Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-2966/2010 р..
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2010 р.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі;

- головуючого судді Дюженко Л.А.,

- при секретарі Волошиній М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 міської Ради, третя особа: ОСОБА_2 нотаріальна контора, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві зазначено, що мати позивачки, ОСОБА_3, народилася 14 листопада 1918 року у м. Богородськ, Горьківської області, Росія.

12.11.1945 року батько позивачки, ОСОБА_4 та мати позивачки - ОСОБА_3 уклали шлюб, підтвердженням чого слугує Свідоцтва про одруження №380, видане Єгоровським державним бюро РАЦС 12.11.1945 року. Від даного шлюбу народилася позивачка, ОСОБА_1.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №200, виданого 5 березня 1993 року виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів, посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в рівних долях. Загальна площа даного житлового приміщення становить 54,4 кв.м, а відповідна вартість на момент приватизації 27 200 (двадцять сім тисяч двісті) крб. 00 коп.

24 липня 2009 року помер батько позивачки - ОСОБА_4, який на момент смерті проживав в кв. 77 буд. 5/16, по вул. Мурманська/Ладозька в м. Запоріжжя, підтвердженням чого існує довідка №1085 від 13.08.2009 року, надана Комунальним підприємством «ВРЕЖО-7».

Після смерті батька позивачки, її мати - ОСОБА_3, відмовилася від прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка - ОСОБА_4, на користь позивачки. Доказом відмови ОСОБА_3 від спадщини на користь ОСОБА_1 слугує заява до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, яка була зареєстрована в реєстрі за № 1356, 05 вересня 2009 року, копія якої додається до позову.

22 вересня 2009 року між позивачкою - ОСОБА_1 та її матір'ю - ОСОБА_3 (її представником) був складений Договір дарування частини квартири, за яким ОСОБА_3 передала безоплатно у власність ОСОБА_1, а ОСОБА_1 прийняла від ОСОБА_3 як дарунок ? частину квартири, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська/Ладозька, 5/16, кв.77 .

Тим самим позивачка розраховувала, що відмова її матері достатня для прийняття нею спадщини, після померлого батька - ОСОБА_5, тому в установлений Законом 6-місячний строк до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори позивачка не звернулася, оскільки вважала, що квартира належить їй за Договором дарування.

Але, коли позивачка звернулася до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, то їй було відмовлено у прийнятті заяви на підставі пропуску нею терміну на звернення з такою заявою.

Позивачка вважає за необхідне зазначити, що після смерті батька і до сьогоднішнього часу, вона, ОСОБА_1, мешкає в АДРЕСА_2/Ладозька м. Запоріжжя, користується речами, сплачує необхідні платежі за газ, воду, опалення, світло.

Відповідно до норм цивільного законодавства України, право власності - право володіння, користування та розпоряджання майном. Право власності гарантується Конституцією України. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, оскільки воно є непорушним.

В силу вищенаведеного, а також вимог ст.ст. 8 та 14 Конституції України, позивачка має право на

судовий захист, тобто, вимагати її права власності на майно, в судовому порядку, оскільки право власності є

непорушним.

Разом з тим, позивачка позбавлена можливості в силу вищесказаних обставин, використовувати весь комплекс свого права власності щодо квартири АДРЕСА_3/Ладозька в м. Запоріжжі.

Як позивачка вже зазначала вище, в силу юридичної необізнаності про існування строку на заявлення Договору дарування та його документального оформлення, а також за домашніми повсякденними клопотами, визначений строк позивачка пропустила.

Позивачка вважає вищеназвані причини пропуску такого строку можуть бити визнані судом поважними і їй можна встановити додатковий строк на прийняття спадщини, тому вона просить суд визнати причину пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_5 до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори поважною, яка залишилась та надати позивачці додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідача - ОСОБА_2 міської Ради не заперечує проти позову.

Третя особа - ОСОБА_6 нотаріальна контора м. Запоріжжя в судове засідання не з'явилась, про день слухання була повідомлена, своєю заявою просить справу розглянути за відсутності їх представника.

Суд, оцінивши і дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, оглянувши докази по справі: свідоцтво про одруження ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 12.11 1945 року; паспорт на ім'я ОСОБА_3; свідоцтво про смерть на ім'я ОСОБА_4, серії 1-ЖС №151306 від 25 липня 2009 року; свідоцтво про народження на ім'я ОСОБА_1 БВ № 232452 від 18.11.1946 року; паспорт на ім'я ОСОБА_1; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_4/Ладозька м. Запоріжжя від 16.02.1993 року; свідоцтво на право власності на житло від 05.03.1993 року; заява до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори від 05.09.2009 року; довіреність від 05.09.2009 року; договір дарування №1038 від 22.09.2009 року-вважає позов доведеним з наступних підстав.

