АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22 -ц- 4320/2010 р. Головуючий 1 інст.: Пашнєв В.Г.
Категорія: договірні Суддя - доповідач: Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Солодкова А.А.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі - Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» про заборону зміни умов договору в односторонньому порядку та покладення обвязку провести перерахунок -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом в якому просила заборонити ПАТ КБ «Приват Банк» ( надалі Банк) в односторонньому порядку змінювати умови укладеного між сторонами договору кредиту від 27.06.2006 року щодо збільшення розміру ставки за користування кредитом та зобовязати відповідача зарахувати сплачені нею кошти в рахунок погашення суми основного боргу.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначила, що 27.06.2006 року уклала з Банком договір кредиту грошових коштів у розмірі 138 625,50 грн. на придбання житлової нерухомості. Вона своєчасно виконувала умови договору щодо сплати кредиту та коштів за користування кредитом, проте починаючи з лютого 2009 року Банк почав стягувати з її зарплатного рахунку додаткові кошти. Звернувшись до відповідача, позивачка дізналася про те, що Банк в односторонньому порядку збільшив розмір визначених в договорі відсотків за користування кредитом. Позивачка вважає такі дії Банку не законними, оскільки відповідач у встановленому в договорі та в законі порядку не повідомив її про збільшення відсоткової ставки та згідно ст. 1056 - 1 ЦК України не мав на це права. В результаті неправомірних дій Банку позивачка у період з 01.02.2009 року по 09.12.2009 року сплатила на його користь зайві кошти і тому просить суд зобовязати Банк зробити відповідний перерахунок та зарахувати зайве сплачені кошти в рахунок погашення її платежів за кредитним договором від 27.06.2006 року.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вважав що Банк збільшив відсоткову ставку за укладеним з позивачкою договором кредиту правомірно у порядку передбаченому законом та договором, підстави для проведення перерахунку відсутні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова позов ОСОБА_4 було задоволено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3, яка діє в інтересах Банку подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити. В якості доводів апеляційної скарга посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 27 червня 2006 року сторони уклали договір кредиту № НАЕ6GК01270002 ( надалі Договір) за умовами якого Банк надав позивачці кредит у сумі 138625,60 грн. 50 коп. на придбання житлової нерухомості, а ОСОБА_4 зобовязалась повернути кредит зі сплатою винагороди, відсотків і комісійних шляхом здійснення щомісячних платежів у сумі 2391,63 грн. При цьому позивачка доручила Банку проводити погашення заборгованості за зазначеним договором за рахунок коштів, що розміщені на її рахунках у банку.

Сторони не оспорюють, що з лютого 2009 року Банк почав стягувати з рахунку позивачки кошти у розмірі, що перевищував встановлений у договорі розмір. На письмове звернення до банку від 06.04.2009 року ( а.с. 9) , позивачка отримала відповідь про те, що з 01.02.2009 року за укладеним з нею договором Банк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку за користування кредитом з 12 % річних до 22,85 % на рік .

Задовольняючи позов ОСОБА_4 в частині зобовязання Банка здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_4 грошових сум суд правильно керувався ст.,ст. 207, 1055, 654, 1056 - 1 ЦК України та обгрунтовано виходив з того, що Банк з 10.01.2009 року не

мав права змінювати умови укладеного з позивачкою договору щодо збільшення відсотків в односторонньому порядку.

Судова колегія вважає, що суд надав належну оцінку повідомленню Банку від 31.12.2008 року про збільшення з 01.02.2009 року відсотків за Договором та дійшов обгрунтованого висновку про порушення Банком встановленого п.2.3.1. Договору порядку повідомлення позичальника про підвищення процентної ставки протягом 7 днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки та невідповідність цього листа звичайним вимогам, що ставляться до офіційних листів.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду про відсутність у Банку підстав для стягнення з рахунку позивачки коштів на погашення кредиту у розмірі більш ніж встановлено в п. 1.1 Договору та покладення на відповідача обовязку здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_4 грошових сум з 01.12.2009 року виходячи з розміру первинної процентної ставки встановленої кредитним договором № НАЕ 6GК01270002 від 27.06.2006 року, зарахувавши переплачені грошові кошти в рахунок погашення платежів по зазначеному кредитному договору.

Разом з тим, судова колегія вважає, що суд помилково вирішив позов ОСОБА_4 в частині заборони Банку в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки, оскільки така заборона встановлена законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» № 661 - VI від 12.12.2008 року.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України суд апеляційної інстанції ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції, у разі невідповідності рішення суду обставинам справи якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування і вони стосуються окремих його частин.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, п. З ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах публічного акціонерного товариства комерційного банку « Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2010 року - змінити.

Рішення суду в частині заборони публічному акціонерному товариству комерційному банку « Приват Банк» в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом по кредитному договору № НАЕ6GК01270002 від 27.06.2006 року укладеному між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «Приват Банк» скасувати та в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Зобовязати публічне акціонерне товариство комерційний банк « Приват Банк» здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_4 грошових сум з 01.12.2009 року виходячи з розміру первинної процентної ставки встановленої кредитним договором № НАЕ6GК01270002 від 27.06.2006 року, зарахувавши переплачені грошові кошти в рахунок погашення платежів по зазначеному кредитному договору.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: