Справа №2-1456/09 03.03.2010 03.03.2010 03.03.2010
Справа № 22-ц-463/10 р. Суддя першої інстанції Волкова О.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів: Шолох З.Л., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Фірсовій Т.В.,

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

ОСОБА_3

на ухвалу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 жовтня 2009 року за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Український

промисловий банк» (далі ТОВ «Український промисловий банк»)

до

ОСОБА_4, ОСОБА_2,

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

19 жовтня 2009 року ТОВ «Український промисловий банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів 169 589 грн. 48 коп. заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2007 року.

Позивач в письмовій заяві просив суд з метою забезпечення позову накласти арешт на все майно ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 жовтня 2009 року клопотання позивача задоволено, а саме: накладений арешт на все майно, яке належить відповідачам по справі.

Не згодившись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в апеляційній скарги просять її скасувати. На думку апелянтів, вказана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ТОВ «Український промисловий банк» про забезпечення позову і накладаючи арешт на все майно ОСОБА_2 і ОСОБА_3, суд першої інстанції свій висновок не мотивував, але виходив з положень ст.ст. 151-153 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 жовтня 2009 року ТОВ «Український промисловий банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку з відповідачів 169 589 грн. 48 коп. заборгованості за кредитним договором, який був укладений 22 серпня 2007 року між позивачем та ОСОБА_4 (а.с. 5-9).

В цей же день між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3, в забезпечення цього кредитного зобовязання, був укладений договір іпотеки, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Посилаючись на те, що боржник за кредитним договором ОСОБА_4 не виконує свої обовязки, які передбачені цим договором, позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів суму боргу за кредитним договором.

Згідно умов іпотечного договору (п. 2.1.4.), укладеного з відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3, іпотекодержатель за певних умов має право звернути стягнення на предмет іпотеки, його реалізувати та одержати задоволення своїх вимог за рахунок вартості предмету іпотеки.

За змістом ч. 1 ст. 589, ч. 1 ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України від 05 червня 2003 року «Про іпотеку» у разі невиконання зобовязання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, в тому числі й за рішенням суду.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель, якими є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 за договором іпотеки, несуть відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмету іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Український промисловий банк» з позовними вимогами до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки не звернулось.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд може за заявою позивача вжити заходи забезпечення позову, але вони повинні випливати з суті заявлених вимог.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Таким чином, ці заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Між тим, суд при розгляді заяви про забезпечення позову відносно ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не з'ясував, яким чином виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором від 22 серпня 2007 року пов'язано з виконанням можливого рішення суду по даній справі.

Зважаючи на наведене та на положення п. 3 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції порушений порядок вирішення заяви про забезпечення позову, що є безумовною підставою для скасування ухвали суду в частині накладення арешту на все майно ОСОБА_2 і ОСОБА_3

Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду в частині накладення арешту на все майно відповідачів ОСОБА_2М, і ОСОБА_3 є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 310, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 жовтня 2009 року в частині забезпечення позову відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3 скасувати та в цій частині ухвалити нову ухвалу.

В задоволенні клопотання ТОВ «Український промисловий банк» про накладення арешту на все майно, яке належить відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3 на праві власності, відмовити.

В інший частині зазначену ухвалу судді залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий Судді