Справа № 22-3290/2010 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Категорія: 57 Доповідач: Мусіна Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Павлишина О.Ф.

Суддів Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г.

При секретарі Безпятко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Бродівському районі Львівської області

на постанову Бродівського районного суду Львівської області від 28 січня 2010 року, -

встановила:

В січні 2010 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у Бродівському районі Львівської області про зобовязання здійснити нарахування щомісячної доплати до пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона відноситься до категорії „діти війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати їй не проводяться у розмірі, встановленому законом, просила поновити пропущений строк та зобовязати відповідача здійснити ці нарахування за період з 2006 - 2008 р. р. в сумі 3891,90 грн.

Постановою Бродівського районного суду від 28 січня 2010 р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного Фонду України у Бродівському районі Львівської області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 невиплачену щомісячну надбавку до пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В задоволенні позовних вимог про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену як дитині війни щомісячну надбавку до пенсії за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. включно відмовлено за пропуском річного процесуального строку звернення до адміністративного суду.

В задоволенні позовних вимог про зобовязання нарахувати та виплатити недоплачену як дитині війни щомісячну надбавку до пенсії за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2006 р. та з 01.01.2007 р. по 09.07.2007 р., а також за період з 01.01.2008 р. по 22.05.2008 р. відмовлено за безпідставністю.

Стягнуто з Державного бюджету в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 грн.40 коп.

В апеляційній скарзі УПФ в Бродівському районі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, прості судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи держав соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст.6 цього Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни викладено в такій редакції: „Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальною захисту дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема положення п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, крім того воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти і їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008р. по 31 грудня 2008р. спірні відносини регулюються відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції Закону, яка діяла до 1 січня 2007 року.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку,ще позовні вимоги щодо зобовязання відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. та з 22 травня 2008 року по 31 грудня, є обґрунтованими.

Також судом правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України „Про прожитковий мінімум прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України „Про соціальний захист дітей війни доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виконання спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У той же час, судом першої інстанції було допущено порушення правил застосування норм матеріального права при вирішенні питання щодо задоволення позовних вимог за 2008 р. та зобовязання відповідача виплачувати підвищення до пенсії позивачу в розмірі 20% від мінімальної пенсії за віком.

Такий висновок був зроблений в звязку з тим, що з січня 2008 р. дітям війни підвищення до пенсії вже виплачувалось в розмірі 10% від мінімальної пенсії за віком, спочатку відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, а після визнання рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 цього нормативного акта неконституційним - на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

При цьому судом першої інстанції не були враховані положення статей 3 і 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, яким встановлений конкретний розмір державної соціальної гарантії дітям війни у вигляді підвищення до пенсії та передбачено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно- правовими актами. Отже, у суду першої інстанції не було правових підстав визначати розмір підвищення до пенсії позивачу, який відрізняється від установленого законом розміру, оскільки виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами при розрахунку підвищення пенсії, яке передбачено ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, застосуванню підлягає мінімальний розмір пенсії за віком, який вираховується виходячи з прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, І визначеного законами про Державний бюджет України на певний рік, а не розмір, що установлений постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № І 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян.

Враховуючи викладене, колегія суддів, виходячи з положень п.4 ч.1 ст.309 І ЦПК, вважає, що допущене порушення норм матеріального права підлягає

усуненню апеляційним судом із зміною рішення в частині задоволених позовних вимог за період з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р.

В решті доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду та встановлених обставин справи.

Керуючись п.п.1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1691-УІ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, п.З ч.1 ст.307, ст.ст.308, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бродівському районі Львівської області від 28 січня 2010 р. задовольнити частково.

Постанову Бродівського районного суду Львівської області від 28 січня 2010 р. в частині визначення розміру щомісячної надбавки до пенсії як дитині війни 20% за період з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. змінити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Бродівському районі Львівської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної надбавки до пенсії як дитині війни за період з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2008 р. в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (в редакції станом на 09.07.2007 р.) з врахуванням виплачених сум.

В решті постанову районного суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 2-х місяців до Верховного Суду України.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_2