивача у своїх показах повідомляв, що проводились роботи по впорядкуванню цієї земельної ділянки.

Таким чином суду не було надано доказів наявності підстав для визнання договору оренди землі між ОСОБА_1 та Ізяславської міською радою недійсним, а тому в позові ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно вимог ст. 14 Цивільного процесуального Кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно ст. 13 Закону України «Про плату за землю» підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про плату за землю» нарахування громадянам сум земельного податку, а також орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 15 липня поточного року платіжне повідомлення про внесення платежу.

Згідно п. 2.3.1 Закону України «Про погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи, а також державні виконавці у межах їх компетенції.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про систему оподаткування»

облік платників податків і зборів (обов'язкових платежів) здійснюється органами державної податкової служби та іншими державними органами відповідно до законодавства.

Згідно ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування» до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) належить плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності).

Як пояснила представник Ізяславської міської ради наданий розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по орендній платі проводила Ізяславська міська рада.

Представник позивача за первісним позовом не надала доказів проведення розрахунків заборгованості по орендній платі ОСОБА_1 ДПІ, наявність звернень Ізяславської міської ради до ДПІ з приводу проведення розрахунків такої заборгованості. Також представник Ізяславської міської ради не надала доказів того, що Ізяславська міська рада зверталась до ДПІ з приводу здійснення заходів з погашення заборгованості по орендній платі за договором оренди з ОСОБА_1

За таких обставин суд приходить до висновку, що Ізяславська міська рада не довела правомірності поставлених вимог, а тому в позові Ізяславської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по орендній платі за землю слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 13, 21, 55 Конституції України, ст. ст. 12, 19, 38, 83, 93, 95, 116, 158 Земельного Кодексу України, ст. ст. 215, 216, 228 Цивільного Кодексу України, Законами України «Про оренду землі», «Про плату за землю», «Про погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», «Про систему оподаткування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1996 року № 13 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 79, 81, 88, 207, 209, 212, 213, 214, 215, 216, 292, 294, 296 ЦПК України,

Р І Ш И В :

В позові Ізяславської міської ради до ОСОБА_1 відмовити.

В позові ОСОБА_1 до Ізяславської міської ради відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд.

Суддя