Справа №2-117/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2010 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі: судді Сірої Г.І.

за участі секретаря Ткаченка А.В.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представників: позивача адвоката ОСОБА_3

відповідача адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кролевець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

24.02.2010 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 вересня 2003 року в Тулиголівській сільраді Кролевецького району вона зареєструвала шлюб з відповідачем за актовим записом №6. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, та Дениса, ІНФОРМАЦІЯ_2. З липня 2009 року вони припинили подружні стосунки і проживають окремо. Вони мають спільне майно на праві спільної сумісної власності, яке вони не можуть розділити позасудовим шляхом: а саме автомобіль НОМЕР_1 вартістю 10 тис. грн., пилосос "Ракета" 300 грн., холодильник "Донбас" 600 грн., пральна машин "Ивушка" 200 грн., електродуховка 300 грн., стіл письмовий 150 грн., телевізор "ТСL" 1150 грн., диван-ліжко 450 грн., 2 крісла 200 грн., відеопрогравач 350 грн., телевізор 1200 грн., обігрівач 300 грн., ДВП 270 грн., цемент 1000 грн., 2 рулони толі 140 грн., 2 машини бою 500 грн., 1 машина піску 180 грн., будинок в с. Ярове під розборку 800 грн., всього на суму 18090 грн. Вищезазначене майно знаходиться в будинку за місцем проживання відповідача по вул. Дзержинського, 52/2 в м. Кролевець, в тому числі і автомобіль, хоча він зареєстрований на її імя. Добровільно поділити майно відповідач відмовляється. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі . Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю мід ними. З їх спільного майна неподільним є автомобіль. Відповідач користується зазначеним автомобілем одноособово і тому вона вважає, що автомобіль можливо залишити йому, а їй він повинен сплатити компенсацію. Окрім того, будівельні матеріали, які були придбані за час шлюбу, вкладені в ремонт будинку, який належить відповідачу і їх не можна виділити, тому вважає, що відповідач також повинен сплатити їй грошову компенсацію за це майно. Позивачка просила поділити майно, виділивши їй пилосос "Ракета", 2 крісла, обігрівач, телевізор "ТСІ", пральну машину "Ивушка", ДВП, всього майна на 2420 грн., визнавши за нею право власності на це майно. Відповідачу виділити решту майна, на суму 15670 грн., стягнувши на її користь грошову компенсацію 6625 грн. (а.с. 5-6).

26 квітня 2010 року відповідач предявив зустрічний позов, в якому зазначив, що за час шлюбу з вересня 2003 року по липень 2009 р. ним з позивачкою придбано наступне майно: автомобіль "ВАЗ-2101" 4000 грн., пилосос "Ракета" 300 грн., пральна машина "Івушка" 200 грн., електродуховка 150 грн., стіл письмовий 150 грн., телевізор "ТЦЛ" 1150 грн., диван-ліжко 450 грн., телевізор "ЛДЖІ" 1200 грн., 10 листів ДВП 270 грн., цемент 1 т 800 грн., 2 рулони толі 140 грн., 2 машини цегляного бою 500 грн., 1 машина піску 180 грн., всього на суму 9490 грн., вартість ? частини становить 4745 грн., Крім того, в період спільного проживання вони мали грошовий вклад в банку "Надра" на імя ОСОБА_1 в сумі 11 тис. грн., тому він має право на 5500 грн., з цього вкладу. Крім того, спільним майном є весільні подарунки: 2 люстри на 3 лампочки 200 грн., 2 ковдри на сентипоні 200 грн., 2 покривала на ліжко 400 грн., 2 чайні сервізи 100 грн., стіл журнальний 150 грн., 2 килими 1000 грн., всього на суму 2050 грн. Це майно все в користуванні ОСОБА_1 Із спального майна у неї також залишилися постільна білизна, посуд, рушники, питання про поділ якого він не ставить і не заперечує, щоб зазначене майно залишилося у ОСОБА_1 Всього поділу підлягає майно на11540 грн. та грошовий вклад 11 тис. грн. Що стосується вказаного позивачкою майна двох крісел, відеопрогравача, обігрівача то ці речі не підлягають поділу, так як крісла та обігрівач вони залишили за місцем проживання м. Києві за взаємною згодою; відеопрогравач продали в м. Києві під час спільного проживання. Холодильник "Донбас" було надано його батьками в тимчасове користування, а тому не підлягає поділу. ОСОБА_2 також вказав на те, що в с. Ярове будинок не купувався, гроші не витрачалися на його придбання. ОСОБА_2 просив поділити спільне майно наступним чином: ОСОБА_1 виділити пилосос, пральну машину, 2 телевізори, 10 листів ДВП, 2 люстри, 2 ковдри, 2 покривала, 2 килими, 2 чайні сервізи, стіл журнальний, всього на суму 5170 грн., йому виділити автомобіль, електродуховку, стіл письмовий, диван-ліжко, цемент, пісок, 2 рулони толі, 2 машини цегляного бою, всього на 6370 грн. з компенсацією ОСОБА_1 600 грн. Також поділити грошовий вклад і виділити йому 5500 грн. (а.с. 34-36).

