Старобільський районний суд Луганської області
Справа № 2- 7/2010 рік
РІШЕН Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2010 року Старобільський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Пелиха О.О.,

при секретарі Кудрявцевої Ю.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому і засіданні м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обгрунтування позову позивач посилався на те, що 08 червня 2008 року в районі будинку №183 по вул.Дйбко в с.Лиман Старобільського району сталася дорожньо - транспортна пригода внаслідок якої йому було завдано тілесні ушкодження, у звязку з чим він знаходився на стаціонарному та амбулаторному лікуванні. Вироком Старобільського районного суду від 17.06.2009 р. ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.І ст.286 КК України та призначено покарання у вигляді

1року обмеження волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на

2роки. Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 25.08.2009 р. вирок Старобільського районного суду від 17.06.2009 р. відносно ОСОБА_3 змінено в частині стягнення з останнього на користь позивача матеріальної та моральної шкоди та справу направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. У результаті ДТП йому було завдано матеріальну шкоду у розмірі 3 131 грн. 36 коп., яка складається з витрат на придбання ліків і рентгенівської плівки (504, 36 грн.), витрат на сторонній догляд (1 500 грн.), витрат на поїздки до м.Луганська (144 грн.), вартості пошкодженого одягу (брюки, футболку, куртку), взуття (кросівки) (983 грн.) та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн., яка полягає у фізичному болю внаслідок отриманих травм, в значному погіршенні здоровя. Він досі відчуває біль, потребує відновлювального лікування. Просив суд стягнути з відповідача на його користь зазначені суми.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позов підтримала в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 позов не визнали.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи №1-152/2009 р. за звинуваченням ОСОБА_3 за ч.І ст.286 КК України, справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.4 ст.127 КУпАП та перевіривши наведені у позові доводи, суд вважає, позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

2

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідача ОСОБА_3 на підставі вироку Старобільського районного суду 17.06.2009 р. визнано винним в тому, що він 08.06.2008 р.в 01-00 годин поблизу будинку №183 по вул.Дибко в с.Лиман Старобільського району Луганської області рухаючись у напрямку смт.Новопсков по смузі свого руху на автомобілі НОМЕР_1 з пасажиром ОСОБА_5 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, який рухався у напрямку м. Старобільська по зустрічній смузі руху. Внаслідок ДТП на час неповнолітньому ОСОБА_1 були спричинені чисельні тілесні ушкодження. (а.с.79-83 крим. справа №1-152/2009 р.)

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 25.08.2009 р. вирок Старобільського районного суду від 17.06.2009 р. відносно ОСОБА_3 змінено в частині стягнення з останнього на користь позивача матеріальної та моральної шкоди та справу направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. (а.с. 103-106 крим справа №1-152/2009 р.)

У судовому засіданні з пояснень представника позивача ОСОБА_2 було встановлено, що вона є матірю позивача ОСОБА_1. На час проведення досудового слідства та розгляду кримінальної справи у суді ОСОБА_1 був неповнолітнім і вона була його законим представником. Після ДТП, що мало місце 08.06.2008 р. позивач не працював, доходу не мав, тому усі матеріальні затрати повязані з його лікуванням та відновленням після ДТП несла вона. При цьому суму матеріальної шкоди вона оцінила в 3131 грн. 36 коп., яка складається з витрат на придбання ліків і рентгенівської плівки (504, 36 грн.), витрат на сторонній догляд (1 500 грн.), витрат на поїздки до м. Луганська ( 144 грн.), вартості пошкодженого одягу (брюки, футболку, куртку), взуття (кросівки) ( 983грн.), проте наполягала стягнути вказану суму матеріальної шкоду на користь сина ОСОБА_1. Вважала зайвим самостійно звернутися до суду з позовом щодо відшкодування матеріальної шкоди. На час звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди позивач вже мав повну цивільну дієздатність, а тому самостійно звернувся до суду з позовом щодо відшкодування на його користь матеріальної моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана ... майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Приймаючи до уваги, те, що у судовому засіданні було достовірно встановлено, що майнова шкода була завдана не ОСОБА_1, а ОСОБА_2, відмовляє позивачу в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальної шкоди, що не позбавляє права ОСОБА_2 на звернення до суду позовом про відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішуючи питання щодо відшкодування з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди суд приходить до наступного.

Згідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.ст.32, 52, 62 Конституції України фізичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди заподіяної внаслідок порушення їх свобод та законих інтересів.

Вироком Старобільського районного суду від 17.06.2009 р. відповідача ОСОБА_3 було визнано винним у ДТП, що мала місце 08.06.2008 р..

Позивачу, як постраждалому в наслідок ДТП було завдано моральну шкоду, яка виразилася в тому, що після ДТП виникли психотравматичні фактори, які стали

з

ОСОБА_1 джерелом негативних емоцій та переживань, спричинили погіршення здоровя, негативно вплинули на реалізацію його намірів.

Судова практика склалася таким чином, що вирішуючи питання про розмір відшкодування з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 0.0. моральної (немайнової) шкоди враховується характер та обсяг душевних та психічних страждань, їх тривалість, стан здоровя, тяжкість змушених змін у житті, час необхідний для відновлення та з урахуванням всіх обставин справи, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 0.0., враховуючи його страждання та переживання, отримані тілесні ушкодження, крім того, суд враховує, що відповідно до постанови судді від 19.05.2009 р. ОСОБА_1 було визнано винним за ч.4 ст.127 КУпАП (порушення Правил дорожнього руху, що спричинили створення аварійної обстановки) моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., вважаючи заявлену позивачем суму моральної шкоди черезмірно завищеною.

Відповідно до ч.З ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати на користь держави у розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

Суд на підставі викладеного, керуючись ст.ст.32, 52, 62 Конституції України, ст.ст.1166, 1167 ЦК України ст.10,11,60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої джерелом

підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

Олександровича моральну (немайнову) шкоду у розмірі 5 000 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 51 грн. та витрати

на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 3 131 грн. 36 коп. та моральної

(немайнової) шкоди у розмірі 15 000 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через

Старобільський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заяву на апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10-ти днів

з дня проголошення рішення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів після подання

заяви про апеляційне оскарження.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про

Суддя

ОСОБА_6