У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Павлишина О.Ф.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі Гуняк О.Я.

з участю ОСОБА_1,ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, виконавчого комітету Львівської міської ради, Управління архітектури та містобудування Львівської міської ради, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області про усунення перешкод, визнання недійсними рішення та дозволу, зобов»язання до припинення дій, відшкодування моральної шкоди-,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2010 року позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення Управління архітектури і містобудування Львівської міської ради № 3-0-5555/240 від 7 квітня 2008 року про погодження проекту на будівництво індивідуального житлового будинку по вулиці Стешенка,43 у місті Львові та видане архітектурно-планове завдання № 825 від 27 грудня 2007 року на проектування індивідуального житлового будинку, дозвіл Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області від 26 травня 2008 року № 269/08 на будівництво індивідуального житлового будинку за зазначеною адресою. Зобов»язано апелянтів припинити будівництво будинку за вказаною адресою. В решті позову відмовлено.

Рішення оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилаються на те, що оскаржуване рішення є незаконним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом невірно застосовано норми матеріального права, не враховані об»єктивні обставини спору та рішення судових інстанцій при розгляді інших справ. Висновки суду не відповідають дійсним обставинам. Позивач сама провела самочинне будівництво. Суд не врахував об»єктивні обставини справи при ухваленні оскаржуваного рішення. Просять скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в позові; в решті рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Встановлено, що що позивач с власником будинку та земельної ділянки по вул. Стешенка, 43-а в м. Львові, а відповідач ОСОБА_2 - власником будинку та земельної ділянки по вул. Стешенка, 43 в м. Львові, їх земельні ділянки межують між собою. Існуючий будинок розміщений на обох земельних ділянках сторін і перебуває у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч.8 ст.23 Закону України «Про планування і забудову територій» передбачено, що планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюються з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд.

Рішенням управління архітектури та містобудунання Львівської міської ради №3-0-5555/240 від 07.04.2008р. погоджено наданий проект розміщення індивідуального житлового будинку на вул. Стешенка, 43 в м. Львові за зверненням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відповідно до рішення проект розроблений на підставі Архітектурно-планувального завдання №825 від 27 грудня 2007р., яким передбачено знесення існуючого індивідуального житлового будинку №43 по вул. Стешенка у м. Львові. На підставі вказаного рішення Інспекцією Держархбудконтролю у Львівській області видано 26 травня 2008 року дозвіл №296/08 на виконання будівельник робіт по зведенню індивідуального житлового будинку по вул. Стешенка, 43 в м. Львові з терміном дії до 30 травня 2009 року.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що при видачі архітектурно-планового завдання та, приймаючи рішення про затвердження проекту на будівництво індивідуального будинку на земельній ділянці відповідача по вул. Стешенка, 43 в м, Львові, Управління архітектури м.Львова не врахувало положення ст. 23 ЗУ «Про планування і забудову території», яка визначає, що планування окремої земельної ділянки, будівництво на ній будинків і споруд власниками або користувачами здійснюються з урахуванням законних інтересів інших власників або користувачів земельних ділянок, будинків і споруд. Всупереч даній нормі закону, відповідач не лише не проінформував позивача, як власника суміжної земельної ділянки, про планування забудови сусідньої ділянки відповідачами ОСОБА_1, а й погодив проект на забудову земельної ділянки по вул. Стешенка, 43 в м. Львові з грубим порушенням прав і законних інтересів позивача. З рішення Управління архітектури і архітектурно-планового завдання вбачається, що орган місцевого самоврядування прийняв рішення та погодив проект будівництва ОСОБА_2 індивідуального житлового будинку на земельній ділянці по вул. Стешенка, 43 у м. Львові за умови знесення існуючого старого будинку. Розміщення запроектованого будинку без знесення належного сторонам на праві власності старого будинку на земельній ділянці по вул. Стешенка, 43 у м. Львові неможливе і такий проект не відповідає будівельним нормам і правилам. Існуючий будинок має спільні конструкції і знесення його частини є неможливим з технічної точки зору. Відстань між запроектованим і старим будинками є меншою від 6 метрів, що є грубим порушенням Державних будівельних норм. Сторони раніше погоджували знесення старого будинку за умови побудови спільного зблокованого будинку на межі ділянок, однак такої згоди не було досягнуто. Відповідач ОСОБА_2 розпочав самовільне будівництво індивідуального будинку, хоч Управління архітектури і містобудування Львівської міської ради рекомендувало сторонам будувати лише зблокований будинок, оскільки на земельних ділянках сторін немає можливості розмістити окремі індивідуальні будинки. Суд першої інстанції зробив висновок, що, погоджуючи проект на будівництво індивідуального житлового будинку відповідачу ОСОБА_2, Управління архітектури достовірно знало про викладені вище обставини, оскільки неодноразово було стороною у спорі між співвласниками будинку, але надало переваги лише одному із них, погодило проект будівництва при умові знесення старого будинку. Рішенням Управління архітектури та містобудування Львівської міської ради №3-0-5555/240 від 07квітня 2006р., архітектурно-планувальним завданням №825 від 27грудня 2007р. та дозволом Інспекції ДАБК у Львівській області №296/08 від 26 травня 2008р. на проведення будівельних робіт порушено права позивача - власника будинку та земельної ділянки по вул. Стешенка, 43-а у м. Львові, які підлягають судовому захисту.

Суд першої інстанції мотивував відмову у задоволенні решти вимог.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Личаківського районного суду м.Львова відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 27 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: