Справа № 22ц-136/2010 р. Категорія: 41
Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Доповідач: Мікуш Ю.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року січня місяця 25 дня Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: ЮхименкаА.Г.

Суддів: Мікуш Ю.Р., Курій Н.М.

При секретарі: Панчуку І.С.

З участю: сторін

розглянувши в судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2009 р., колегія суддів, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2009 року задоволено позов ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 право на користування жилим приміщенням за адресою м. Львів вул. Чигиринська д.З кв.5.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, необгрунтованим, таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав:

Постановляючи рішення, суд неправильно зясував обставини справи, чим порушив норми процесуального права, не дослідив всі обставини справи, не перевірив доводи сторін, що і привело до порушення норм матеріального права.

Вважає, що судове рішення суперечить п.2.4.6 Іпотечного договору від 24.04.2008 р., яким встановлено, що іпотекодавець зобовязаний не надавати дозвіл на реєстрацію в квартирі, що складає предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя.

На укладення вищезазначеного договору позивачка дала згоду та знала умови іпотечного договору.

Також судом невірно оцінено ст.63 СК України, якою передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Просить скасувати оскаржуване ним рішення суду та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги позивачки ОСОБА_3, виступ її представника ОСОБА_4, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що сторони по справі перебували у реєстрованому шлюбі до 23.01.2009 року. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2

Будучи у зареєстрованому шлюбі, сторони 24.04.2008 р. придбали квартиру АДРЕСА_1 для проживання у ній всіх членів сімї. Право власності на придбану квартиру зареєстровано за ОСОБА_1

На купівлю вищезазначеної квартири ОСОБА_1 отримав споживчий кредит в АКБ „Укрсиббанку та уклав іпотечний кредит за яким квартира АДРЕСА_1 передана в іпотеку банку.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що оскільки квартира придбана відповідачем ОСОБА_1 під час перебування у шлюбі з позивачкою ОСОБА_2 та в інтересах сімї для спільного проживання в ній, то вважається їх спільною сумісною власністю.

Відповідає чинному цивільному законодавству висновок суду про те, що п.2.4.6 іпотечного договору, згідно якого ОСОБА_1 зобовязаний не надавати дозвіл на реєстрацію в квартирі, що складає предмет іпотеки інших фізичних та юридичних осіб без згоди іпотекодержателя, порушує права співвласника квартири та її малолітньої дитини, а відтак в цій частині договору є нікчемним згідно ст.27 ч.1 ЦК України.

Окрім цього, ст.9 Закону України „Про іпотеку передбачено виключний перелік прав, які іпотекодавець здійснює на підставі згоди іпотекодержателя.

Серед зазначених засторог немає такої, як заборона реєструвати місце проживання у квартирі членів своєї родини або вимоги щодо необхідності отримання згоди на таку дію від іпотекодавця.

Згідно ст.12 ч.2 Закону України „Про охорону дитинства неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких право чинів стосовно жилих приміщень.

На підставі ст.18 вище зазначеного Закону України „Про охорону дитинства діти - члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

А тому, судом правомірно надано позивачці, як співвласнику квартири № 5 ~о вул. Чигиринській, 3 у м. Львові, право на користування цією квартирою та реєстрацію її із дитиною за цією адресою.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає, оскільки таке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального ~оава.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 п. 1, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду України на протязі 2-х місяців.

Головуючий:

Судді: