Широківський районний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2010 року Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді: Шевченко О.В.,

при секретарі: Гетьманенко О.І.,

за участі:

позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Широке цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5 районної державної адміністрації, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_5 районна державна нотаріальна контора, про визнання права на обовязкову частку у спадщині, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 районної державної адміністрації, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_5 районна державна нотаріальна контора, про:

-визнання за позивачами права на обовязкову частку у спадщині, яка

відкрилася після померлої ОСОБА_7, по праву представництва;

-визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане

ОСОБА_5 районною державною нотаріальною конторою 04.02.2008 року на імя ОСОБА_6, частково недійсним;

зобовязання ОСОБА_5 районної державної адміністрації часткового скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 759107, виданий на імя ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 199 від 04.02.2008 року;

-стягнення судових витрат: судового збору в сумі 25,50 грн., витрат на

інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 44 грн., оплати юридичних послуг в сумі 400 грн.

В обгрунтування позову позивачі посилаються на те, що Ііісля померлої

28.07.2007року ОСОБА_7 відкрилася спадщина на земельну

ділянку, площею 9,8491 га, розташовану на території Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, яку померла за житття заповіла ОСОБА_6 шляхом складення заповіту на користь останньої. В серпні 2007 року мати позивачів, які на час відкриття спадщини були неповнолітніми, звернулася до держи отконтори із заявою про прийняття зазначеної спадщини. Постановою нотаріуса ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори від

05.02.2008року позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті їх бабусі ОСОБА_7 на підставі ст. 1241 ЦК України, оскільки онуки не мають права на обовязкову долю в спадщині. Позивачі вважають, що ст. 1241 ЦК України передбачає, що неповнолітні діти спадкодавця успадковують незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному

в разі спадкування за законом. На підставі ст. 1266 ч. 1 ЦК України позивачі прирівнюються до спадкоємців першої черги і мають право на обовязкову частку у спадщині.

Виступаючи у судовому засіданні, позивачі та їх представник позовні вимоги та їх обгрунтування, викладені в позовній заяві, підтримали повністю, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, просив проводити розгляд справи за відсутності відповідачки ОСОБА_6, яка в своїх письмових запереченнях повідомила суд про своє невизнання позову. Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначив, що одночасне затосування двох різних інститутів, передбачених ст. 1241 ЦК України та ст. 1266 ЦК України, є неможливим. Позивачі не мають права на обовязкову частку у спадщині, виходячі з обставин даної справи.

Відповідач ОСОБА_5 районна державна адміністрація, повідомлена в установленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання свого представника не направила, в письмвій заяві просив розглянути дану справу за відсутності її представника, позов не визнала.

Третя особа, повідомлена в установленому законом порядку про час та місце судового засідання, в судове засідання свого представника не направила, в письмвій заяві просив розглянути дану справу за відсутності її представника.

Зі згоди осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проведено за відсутності відповідача ОСОБА_6 та представників ОСОБА_5 районної державної адміністрації, третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення позивачів, представників позивачів та відповідача ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи в сукупності, приходить до висновку, що вимоги позивачів не підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Як випливає з ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Ст. 1241 ЦК України розміщені законодавцем в Главі 85 цього кодексц «Спадкування за заповітом», а ст. 1266 ЦК України - Главі 86 «Спадкування за законом».

Отже, суд вважає, що під спадкуванням за правом представлення розуміють такий порядок спадкування, коли одна особа у випадку смерті іншої, яка є спадкоємцем за законом (а не за заповітом), до відкриття спадщини нібито заступає її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якщо він був живий на момент відкриття спадщини.

Суд, аналізуючи зміст ст. ст. 1241, 1266 ЦК України, приходить до висновку, що спадкоємці, які спадкують за правом преставления, не мають права на обовязкову частку, оскільки коло обовязкових спадкоємців у законі визначено вичерпно. Ці висновки суду підтверджуються і змістом п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якого перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЗДК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі народилися 08.01.1991 року, в свідоцтвах про їх народження в графі «мати» записана ОСОБА_8, в графі «батько» - ОСОБА_9 (а.с. 12). Шлюб між ОСОБА_9

ОСОБА_10 та ОСОБА_9 укладено 0.09.1989 року (а.с. 17).

ОСОБА_9, згідно запису в його свідоцтві про народження в графі «мати», є сином ОСОБА_7 (а.с. 17).

ОСОБА_9, який є батьком позивачів, помер 01.06.2006 року, про що зазначено у Свідоцтві про смерть (а.с. 14).

ОСОБА_7, яка є бабусею позивачів, померла 28.07.2007 року, про що зазначено у Свідоцтві про смерть (а.с. 13). за життя ОСОБА_7 склала заповіт від 13.04.2007 року (а.с. 9), згідно волі якої вона заповіла відповідачці ОСОБА_6 земельну ділянку, площею 9,8491 га, розташовану на території Зеленобалківської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області.

На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом № 199 від

04.02.2008року на імя ОСОБА_6 виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД № 759107 (а.с. 10, 11).

Постановою нотаріуса ОСОБА_5 районної державної нотаріальної контори від

05.02.2008року позивачам було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті їх бабусі ОСОБА_7 на підставі ст. 1241 ЦК України, оскільки онуки не мають права на обовязкову долю в спадщині (а.с. 7).

На підставі викладеного судом встановлено, що позивачі не мають права на спадкування після померлої ОСОБА_7 за правом представлення, відсутні підстави для задоволення позову.

Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України, не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 212,213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позові повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.В.ШЕВЧЕНКО