Перечинський районний суд Закарпатської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ганька І.І.,

при секретарі Данилевич Н.І.,

за участю представника позивача за

первісним позовом - ОСОБА_1,

представника відповідача за

первісним позовом ОСОБА_2,

третьої особи за первісним позовом -

приватного нотаріуса ОСОБА_3,

третьої особи за зустрічним позовом ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_5 до акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про припинення іпотеки та за зустрічним позовом акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до акціонерного комерційного інноваційного банку УкрСиббанк, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про припинення іпотеки. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно договору іпотеки від 31 серпня 2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, посвідченого приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_5 передав в іпотеку банку будівлі гуртожитку і медпункту колишнього військового містечка за адресою: м. Перечин, вул. Червоноармійська, 30 в забезпечення виконання грошових зобовязань ОСОБА_4 за кредитним договором № 0 від 31 серпня 2007 року, згідно якого останній отримав у відділенні № 375 АКІБ УкрСибБанк споживчий кредит в сумі 165000 доларів США. Оскільки ОСОБА_4 своїх грошових зобовязань перед банком не виконував, 16 травня 2008 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу був виданий виконавчий напис № 639, на підставі якого 06 серпня 2008 року заступником начальника відділу ДВС Перечинського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження по зверненню стягнення на іпотечне майно. Прилюдні торги по реалізації вказаного майна призначалися на 30 березня і 02 червня 2009 року, однак вважаються такими, що не відбулись. Оскільки іпотекодержатель не скористався своїм правом придбати предмет іпотеки шляхом заліку своїх забезпечених вимог у рахунок оцінки майна, тому, у відповідності до ст. 49 Закону України Про іпотеку, позивач просить позов задовольнити.

АКІБ УкрСибБанк подав зустрічний позов до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки. Мотивує його тим, що 31 серпня 2007 року між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 165 000 доларів США під 12 % річних, строком на 11 років з датою остаточного погашення 31.08.2018 року. З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 свого зобовязання згідно кредитного договору, між ОСОБА_5 (іпотекодавцем) та банком (іпотекодержателем) був укладений договір іпотеки від 31.08.2007 року № 0, згідно з яким відповідач передав в іпотеку нерухоме майно, а саме будівлі гуртожитку та медпункту колишнього військового містечка, що розташовані за адресою: м. Перечин, вул. Червоноармійська, 30. Оскільки ОСОБА_4 своїх грошових зобовязань перед банком не виконував, 16 травня 2008 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу був виданий виконавчий напис № 639 про звернення стягнення на предмет іпотеки на загальну суму 859820,07 грн., який відповідно був предявлений до виконання у відділ ДВС Перечинського РУЮ. 13 серпня 2009 року на підставі вказаного виконавчого документу було повторно відкрито виконавче провадження, яке 07 жовтня 2009 року - зупинено. Так як ОСОБА_4 свої зобов»язання перед АКІБ УкрСиббанк за вищевказаним кредитним договором не виконує, тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ОСОБА_1 первісний позов підтримав та пояснив, що торгівельною організацією ТзОВ «ЮНОР» після проведення торгів і відповідно визнання їх такими, що не відбулися, банк було повідомлено про його право придбати предмети іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Крім цього стверджує, що таке повідомлення також міститься в постанові заступника начальника відділу ДВС ОСОБА_6 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.06.2009 року. У зустрічному позові просить відмовити, оскільки крім вищенаведеного зазначає, що АКІБ «УкрСиббанк» відповідно до п. 4.2 договору іпотеки № 0 від 31 серпня 2007 року скористався своїм правом звернути стягнення на предмети іпотеки саме на підставі виконавчого напису, а не на підставі рішення суду. Також стверджує, що 23 вересня 2010 року Ужгородським міськрайонним судом винесено рішення щодо стягнення всієї суми заборгованості за вищевказаним кредитним договором із ОСОБА_4, а тому даний позов просить на підставі п. 4. ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишити без розгляду. Крім цього зазначає, що в матеріалах справи не міститься інформація про наявність вимог інших кредиторів та оцінки іпотечного майна, що унеможливить задоволити зустрічний позов без порушень норм матеріального права.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 у судовому засіданні первісний позов не визнав та пояснив, що відділом ДВС Перечинського РУЮ не було дотримано вимог ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції «Про порядок проведення виконавчих дій», а саме після оголошення торгів з продажу іпотечного майна такими, що не відбулися, в десятиденний строк стягувача (банк) не було повідомлено про його право залишити за собою непродане майно. Заявлений банком зустрічний позов у судовому засіданні уточнив і просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, при цьому посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві.

Третя особа за первісним позовом приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_3 у судовому засіданні залишила вирішення спору на розсуд суду.

У судовому засіданні третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_4 первісний позов підтримав та просив його задовольнити, а у зустрічному позові просив відмовити, оскільки заборгованість за кредитним договором згідно рішення Ужгородського міськрайонного суду буде стягуватися з нього.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодавець) 31 серпня 2007 року було укладено договір іпотеки № 0, за яким останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме будівлю гуртожитку та будівлю медпункту колишнього військового містечка, що складається з гуртожитку і медпункту загальною площею 1204,1 кв. м та знаходиться за адресою: Закарпатська обл., м. Перечин, вул. Червоноармійська, 30. Іпотекою забезпечувалося в повному обсязі виконання усіх грошових зобов»язань іпотекодавця за кредитним договором № 0 від 31 серпня 2007, укладеним між сторонами, за умовами якого іпотекодавець зобов»язаний до 31 серпня 2018 року повернути іпотекодержателю кредит в розмірі 165000,00 доларів США, в порядку та на умовах відповідно до зазначеного вище кредитного договору (а. с. 6-8).