26.04.2010 р. позивачка ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, просить виділити їй наступне майно: автомобіль 4000 грн., пилосос- 300 грн., пральну машину 200 грн., телевізор "ТСІ" 1150 грн., обігрівач 300 грн., всього на суму 5950 грн., решту майна, зазначеного нею в позові, виділити ОСОБА_2 зі стягненням на її користь грошової компенсації в сумі 95 грн. (а.с. 38-39).

10 серпня ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, просить при поділі майна врахувати інтереси її неповнолітніх дітей, і виділити їй автомобіль вартістю 7333,7 грн., телевізор "ТСL" 1150 грн., пральну машину "Івушка" 200 грн., всього на 8683,70 грн., при цьому позивачка вважає, що її частина може бути збільшена на 536,85 грн., враховуючи, що з нею проживають діти. Решту майна, зазначеного в позовах, слід виділити відповідачу. (а.с. ).

В судовому засіданні позивачка підтримала уточнений позов, заперечуючи проти позову відповідача в частині поділу грошового вкладу, посилаючись на те, що грошовий вклад являє собою кошти, отримані нею при народженні дитини, та кошти, які вона отримувала після народження дитини. Позивачка також просить врахувати, що частина грошей, отриманих нею при народженні дитини, пішла на оплату документів при реєстрації автомобіля. Крім того, спільні кошти були витрачені при погашенні ОСОБА_2 кредиту, а також ще на весілля, так як витрати з її боку та боку її батьків були значно більші, ніж з боку ОСОБА_2, ОСОБА_1, також посилається на те, що в позові вона зазначила відеопрогравач не той, що було продано в м. Києві, а іншій, який знаходився в належному їм автомобілі. Наскільки їй відомо, на час залишення нею ОСОБА_2, крісла та обігрівач дійсно знаходилися в м. Києві, але, на її думку, ОСОБА_2 в подальшому користувався цими речами, повинен був забрати їх з м. Києва додому. Що стосується телевізора вартістю 1200 грн., то зазначений телевізор був переданий рідними ОСОБА_2 в рахунок грошового боргу, так як у них не було можливості повернути борг грошима. Зазначений телевізор, марку якого вона не може назвати, на її думку, знаходиться у бабусі ОСОБА_2 в с. Ярове, оскільки будинок, в якому вони проживали, був невеликий, і там не було місця для його зберігання. Що стосується телевізора "ЛДЖІ", то даний телевізор був придбаний ОСОБА_2 на прохання її матері, вона передала їй за нього гроші, і цей телевізор є власністю її матері, вона ним користується і він є її власністю. ОСОБА_1 не заперечувала наявності у неї майна, про що зазначає позивач як весільні подарунки, а саме 1 люстра, 2 покривала, 2 чайні сервізи, 2 килими, стіл журнальний; що стосується ковдр на сентипоні, то вона була одна і нею користується ОСОБА_2 Позивачка не заперечує належності холодильника рідним ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував проти поділу майна з ОСОБА_1, як майна подружжя, при цьому просить виділити йому автомобіль, а він зобовязується сплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй ? частину, та поділити інше майно, при цьому врахувати обставини перебування майна в користуванні кожного з них, виділивши йому електродуховку, стіл, диван, цемент, 2 рулони толі, 2 машини цегляного бою, пісок, а ОСОБА_1 пилосос, пральну машину, 2 телевізори, 10 листів ДВП, 1 люстру. 1 ковдру, 2 покривала, 2 килими, 2 чайні сервізи, стіл журнальний. Просить також поділити грошовий вклад і виділити йому з нього 5500 грн. При цьому відповідач заперечує несення витрат на придбання під знос будинку в с. Ярове, а також посилається на безпідставність вимог щодо поділу обігрівача, крісел, відеопрогравача, оскільки на час залишення ОСОБА_1 його цих речей вже не було.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, як позови як первісний, так і зустрічний підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено:

Сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2003 р. в Тулиголівській сільській раді Кролевецького району за актовим записом №6 (а.с.8). На теперішній час шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають двох дітей Дениса ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9, 10), які після припинення сторонами спільного проживання проживають з матірю, відповідач сплачує аліменти на їх утримання. В період шлюбу сторони придбали майно, яке вони просять поділити.

При вирішенні спору суд керується положеннями Сімейного кодексу України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя".

Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного із цивільного обороту. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності (ст. 69 СКУ). У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісною власністю подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівним, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст. 70 СКУ).

Майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ст. 71 СКУ).

Враховуючи вищезазначені положення Сімейного кодексу України, а також те, що сторони не досягли згоди щодо поділу майна подружжя, звернення сторін до суду з позовами про поділ спільного сумісного майна подружжя є обгрунтованим.

Вирішуючи спір, суд керується також положенням ст. 60 ЦПК України про те, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Дослідивши зібрані по справі докази, враховуючи пояснення сторін, в тому числі щодо вартості майна, яке вони просять поділити, суд приходить до висновку, що поділу між сторонами як спільне сумісне майно подружжя підлягає наступне майно:

- автомобіль "ВАЗ-21011", 1979 року випуску, ринкова вартість якого згідно висновку автотоварознавчої експертизи складає 7333 грн. 70 коп., (а.с. 109-136);

- пральна машина "Івушка" вартістю 200 грн.,

- електродуховка 300 грн.;

- стіл письмовий 150 грн.;

- телевізор "ТСL" 1150 грн.;

- диван-ліжко 450 грн.;

- 9 листів ДВП 270 грн.;

- цемент 1000 кг 800 грн.;

- 2 рулони толі 140 грн.;

- 2 машини цегляного бою 500 грн.;

- 1 машина піску 180 грн.;

- 1 люстра 100 грн.;

- 1 ковдра на сентипоні 100 грн.;

- 2 покривала по 160 грн. 320 грн.;

- 2 чайні сервізи на 6 персон по 50 грн. 100 грн.;

- стіл журнальний 150 грн.;

- килими 2 шт. по 350 грн. 700 грн.;

- пилосос "Ракета" 300 грн.

Вартість майна, що підлягає поділу, без урахування вартості автомобіля складає 5910 грн. Виходячи з рівності часток подружжя в їх спільному майні вартість частки кожного складає 5910 грн. Виходячи з рівності часток подружжя в їх спільному майні вартість частки кожного складає 5910 грн.: 2 = 2955 грн. Як встановлено при розгляді справи на даний час будівельні матеріали використані при ремонті будинку по вул. Дзержинського, 52/2. ОСОБА_2 не заперечує, що ці будівельні матеріали були придбані на спільні з ОСОБА_1 кошти і не заперечує, щоб це майно при поділі було виділено йому. При поділі іншого майна суд враховує призначення цього майна у використанні, а також те положення сімейного законодавства, що майно має бути поділено в натурі.

Суд вважає за доцільне виділити ОСОБА_1 наступне майно: пральну машину "Івушка" 200 грн., телевізор "ТСL" 1150 грн., 9 листів ДВП 270 грн., люстру 100 грн., покривало 160 грн., чайний сервіз 50 грн., стіл журнальний 150 грн., 2 килими 700 грн., пилосос "Ракета" 300 грн., всього на суму 3080 грн., що на 125 грн. більше, ніж вартість ? частки.

