АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 4481 Головуючий суддя І інстанції Шуліка
Провадження № Суддя доповідач Ситнік О.М.
Справа №22-ц-4481/2010 рік Головуючий 1 інстанції: Шуліка Ю.В.
Категорія: стягнення суми Доповідач: Ситнік О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області

у складі:

Головуючого, судці Овсяннікової А.І.

Суддів Ситнік О.М., Сащенка І.С.,

За участі секретаря Москаленко Е.А.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ПАТ „СоцКомБанк про відшкодування майнової та

моральної шкоди

За апеляційною скаргою ОСОБА_1

На рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1, який після уточнення і зміни позовних вимог просив визнати недійсною умову п.6.2 договору від 26.07.2008 року щодо договірної підсудності при виникненні спору у Малиновському районному суді м. Одеси, відшкодувати йому 500 грн. моральної шкоди та 513,54 грн. збитків, спричинених невиплатою банком суми вкладу у 5000 грн., відповідно до договору банківського вкладу „Аванс від 26 липня 2008 року, не наданням йому відповіді на його звернення 9 липня та 29 липня 2009 року про повернення вкладу, не виконання посадовою особою банку вимоги про прийняття вимоги про видачу вкладу шляхом проставляння на ній дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампу банку та видачі письмового повідомлення про невиконання чи неналежне виконання вказаної вимоги. Крім того ,зазначав, що станом на 19 жовтня 2009 року банк не лише не повернув йому вклад, але і не надав жодної письмової відповіді на його заяви, не повідомив перелік та адреси засновників та не повідомив про свій намір виконати зобовязання. Вважав, що такими діями йому спричинена моральна шкода та майнові збитки, які складаються із втрати доходів, які він міг би отримати за звичайних умов, так як за період з 29.07.2009 року та по 19.10.2009 року і у ПАТ „Альфа-Банку він отримав би 280,82 грн. на вклад, виходячи із 25% річних. На 26 січня 2010 року розмір майнового збитку становив за розрахунком позивача 513,54 грн.

Відповідач позову не визнав, вказував, що зобовязання не були виконані у зв*язку зі скрутним фінансовим становищем банку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Із ПАТ „СоцКомБанк на його користь стягнуто 300 грн. на відшкодування моральної шкоди та 37 грн. судового збору і 30 грн. витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

Не погодившись із висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1, звернувся із апеляційною скаргою, у якій просив змінити рішення суду першої інстанції і задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що суд помилково послався на відсутність у нього права вимагати відшкодування майнової шкоди, а також безпідставно зменшено розмір моральної шкоди, не врахувавши, що він до цього часу не отримав відповідь від банку на своє звернення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, які зявилися, вивчивши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.07.2008 року ПАТ „СоцКомБанк та ОСОБА_1 уклали договір за №09-68-А/002 банківського вкладу фізичної особи в національній валюті „Аванс за умовами якого банк відкривав вкладнику депозитний рахунок, вкладний вносив 5000 грн. на вказаний рахунок за умови нарахування 16% річних із їх виплатою у день внесення готівкових коштів. Строк дії договору визначено з 26.07.2008 року по 29.07.2009 року. За п.2.1.3 банк зобовязувався виплатити вкладнику відсотки за умовами цього договору. За п. 3.1.2 днем повернення суми вкладу є день закінчення терміну дії договору.

ОСОБА_1 звертався до банку з вимогою про виплату коштів за депозитним вкладом ( звернення від 09.07.2009 року та 29.07.2009 року ( а.с.6-7) Крім того, у заяві від 29 липня 2009 року зазначена вимога про надання інформації щодо юридичної адреси засновників банку у випадку невиплати вчасно його вкладу.

Тобто, заява від 29.07.2009 року містить у собі як вимогу щодо виконання зобовязання стороною договору, так і вимогу про надання інформації, яку можна вважати зверненням громадянина відповідно до вимог закону України „Про звернення громадян.

Доказів щодо надання відповіді ОСОБА_1 на його звернення матеріали справи не містять і представником відповідача про наявність такого факту у суді першої інстанції не зазначалося.

Із платіжного документу від 2 грудня 2009 року вбачається, що ОСОБА_1 видано 5000 грн. вкладу.(а.с.25).

Згідно ст.627 ЦК відповідно до ст.6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Укладаючи договір банківського вкладу ОСОБА_1 згодився із його умовами, про що свідчить його підпис на договорі без будь-яких застережень

Оскільки у п.6.2 договору зазначено, що сторони дійшли згоди про встановлення договірної підсудності, відповідно до ст.112 ЦПК України, у Малинівському районному суді м. Одеси, то у суду першої інстанції не було правових підстав визнавати вказаний пункт договору нечинним, оскільки він відповідає вимогам процесуального законодавства про встановлення договірної підсудності, яка у даному випадку була встановлена за місцезнаходженням Банку.

Крім того, щодо відповідальності сторін за неналежне виконання зобовязань, то у п.5.1 договору зазначено лише, що таку відповідальність сторони несуть відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п.2 ч.І ст.22 ЦК збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що договір банківського вкладу ОСОБА_1 було відкрито у ПАТ „СоцКомБанк, а не у іншій банківській установі, тому не можна приймати до уваги сплату відсотків за договором банківського вкладу, які діяли у інших банківських установах у вказаний позивачем період.

Крім того, із п.п.3.1.3 договору вбачається, що за період перебування вкладу на депозитному рахунку в банку понад зазначений в договорі термін відсотки на вклад не нараховуються.

Інших підстав для нарахування відсотків за час, коли вклад не було видано за вини банку, ОСОБА_1 не зазначено, а судом першої інстанції справа розглянута в межах позовних вимог, відповідно до ст. 11 ЦПК України.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то у даному випадку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не врахував, що договором банківського вкладу не передбачено відшкодування моральної шкоди у випадку порушення однією із сторін умов договору.

Однак, у своїй позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що моральна шкода йому спричинена не лише невиконанням банком своїх договірних зобовязань, але і не наданням відповіді на його звернення з приводу повідомлення юридичних адрес та назви засновників банку.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про звернення громадян громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних бов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою проїх порушення.

Відповідно до ст.15 вказаного закону Органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Згідно зі ст.20 закону Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Оскільки матеріали справи не містять будь-якої відповіді ОСОБА_1 на його заяву про видачу банківського вкладу та надання інформації, колегія суддів вважає, що такими протиправними винними діями банк завдав ОСОБА_1 моральної шкоди, розмір якої у 300 грн. є співмірним із завданою шкодою, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України. Доказів того, що йому спричинено моральну шкоду у більшому розмірі ОСОБА_1 не надано і матеріали справи не містять.

За таких підстав, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.І ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом 2 місяцідвід дня набрання нею законної сили.

Головуючий, суддя

Судді