Також встановлено, що ОСОБА_4 порушив умови договору про надання споживчого кредиту № 0 від 31 серпня 2007 року, а саме не проводив належним чином щомісячні платежі для погашення заборгованості за кредитом, чим допустив заборгованість у розмірі 1608000,96 грн., що встановлено рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2010 року та визнано сторонами у судовому засіданні.

Крім цього встановлено, що при примусовому виконанні виконавчого напису № 639 від 16 травня 2008 року, Закарпатською філією ТзОВ «ЮНОР» по реалізаіії іпотечного майна, належного ОСОБА_5, на 30 березня та 02 червня 2009 року призначалися прилюдні торги, які визнані такими, що не відбулися.

Відповідно до ст. 49 ч. ч. 1, 3 Закону України «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Згідно ст. 61 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження» якщо передане торговельним організаціям майно не буде продано протягом двох місяців, воно підлягає переоцінці. Державний виконавець переоцінює майно в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі коли в місячний строк після переоцінки майно не буде продано, державний виконавець повідомляє про це стягувача і пропонує йому вирішити питання щодо залишення за собою непроданого майна.

Відповідно до п.п. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року за № 74/5 якщо передане торговельним організаціям майно не буде продане протягом двох місяців, то воно підлягає переоцінці у термін не більше 10 днів. Державний виконавець переоцінює майно за участю представника торговельної організації у присутності стягувача і боржника чи їх представників та в строк не більше 5 днів передає акт переоцінки майна торговельній організації. Неявка стягувача або боржника не є підставою для припинення дії державного виконавця з переоцінки майна. Якщо в місячний строк після переоцінки майно не буде продано торговельною організацією, то державний виконавець повідомляє про це стягувача і пропонує йому визначитися щодо залишення за собою непроданого майна.

Посилання представника позивача на те, що банк був належним чином повідомлений про визнання других прилюдних торгів такими, що не відбулися, так як торгівельною організацією його було про це повідомлено, суд до уваги не приймає, оскільки таке повідомлення здійснено не у відповідності до вимог ст. 61 ч. 3 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази належного повідомлення державним виконавцем стягувача про те, що іпотечне майно не продано і не запропоновано ним вирішити питання щодо залишення такого майна за собою, суд вважає, що в первісному позові слід відмовити.

Вирішуючи питання про заявлений уточнений зустрічний позов, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Як вбачається з п. 2.1.1 та п. 2.1.2 договору іпотеки № 0 від 31 серпня 2007 року у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов»язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі, переважно перед іншими кредиторами. У разі порушень іпотекодавцем, встановлених цим договором іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов»язань за кредитним договором, а у разі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 35 ч. 1 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Така письмова вимога банком (іпотекодержателем) на адресу іпотекодавця (ОСОБА_7С.) та боржника (ОСОБА_4М.) була надіслана 04 квітня 2008 року.

Доводи представника відповідача ОСОБА_1 про те, що оскільки сума заборгованості за зобов»язанням, забезпеченим іпотекою вже стягнута з ОСОБА_4 (боржника) рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2010 року, а тому даний позов слід залишити без розгляду, суд до уваги не приймає, оскільки звернення стягнення на іпотечне майно не впливає на основне (забезпечуване іпотекою) зобов»язання, тобто на кредитний договір, а тому не має перешкод для звернення стягнення на предмет іпотеки при вже наявному рішенні суду, яким стягнуто суму заборгованості за кредитним договором.

Посилання представника відповідача ОСОБА_1 на те, що банк відповідно до п. 4.2 договору іпотеки № 0 від 31 серпня 2007 року вже скористався своїм правом звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису, а тому неможливим є вирішення даного питання ще й у судовому порядку, суд до уваги не приймає, оскільки виходячи зі змісту норм ст. ст. 3, 16 ЦК України, ст. ст. 33, 35, 36 Закону України «Про іпотеку», суд приходить до висновку, що передбачені законом позасудові способи реалізації прав іпотекодержателя не виключають можливості захисту його права у судовому порядку.

Згідно ст. 39 ч. 1 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: ... пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Оскільки судом не встановлено інших кредиторів, вимоги яких підлягали б задоволенню з вартості предмета іпотеки, а також те, що ціна предмета іпотеки, вказана у договорі сторонами не оспорювалася, хоча представник позивача ОСОБА_1 ставив таку під сумнів, при цьому не реалізувавши своє право на заявлення клопотання щодо проведення відповідної експертизи, а тому у суду нема підстав не приймати її до уваги, оскільки вона є умовою договору іпотеки № 0 від 31 серпня 2007 року і відповідно до п. 1.1 такого складає 1182209,00 грн. З приводу цього зазначені доводи представника позивача також є безпідставними.

Отже, за таких обставин, зустрічний позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 16, 572, 575, 576, 577 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 15 грудня 1999 року за № 74/5, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У первісному позові ОСОБА_5 до акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Перечинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, про припинення іпотеки відмовити.

Уточнений зустрічний позов акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4, про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 31 серпня 2007 року № 0, укладеного між ОСОБА_4 та АТ «УкрСиббанк», яка становить 1608000 (один мільйон шістсот вісім тисяч) грн. 96 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будівлю гуртожитку і будівлю медпункту колишнього військового містечка, що складається з гуртожитку (літера Т) та медпункту (літера Ц) загальною площею 1204,1 кв. м та знаходиться за адресою: м. Перечин, вул. Червоноармійська, 30 Закарпатської області і належить ОСОБА_5 на праві власності шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною для подальшої реалізації 1182209 (один мільйон сто вісімдесят дві тисячі двісті дев»ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» судові витрати в сумі 1700 (одної тисячі сімсот) грн. 00 коп., як сплачений судовий збір і 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: Ганько І.І.