ОСОБА_2 слід виділити цемент 800 грн., 2 машини бою 500 грн., толь 140 грн., пісок 180 грн., диван-ліжко 450 грн., стіл письмовий 150 грн., ковдра на сентипоні 100 грн., електродуховка 300 грн., покривало 160 грн., чайний сервіз 50 грн., всього на суму 2880 грн., що на 125 грн. менше від ? частки.

Враховуючи, що з позивачкою проживають двоє дітей, суд вважає, за можливе не стягувати з ОСОБА_1 компенсацію в 125 грн., збільшивши її частку в подільному майні на визначену суму.

Що стосується поділу автомобіля, то суд, виходячи з положень ч. 2 ст. 71 СК України, та враховує позицію сторін з приводу зазначеного майна на протязі вирішення спору між сторонами. Суд враховує, що автомобіль до звернення позивачки до суду знаходився у користуванні ОСОБА_2 і позивачка, предявляючи позов, ставила питання про стягнення компенсації за належну їй частину в автомобілі. Уточнивши свої позовні вимоги 10.08.2010 р., вона взагалі ставить питання про виділ їй автомобіля, а ОСОБА_2 фактично всього іншого подільного майна, а це суперечить як положенням сімейного законодавства, так і розясненням Пленуму Верховного суду України з приводу вирішення спорів даної категорії.

Ці вимоги позивачки не можуть бути задоволені. ОСОБА_2 не ставлячи питання про виділення йому автомобіля, посилається на те, що фактично він ним користувався до накладення на автомобіль арешту з часу залишення його ОСОБА_1, вона не має прав на управління транспортними засобами, інтереси дітей з врахуванням вищевикладеного, на які посилається ОСОБА_1, які враховані судом при поділі іншого майна, не можуть бути, на думку суду, бути підставою для виділення автомобіля саме позивачці. ОСОБА_2 же в судовому засіданні пояснив, що гарантує виплату позивачці грошової компенсації за належну їй частку в автомобілі. Тому суд приходить до висновку про доцільність виділення автомобіля ОСОБА_2, а з нього на користь ОСОБА_1 слід стягнути грошову компенсацію в розмірі 3666 грн. 85 коп. При такому поділі автомобіля не має значення той факт, що право власності на автомобіль зареєстровано на ОСОБА_1

Що стосується іншого майна, на яке посилаються сторони і питання про поділ якого вони ставлять, то суд вважає, що ними не надані докази, які б підтверджували наявність підстав для такого поділу і визнання факту наявності такого майна на момент припинення сторонами спільного проживання.

Позивачка просить поділити 2 крісла, обігрівач, відеопрогравач та телевізор вартістю 1200 грн. Як пояснив ОСОБА_2, чого не заперечувала і ОСОБА_1 2 крісла, б/у були ними придбані в м. Києві і знаходилися на зйомній квартирі під час їх проживання в м. Києві. В той же час було придбано і обігрівач, яким вони користувалися в м. Києві. В Києві ж, зі слів позивачки, вони мали відеопрогравач (Ді Ві Ді). Як вбачається з п. 23 Постанови Пленуму ВС України №11 від 21.12.2007 р., вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Вирішуючи питання про поділ майна, що зазначено у рішенні вище, суд виходив з того, що сторони визнали факт наявності цього майна, узгодили вартість майна, яке підлягає поділу.

Однак, на думку суду, виходячи з положень ст. 60 ЦПК України, позивачка не надала доказів про наявність на момент припинення спільного проживання такого майна як два крісла, обігрівача, відеопрогравача. При цьому суд враховує, що відповідач заперечує ту обставину, що це майно було в наявності, посилаючись на те, що за погодженням з позивачкою це майно залишилося в м. Києві, а відеопрогравач було продано за погодженням з позивачкою. При цьому слід зазначити, що позивачка фактично не змогла назвати ні марку відерпрогравача, ні його вартості, відсутні будь-які документи на це майно. Крім того, на думку суду, сторони не надали доказів, які б підтвердили факт наявності телевізора в переліку спільного майна вартістю 1200 грн. Позивачка, зазначивши в позовній заяві телевізор вартістю 1200 грн., не вказала його марки, часу придбання та ін. В судових засіданнях сторони, пояснюючи це питання, посилаються на те, що ОСОБА_2 має на увазі телевізор марки "ЛДЖІ", який він придбав в м. Києві і перед Новим роком привіз в с. Тулиголове, де він знаходиться до цього часу. В той же час позивачка стверджує, що телевізор "ЛДЖІ" придбаний на прохання її матері за кошти, належні матері, і даний телевізор не є їх спільним з відповідачам майном, а поділу підлягає телевізор, який в рахунок повернення боргу передала їм мати ОСОБА_2, і він, так вона думає, знаходиться в с. Ярове, у бабусі ОСОБА_2 Однак заперечення проти цього відповідача не спростовані, ніяких доказів щодо марки телевізора, місця знаходження, його вартості та ін. позивачка не надала. Посилаючись на знаходження телевізора в с. Ярове і обставин його придбання, ОСОБА_1, разом з тим, при допиті в якості свідків як ОСОБА_5 (бабусі), так і ОСОБА_6 (матері відповідача) жодним чином не посилається на ці обставини, а зазначила про це лише в останньому судовому засіданні, стверджуючи і оспорюючи лише претензії відповідача щодо телевізору марки "ЛДЖІ". Таким чином, на думку суду, ні позивачка не довела факту наявності у них телевізора вартістю 1200 грн., ні відповідач щодо того, що телевізор "ЛДЖІ" належить їм на праві спільної сумісної власності з позивачкою.

Не знайшли в судовому засіданні і твердження позивачки про те, що нею з відповідачем було придбано під знос за 800 грн. будинок в с. Ярове. Суд враховує, що позивачкою не зазначено навіть те, у кого саме було придбано будинок в с. Ярове, кому він належав раніше, за якою адресою знаходиться. При цьому слід врахувати, що мова йде про придбання нерухомості, яка підлягає реєстрації у встановленому законом порядку, зокрема в бюро технічної інвентаризації. В даному випадку про наявність угоди на відчуження не можна вести мови на підставі показів свідків чи т.п., оскільки угоди з нерухомістю потребують нотаріального оформлення. Більш того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, сільський голова с. Ярове, підтвердив, що до сільської ради з цього приводу ніхто із сторін не звертався. ОСОБА_5 в усній формі зверталася з приводу можливості придбання будинку під знос, однак він їй розяснив, що на будинок є спадкоємці в РФ, питання про продажу можна вирішувати після оформлення спадщини через 6 місяців. ОСОБА_5 він пояснив, що розбирати будинок не можна. Ні про які гроші, які були б заплачені за будинок, мова не йшла.

Що стосується грошового вкладу на імя позивачки в банку "Надра", то, на думку суду, він не підлягає поділу як спільне сумісне майно подружжя. Дійсно у відділенні Банку "Надра" ОСОБА_1 мала картковий та депозитний рахунок (а.с. 58-63). Нею було укладено Договір №603545 строкового банківського вкладу (депозиту) "Моє майбутнє", на який було зараховано за час спільного проживання сторін 10000 грн. (а.с. 62), загальна сума відсотків по депозиту склала 1787,61 грн. В січні 2010 року рахунок закритий. Як пояснила позивачка, даний вклад відкривався і поповнювався за рахунок коштів, отримуваних нею при народженні сина ОСОБА_8 і були витрачені нею на потреби дітей вже після припинення подружніх стосунків з відповідачем. ОСОБА_2 не заперечує даних про джерело грошового вкладу на імя ОСОБА_1, посилаючись при цьому, що даний вклад був відкритий за його згоди, однак вважає, що вклад підлягає поділу, так як дані кошти, на його думку, є заощадженнями їх сімї, оскільки при внесенні допомоги при народженні дитини витрати на потреби сімї, в тому числі на дітей, йшли з сімейного бюджету, в тому числі з його доходів як чоловіка ОСОБА_1 Разом з тим, як вбачається з карткового рахунку за період з 18.04.2006 р. по 11.05.2010 р. не всі кошти, отримані позивачкою в якості допомоги при народженні дитини, вона вносила на депозитний рахунок (а.с. 59-60). Крім того, при вирішенні спору в частині поділу грошового вкладу слід врахувати положення п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми" про те, що допомоги при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Тобто, гроші, отримані позивачкою, які потім були частково внесені на депозитний рахунок, є цільовими, призначеними для забезпечення потреб дитини. Після припинення спільного проживання діти позивачки проживають з нею. За таких обставин грошовий вклад як допомога при народженні дитини не має бути обєктом спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу.

З врахуванням викладеного, слід зазначити, що суд, вирішуючи питання про поділ майна сторін як подружжя, враховує позицію сторін, щодо вартості майна, узгоджені питання про наявність майна на час припинення спільного проживання, беручи до уваги також те, що сторони на час припинення подружніх стосунків та ведення спільного господарства жодним чином не зафіксували наявність спільного майна (акт опису майна чи т.п.), не надали суду жодних документів, які б свідчили про наявність майна, питання про поділ якого вони ставили. Це, зокрема, стосується відеопрогравача, телевізора, марку яких, навіть, сторони не можуть зазначити. При відсутності будь-яких документів, даних про марку, зокрема, що стосується побутових електроприладів, в звязку з чим неможливо визначити ні вартість майна, ні його стан, і при наявності заперечень однієї із сторін щодо наявності цього майна на час припинення подружніх стосунків, у суду відсутні підстави і докази для поділу такого майна.

Суд вважає, що безпідставними при вирішенні даного спору є вимоги позивачки щодо врахування розміру витрат, понесених сторонами та їх рідними на весілля, а також того, що ОСОБА_2 було взято кредит для проведення весілля, який погашався після весілля, та той факт, що ним на весілля витрачалися спільні кошти.

Сторони просять вирішити питання по судовим витратам, стягнувши понесені ними витрати з іншої сторони.

Відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат належить витрати по сплаті судового збору, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, витрати на правову допомогу, витрати, повязані з проведенням судових експертиз.

ОСОБА_1 сплачено судовий збір 180 грн. 90 коп., витрати на ІТЗ 120 грн., витрати на правову допомогу 600 грн., всього 900 грн. 90 коп.

ОСОБА_2 сплачено судовий збір 112 грн. 70 коп., витрати на ІТЗ 120 грн., за проведення автотоварознавчої експертизи 480 грн., за правову допомогу 1500 грн., всього 2212 грн. 70 коп.

Загальна сума судових витрат складає 3113 грн. 60 коп.

Враховуючи, що майно сторін, яке визнано спільним сумісним майном, поділено фактично в рівних частинах, позови обох сторін задоволено частково, суд з врахуванням обставин, викладених вище, вважає, що сторони, з врахуванням положень ст. 88 ЦПК України, мають нести витрати в рівних частинах, по 1556 грн. 80 коп., з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 655 грн. 90 коп.

Відповідно до ст. 60, 61, 65, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 11, 212, 213-215 ЦПК України, ст. 88 ЦПК України,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2:

1. Виділити ОСОБА_1: пральну машину "Івушка" вартістю 200 грн., телевізор "ТСІ" 1150 грн., 9 листів ДВП 270 грн., люстру 100 грн., покривало 150 грн., 1 чайний сервіз 50 грн., стіл журнальний 150 грн., 2 килими 700 грн., пилосос "Ракета" 300 грн., всього на суму 3080 грн. Визнати за ОСОБА_1 право власності на зазначене майно.

2. Виділити ОСОБА_2: автомобіль ВАЗ-21011, 1979 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований в Глухівському МРЕВ ОСОБА_9 України в Сумській області 28.05.2009 р., свідоцтво про реєстрацію серії ВМС №065865 на імя ОСОБА_1, вартістю 7333 грн. 70 коп. та інше майно цемент 800 грн., 2 машини цегляного бою 500 грн., 2 рулони толю 140 грн., пісок 180 грн., диван-ліжко 450 грн., стіл письмовий 150 грн., ковдра та сентипоні 100 грн., електродуховка 300 грн., покривало 160 грн., чайний сервіз 50 грн., всього на суму 2830 грн. Визнати за ОСОБА_2 право власності на зазначене майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3666 грн. 85 коп. грошової компенсації на належну ї2 ? частину у спірному автомобілі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі 655 грн. 90 коп.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

СУДДЯ Г.І. Сіра