АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4445/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Болтунова Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2010 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Керімовій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Вербуватівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, відділу Держкомзему Юр'ївського району Дніпропетровської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання рішення Вербуватівської сільської ради таким, що не приймалось, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Вербуватівської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області, відділу Держкомзему Юр'ївського району Дніпропетровської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, визнання рішення Вербуватівської сільської ради таким, що не приймалось, зобов'язання видати державний акт на право приватної власності на землю, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та з урахуванням уточнень позову просив визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім'я ОСОБА_4 від 29 липня 2004 року і на ім'я ОСОБА_2 від 18 жовтня 2006 року, про визнання за ними права власності на 0,25 га та 0,0935 га земельної ділянки для будівництва й обслуговування жилого будинку в с. Вербуватівка по вул. Береговій, 20 Юр'ївського району Дніпропетровської області; визнати таким, що не було прийнято рішення 3 сесії 22 скликання Вербуватівської сільської Ради від 11 листопада 1994 про передачу ОСОБА_4, у приватну власність земельних ділянок площею 0,25 га та 0,0935 га.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом та просив визнати недійсним державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_3 від 30 вересня 1999 року; визнати таким, що не приймалось рішення 3 сесії 22 скликання Вербуватівської сільської ради від 11 листопада 1994 року щодо передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для обслуговування жилого будинку, площею 0,41 га та зобов'язати відділ Держкомзему Юр'ївського району видати ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку в розмірах, визначених рішенням Вербуватівської сільської ради від 11 листопада 1994 року.

Рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2010 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд до іншого суду Дніпропетровської області.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, згідно вимог ст. 308 ЦПК України, підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 07 липня 1989 року, після смерті ОСОБА_5 у 1988 році ОСОБА_3 і його брати ОСОБА_4, та ОСОБА_6 успадкували по 1/3 частині домоволодіння №22 по вул. Береговій в с. Вербуватівка Юр'ївського району Дніпропетровської області.

22 липня 2005 року ОСОБА_4 помер та належну йому 1/3 частину житлового будинку №22 по вул. Береговій в с. Вербуватівка Юр'ївського району Дніпропетровської області успадкував його син - ОСОБА_2

13 листопада 2005 року ОСОБА_6 свою 1/3 частину житлового будинку №22 по вул. Береговій в с. Вербуватівка Юр'ївського району Дніпропетровської області подарував ОСОБА_3, про що було складено відповідний договір.

Отже, ОСОБА_3 став власником 2/3 частини житлового будинку № 22 по вул. Береговій в с. Вербуватівка Юр'ївського району Дніпропетровської області.

Як вбачається із державних актів на право власності на земельні ділянки від 29 липня 2004 року, виданих на ім'я ОСОБА_4 останньому на підставі рішення 3 сесії 22 скликання Вербуватівської сільської Ради від 11 листопада 1994 року були передані у власність земельні ділянки площею 0.2500 га. та 0.0935 га, розташовані по вул. Береговій, 20 с. Вербуватівка (загальною площею 0.3435 га.) для будівництва, обслуговування житлового будинку, для ведення особистого селянського господарства. Після смерті ОСОБА_4, вказані земельні ділянки перейшли у спадщину до ОСОБА_2 та останньому були видані державні акти на право власності на земельні ділянки від 18 жовтня 2006 року.

Домоволодіння по вул. Береговій, 20 у с. Вербуватівка належить ОСОБА_3 на праві особистої власності. Для обслуговування вказаного жилого будинку ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,4008 га.

Отже, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3І та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 з наступних підстав.

Відповідно до ст.1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» сільські, селищні та міські Ради народних депутатів були зобов'язані забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), при цьому право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, повинні були посвідчуватись відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Відповідно до ст.2 вказаного Декрету, пере дача громадянам України безплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей вказаних у ст.1 нього Декрету, провадиться один раз, про що робиться обов'язково відмітка у паспорті або документі, який його замінює.

Враховуючи пояснення представника Вербуватівської сільської Юр'ївського району Дніпропетровської області ОСОБА_7 та дані архівної довідки № 259 від 22 жовтня 2009 року, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що на 3 сесії 22 скликання Вербуватівської сільської ради Юр'ївського району рішення про передачу у власність ОСОБА_4 земельних ділянок розмірами 0.25 га та 0.0935 га, що розташовані по вул. Береговій, 20 с. Вербуватівка не приймалось, а було прийнято рішення про передачу останньому у приватну власність земельної ділянки площею 0.18 га.

Крім того, судом було вірно зазначено, що оскільки вказаний будинок належить на праві особистої власності ОСОБА_3, якому земельна ділянка для обслуговування даного будинку була передана у приватну власність на підставі державного акта про право власності на землю від 30 вересня 1999 року, то це виключає можливість передачі земельних ділянок ОСОБА_4 для обслуговування того ж самого жилого будинку, на підставі державних актів про право власності на землю, виданих останньому в 2004 році.

За таких обставин, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що приватизацію земельних ділянок площею 0.2500 га. та 0.0935 га. (загальною площею 0.3435 га.) ОСОБА_4, було здійснено з порушенням діючого на той час законодавства про приватизацію земельних ділянок, без відповідного рішення сільської Ради про надання дозволу на приватизацію, а тому державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на його ім'я від 29 липня 2004 року є недійсними.

Враховуючи вищевикладене, державні акти видані на ім'я ОСОБА_2 на право власності на земельні ділянки площею 0,2500 га. та 0,0935 га. (загальною площею 0,3435 га.). в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, також є недійсними.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходив з того, що ОСОБА_2 фактично успадкував частину жилого будинку № 22 по вул. Береговій в с. Вербуватівка Юр'ївського району.

По вул. Береговій, 20 с. Вербуватівка, розташований жилий будинок, що належить ОСОБА_3, який є власником даного будинку та земельної ділянки, наданої для його обслуговування. А отже, за таких обставин, ОСОБА_2 не мав правових підстав, заявляти вимоги, щодо майна, яке йому не належить, і тому зустрічний позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

В апеляційної скарзі не наведено доводів, яки б спростовували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді :