ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 2-452/10
провадження № -
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закриття провадження по справі

14 жовтня 2010 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі : головуючого судді Синиці Л. П., при секретарі судового засідання Кучеренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання права та зобовязання нарахувати, виплатити недоплачену щомісячну соціальну допомогу, як дитині війни, за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 28.02.2010р., -

в с т а н о в и в :

05.07.2010р. ОСОБА_1 звернулася до суду з цивільним позовом, в якому просить визнати право та зобовязати нарахувати, виплатити недоплачену щомісячну соціальну допомогу, як дитині війни, за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 28.02.2010р..

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що, вона відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004р. є дитиною війни, і згідно ст. 6 даного Закону, з 01.01.2006р. їй повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України від 19.01.2006р №3367-ІУ було внесені такі зміни до Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»: виключено пункт 17 ст. 77; стаття 110 викладена в такій редакції: установити, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01 січня 2006 року, а стаття 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету». Вказані положення Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» не були визнані неконституційними. Тому, у 2006 році права на отримання такої надбавки не мала.

Згідно з п. 12 ч.1 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» призупинено на 2007 рік.

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

09 липня 2007 року рішенням Конституційного суду України №6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Оскільки не є інвалідом, то надбавку як дитина війни у 2007 році взагалі не отримувала.

Відповідно до п. 41 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, - 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Проте, положення п. 41розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» також, були визнані такими, що не відповідають Конституції України, згідно з рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

З 22 травня 2008 року і по даний час підвищення до пенсії як дитині війни виплачується у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», що є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, тому розрахунок такого підвищення повинен здійснюватися з розміру, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії «Дітям війни» встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами. Статтею 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті інших або нових законів, або внесенні змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Рішення Конституційного Суду по даній справі має преюдиціальне значення для суддів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дій положень статей зазначених Законів, що визнані неконституційними.

Рішення Конституційного Суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Згідно ч. 2 ст. 19 та ч. 3 ст. 22 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зважаючи, на вищевикладене, невиплата державної соціальної допомоги, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є протиправною і такою, що суперечить Конституції та Законам України.

Розмір соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» становить 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком, відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив: з 1 січня 380,00грн., з 1 квітня 406,00грн., з 1 жовтня 411,00грн. .

Відповідно до Закону України «про державний бюджет на 2008 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становив : з 1 січня = 470,00грн., з 1 квітня 482,00грн., з 1 липня 482,00грн., з 1 жовтня - 498,00 грн. .

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірах, що діяли в грудні 2008 року, тобто 498,00грн. .

Згідно Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» від 20.10.2009р. № 1646-УІ прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить : з 1 листопада 2009 року 573,00грн., з 1 січня 2010 року 695,00грн..

Просить взяти до уваги, що раніше нею подавався адміністративний позов, по якому прийняте рішення про задоволення позовних вимог за період з 19.02.2009р. по 28.02.2010р..

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, подала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, подала письмові заперечення та пояснила, що позивачем було пропущено строки звернення до суду, встановлені ст. 100 КАС України, і їх не слід поновлювати, бо відсутні на це підстави, тому наполягає на застосуванні норми діючого законодавства, яка в таких випадках, передбачає відмову у задоволені позову. А також, зазначали, що ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачає, що дітям війни пенсії підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком. Згідно зі ст. 7 цього закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітям війни здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України. Бюджет пенсійного фонду щорічно затверджується Кабінетом Міністрів України, і кошти на збільшення підвищення дітям війни не виділялися, тому в органів Пенсійного фонду не було і на даний час немає законних підстав для збільшення цієї виплати. Та вказала, що у 2006 р., виплати пенсії взагалі не проводилась, так, як не були передбачені Законом України «Про державний бюджет на 2006р.». В Законі України «Про державний бюджет на 2007р.» виплата щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» була передбачена в розмірі 50 % від розміру надбавки, передбаченої учасникам війни, за умови, що людина яка має статус «дитини війни» за життя визнана інвалідом. З 01.01.2008року питання виплати підвищень до пенсії дітям війни законодавчо врегульовано Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 згідно з якими дітям війни (крім тих на яких поширюється дія закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії виплачується підвищення в розмірі надбавки для учасників, та підвищувалась на 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому, дітям війни, щомісячно, з 01.01.2008р. виплачувалась надбавка у розмірі 47,00 грн., з 01.04.2008р. 48,10 грн., з 01.07.2008р., і до тепер 49.80 грн.. Крім того, визначення мінімального розміру пенсії за віком надано лише в ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування». Так, частиною першою цієї статті встановлено, що при наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу мінімальний розмір пенсії встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. При цьому, частиною третьою цієї статті встановлено, що таким чином визначений мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для обчислення розмірів пенсії, призначених цим законом. Тобто, для визначення доплат або підвищень пенсій не застосовується.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_3 заявила клопотання про закриття провадження по справі, про що подала заяву, так як зміни, які були внесені до діючого цивільно-процесуального законодавства щодо підвідомчості категорії справ по соціальних виплатах за рішенням Конституційного Суду України визнані не конституційними.

Суд, розглянувши позовні вимоги та клопотання представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання представника відповідача підлягає до задоволення, а даний позов - до закриття.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 Цивільного процесуального Кодексу України, суд своє ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 09.09.2010р., справа №1-40/2010, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року №1691-УІ, а саме: - пункту 2 розділу 1: «Пункт 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної Ради України, 2005р., №№ 35-37, ст. 446) виключити; - пункту 2 розділу ІІ: «ОСОБА_3 набрання чинності цим Законом адміністративні суди звершають розгляд справ, провадження в яких відкрито за пунктом 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України. Адміністративні позови, апеляційні та касаційні скарги чи подання, подані до набрання чинності цим Законом до відповідних адміністративних судів в адміністративних справах, передбачених пунктом 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, і за якими провадження не відкрито, передаються цими судами до відповідних судів, які здійснюватимуть їх розгляд у порядку цивільного судочинства»; - пункт 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року №1691-УІ.

Положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691-УІ та Цивільного процесуального кодексу України, визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України даного Рішення.

У разі закриття провадження по справі повторне звернення до суду з приводу між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається ч.3 ст. 206 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду 05.07.2010 року з позовом до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання права та зобовязання нарахувати, виплатити недоплачену щомісячну соціальну допомогу, як дитині війни, за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 28.02.2010р., керуючись нормами цивільно-процесуального законодавства, що діяли на той час, відповідно до положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року №1691-УІ, які передбачали зміну підвідомчості даного позову, з адміністративного судочинства на цивільне судочинство.

Судом було відкрито провадження по вищенаведеній справі, і станом на 14.10.2010 року справа по суті позову не вирішена.

09.09.2010р. набрало чинності Рішення Конституційного Суду України від 09.09.2010р., справа №1-40/2010, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами».

З огляду на вищевикладене, суд, при наявності вказаного вище Рішення Конституційного Суду України, не наділений повноваження розглядати позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання права та зобовязання нарахувати, виплатити недоплачену щомісячну соціальну допомогу, як дитині війни, за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 28.02.2010р., за нормами цивільного судочинства.

Керуючись ч.1 п.1 ст. 205 ЦПК України, Рішенням Конституційного Суду України від 09.09.2010р., справа №1-40/2010, у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», суд, -

у х в а л и в :

провадження у справі №2-452/10, розпочатої за цивільним позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Городищенському районі Черкаської області про визнання права та зобовязання нарахувати, виплатити недоплачену щомісячну соціальну допомогу, як дитині війни, за період з 09.07.2007р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 28.02.2010р.- закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду через Городищенський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4