Як встановлено судом, мати позивачки, ОСОБА_3, народилася 14 листопада 1918 року у м. Богородськ, Горьківської області, Росія, копія паспорту СВ 447928, виданого Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 13.09.2001 року додається до позовної заяви.

12.11.1945 року батько позивачки, ОСОБА_4 та мати позивачки - ОСОБА_3 уклали шлюб, підтвердженням чого слугує Свідоцтва про одруження №380, видане Єгорівським державним бюро РАЦС 12.11.1945 року, копія якого додається до позову. Від даного шлюбу народилася позивачка, ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження БВ № 232452, виданого Полоцьким державним бюро РАЦС 18.11.1946 року, копія якого додається позивачкою до позовної заяви.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло №200, виданого 5 березня 1993 року виконавчим комітетом Ленінської районної Ради народних депутатів, посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_5 належить на праві спільної сумісної власності гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_3, в рівних долях. Загальна площа даного житлового приміщення становить 54,4 кв.м, а відповідна вартість на момент приватизації 27 200 (двадцять сім тисяч двісті) крб. 00 коп., підтвердженням чого слугує технічний паспорт, інвентарний № 43702, реєстраційний №247/36833 (копії Свідоцтва про право власності на житло та технічний паспорт додаються до матеріалів справи).

24 липня 2009 року помер батько позивачки - ОСОБА_4, який на момент смерті проживав в кв. 77 буд. 5/16, по вул. Мурманська/Ладозька в м. Запоріжжя, підтвердженням чого існує довідка №1085 від 13.08.2009 року, надана Комунальним підприємством «ВРЕЖО-7» ((копія Свідоцтва про смерть 1-ЖС №151306, видане ОСОБА_2 міським ВРАЦС ГУЮ у Запорізькій області 25 липня 2009 року та довідки КП «ВРЕЖО-7 додаються).

Після смерті батька позивачки, її мати - ОСОБА_3, відмовилася від прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка - ОСОБА_4, на користь позивачки. Доказом відмови ОСОБА_3 від спадщини на користь ОСОБА_1 слугує заява до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, яка була зареєстрована в реєстрі за № 1356, 05 вересня 2009 року, копія якої додається до позову.

22 вересня 2009 року між позивачкою - ОСОБА_1 та її матір'ю - ОСОБА_3 (її представником) був складений Договір дарування частини квартири, за яким ОСОБА_3 передала безоплатно у власність ОСОБА_1, а ОСОБА_1 прийняла від ОСОБА_3 як дарунок ? частину квартири, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вул. Мурманська/Ладозька, 5/16, кв.77 (копія Договору дарування частини квартири від 22.9.2009 року додається до позову).

Тим самим позивачка розраховувала, що відмова її матері достатня для прийняття нею спадщини, після померлого батька - ОСОБА_5, тому в установлений Законом 6-місячний строк до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори позивачка не звернулася, оскільки вважала, що квартира належить їй за Договором дарування.

Але, коли позивачка звернулася до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, то їй було відмовлено у прийнятті заяви на підставі пропуску нею терміну на звернення з такою заявою.

Суд встановлено, що після смерті батька і до сьогоднішнього часу, вона, ОСОБА_1, мешкає в АДРЕСА_2/Ладозька м. Запоріжжя, користується речами, сплачує необхідні платежі за газ, воду, опалення, світло.

Відповідно до ч.2 ст.1120 Цивільного кодексу України в редакції Закону від 16.01.2003 року; «Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.» (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частина 3 ст.1268 цього ж Кодексу вказує: «Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.»

Згідно з ч.1 ст.717 ЦК України: «За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.»

Частина 4 ст.720 ЦК України передбачає: «Укладати договір дарування може також представник дарувальника на основі письмового доручення, в якому обов'язково має бути вказане ім'я обдаровуваного.»

Відповідно до норм цивільного законодавства України, право власності - право володіння, користування та розпоряджання майном. Право власності гарантується Конституцією України. Право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, оскільки воно є непорушним.

В силу вищенаведеного, а також вимог ст.ст. 8 та 14 Конституції України, позивачка має право на судовий захист, тобто, вимагати її права власності на майно, в судовому порядку, оскільки право власності є непорушним.

Разом з тим, позивачка позбавлена можливості в силу вищесказаних обставин, використовувати весь комплекс свого права власності щодо квартири АДРЕСА_3/Ладозька в м. Запоріжжі, в силу юридичної необізнаності про існування строку на заявлення Договору дарування та його документального оформлення, а також за домашніми повсякденними клопотами, визначений строк позивачка пропустила.

Суд вважає, що вищеназвані причини пропуску такого строку можуть бити визнані судом поважними і їй можна встановити додатковий строк на прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60, 88. 212, 213 ЦПК України та ст.ст.8, 41 Конституції України, ч.1 ст. 717, ч.4 ст.720 , ч.2 ст.1120, ч.3 ст.1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Визнати причину пропуску строку для подання заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори поважною, та надати ОСОБА_1 додатковий строк - три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий -