Апеляційний суд Тернопільської області
Справа № 22ц - 2268 Головуючий у 1 інстанції - Ткаченко О.М.
Категорія 37 ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2010 року.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Парандюк Т.С

Суддів - Храпак Н.М. і ОСОБА_2

при секретарі Прус Л.С.

за участю сторін по справі та адвокатів

ОСОБА_3 і ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на рішення Збаразького районного суду від ЗО червня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до Шимковецької сільської ради, ОСОБА_7 про встановлення права власності на спадкове майно та майно колишнього колгоспного двору та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 і Р.В. про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_8 і Р.В. пред'явили зазначений вище позов, посилаючись на те, що станом на 15 квітня 1991 року були членами колипшього колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_9.

Членом цього ж двору була ОСОБА_10 (сестра ОСОБА_9, дружина ОСОБА_5 і мати ОСОБА_6В.), яка 29 червня 1995 року померла. Отже всім чотирьом членам колгоспного двору належало по 1/4 частині майна двору. Крім того вони, позивачі, успадкували по 1/8 частині майна двору по смерті ОСОБА_10 Вважають, що ОСОБА_5 належить 3/8 частини двору, належного ОСОБА_9, а ОСОБА_11 - 5/8 частин.

22 липня 2007 року помер ОСОБА_9Г і відкрилась спадщина на його 1/4 частину майна двору. ОСОБА_6 вважає, що ця частина майна повинна бути присуджена йому, оскільки його матері ОСОБА_10, яка була спадкоємицею ОСОБА_9 по закону і повинна була успадкувати належну йому 1/4 частину двору, на час відкриття спадщини не було в живих.

В грудні 2009 року до ОСОБА_5 і Р.В. звернувся з зустрічним позовом ОСОБА_7, який просить визнати за ним право власності на все спадкове майно (жилий будинок та земельна ділянка площею 2,64 га), які належали покійному брату ОСОБА_9, посилаючись на те, що на час відкриття спадщини проживав разом з братом, доглядав його, оскільки той не міг обходитись без сторонньої допомоги, поховав його. Після смерті брата прийняв спадщину, залишився і продовжує проживати в тому ж господарстві.

Рішенням Збаразького районного суду від ЗО червня 2010 року в первинному позові ОСОБА_5 і Р.В. відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_7 задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 і Р.В. просять рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення їхнього позову та відмову в позові ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавпш доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянтів ОСОБА_5 і Р.В., адвоката ОСОБА_3, які підтримують доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу ОСОБА_7, адвоката ОСОБА_4 та представника Шимковецької сільської ради ОСОБА_12, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи ОСОБА_5 і Р.В. в частині позову, що стосується визнання права власності кожного з них на 1/4 частину майна колишнього колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_9, суд виходив з того, що прописавшись у вказаному дворі 26 квітня 1991 року, сім'я ОСОБА_5 не набула такого членства, отже права на майно колгоспного двору позивачі не мають.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону, грунтується на матеріалах справи, тому з ним слід погодитись.

Судом встановлено, що двір, розташований під № 15 по вул.Л.Українки в с.Решнівка Збаразького району, головою якого був ОСОБА_9, до 15 квітня 1991 року (до прийняття Закону України «Про власність») мав статус колгоспного. На вказану дату в дворі проживав і був прописаний один ОСОБА_9 Сім'я ОСОБА_5 (батько, мати і малолітній син), в т.ч. і позивачі, була прописана в цей двір 26 квітня 1991 року, уже після того, як колгоспний двір припинив своє існування.

Обґрунтовуючи позов, позивач ОСОБА_5 вказував на те, що він з дружиною ОСОБА_13, яка приходилась ОСОБА_9 рідною сестрою, та малолітнім сином ОСОБА_14, поселились в будинку ОСОБА_9 1 березня 1991 року. При цьому посилався на запис в погосподарській книзі села; довідку Шимковецької сільської ради від 5 серпня 2009 року, з якої видно, що станом на 15.04.91 р. вони були членами колгоспного двору; довідку про те, що проживали вони та були зареєстровані у м.Збараж з 16 лютого 1990 по 1 березня 1991 року; копію трудової книжки, в якій записано, що ОСОБА_5 у березні 1991 року відробив повну кількість трудоднів, тощо.

Суд підставно не взяв ці доводи ОСОБА_5 до уваги, оскільки вони не є безспірними, спростовані іншими доказами, що є у справі, а крім того, вони з достовірністю не підтверджують факт поселення сім'ї ОСОБА_5 в будинку ОСОБА_9 з 1 березня 1991 року.

Заперечуючи в цій частині позов ОСОБА_5, Шимковецький сільський голова ОСОБА_12 пояснив, що довідка, яку подав суду ОСОБА_5 про їх членство у колишньому колгоспному дворі, головою якого був ОСОБА_9, видана без перевірки, помилково, і її дані не відповідають дійсності. Надав суду іншу довідку сільської ради, від 5 листопада 2009 року, яка спростовує дані попередньої довідки. Крім того, Шимковецькою сільською радою надані суду довідки, з яких вбачається, що ОСОБА_13 були прописані в господарстві ОСОБА_9 26 квітня 1991 року, та, що станом на 15 квітня 1991 року у дворі проживав один ОСОБА_9

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16, на покази яких посилалися позивачі, пояснили в судовому засіданні, що ОСОБА_13 прибули в господарство ОСОБА_9 в дев'яності роки, може і в 1991 році, але точної дати не пригадують. Крім того, вони пояснювали, що ОСОБА_13 перебували з ОСОБА_9 в недружніх стосунках, що як нравиїю, виключало ведення спільного господарства у дворі.

Слід відмітити також, що з грудня 1995 року (з часу вибуття з колишнього колгоспного двору) до липня 2007 року (час смерті ОСОБА_9І.), ніхто з позивачів не висловлював своїх претензій з приводу належності їм будь-якої частини майна двору.

За таких обставин, висновок суду про те, що позивачі не були членами колишнього колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_9, і не набули права на майно цього двору є законним та обгрунтованим.

З огляду на викладене вище, законним та обгрунтованим є і висновок суду про відмову в позові про визнання за кожним з позивачів права власності на 1/8 частину майна в порядку спадкування за законом по смерті ОСОБА_10, яка померла 29 червня 1995 року. Судом встановлено, що ОСОБА_10 членом колишнього колгоспного двору ОСОБА_9 не була і права на майно двору не набула.

За даними Збаразької державної нотаріальної контори після померлої 29.06.95 р. ОСОБА_10 спадкові права на будь-яке, належне їй майно, у встановленому порядку спадкоємцями не оформлялись.

Постановивши правильне рішення про відмову ОСОБА_5 і Р.В. в частині позову про визнання за кожним з них права власності на 3/8 частини майна колишнього колгоспного двору та в порядку спадкування по смерті ОСОБА_10, суд припустився помилки, вирішуючи позов ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно по смерті ОСОБА_9, та аналогічного зустрічного позову ОСОБА_7

З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2007 року відкрилась спадщина по смерті ОСОБА_9. Спадкове майно складають житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований під №15 по вул.Л.Українки в с.Решнівка Збаразького району та земельна ділянка площею 2,64 га, яка знаходиться на території Шимковецької сільської ради. Належність вказаного майна спадкодавцю доведено матеріалами справи, зокрема: довідками Шимковецької сільської ради, з яких видно, що вказаний вище жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами зведено на відведеній ОСОБА_9 у встановленому законом порядку земельній ділянці; та що по господарських книгах села будівлі рахувались за ним; Державним актом серії ТР №02723 на право власності на землю, виданим ОСОБА_9 25 серпня 2005 року

Зазначені обставини визнали також сторони по даній справі. Спадкоємців першої черги у покійного не було.

До другої черги спадкоємців ОСОБА_9 належать його рідні брати і сестри, однак заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини по його смерті, у встановленому законом порядку, ніхто з них не подавав.

На спадкове майно претендують тільки рідний брат покійного ОСОБА_7 (позивач за зустрічним позовом, в порядку, передбаченому ст.1262 ЦК України), та син його рідної сестри ОСОБА_10, яка померла 29.06.95 р. - ОСОБА_6 (позивач за первинним позовом в порядку, передбаченому ч.З ст.1266 ЦК України за правом представлення), які фактично прийняли спадщину.

Судом першої інстанції встановлено, що в лютому 2005 року спадкодавцю ОСОБА_9 було ампутовано ступні обох ніг і він без сторонньої допомоги обходитись не міг. Здійснював догляд за ним та вів його господарство позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7, який після смерті брата вступив у володіння та управління жилим будинком, господарськими будівлями і спорудами, якими володіє до цього часу.

Прийняв спадщину по смерті ОСОБА_9 і син його рідної сестри померлої в червні 1995 року ОСОБА_10, - позивач за первинним позовом ОСОБА_6, який з квітня 1991 року прописаний та проживав в будинку ОСОБА_9; в грудні 1995 року переселився разом з батьком ОСОБА_5 в господарство його другої дружини ОСОБА_17, звідки вибув по досягненні повноліття (в 2004 році) спочатку до лав Армії, потім на навчання в училище, по закінченні якого повернувся в будинок ОСОБА_9, з якого виїжджав на тиммчасові заробітки в Росію, але ніколи не виписувався.

ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що він особисто віддав ключі від будинку ОСОБА_11, коли той повернувся з заробітків з Росії (до початку зими 2007-2008 р.р.), відвів йому для проживання дві кімнати, в яких колись проживали його батьки, і ніколи не заперечував і не заперечує в даний час, щоб той проживав у спірному будинку.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 слід визнати право власності кожного з них, в порядку спадкування за законом, на 1/2 частину будинку спадкодавця, у зв'язку з чим вважає за необхідне рішення суду скасувати і ухвали нове по суті спору.

За ОСОБА_7 слід також визнати право власності на половину земельної ділянки, площею 2,64 га, яка входить в спадкову масу. ОСОБА_6 на другу половину ділянки не претендує (позов не заявлено), тому вона залишається не затребуваною.

Доводи апелянтів, що ОСОБА_7 взагалі не має права на спадкове майно покійного ОСОБА_9, оскільки з ним разом не проживав, на увагу не заслуговують, т.я. правового значення для правильного вирішення даного спору не мають. ОСОБА_7 має право на спадкування майна свого рідного брата в порядку ст.1262 ЦК (яка не передбачає обов'язкове проживання зі спадкодавцем), а не в порядку ст.1264 ЦК, яка таке проживання обумовлює. Крім того, апелянти не довели, що доглядав за хворим ОСОБА_9, який не міг обходитись без сторонньої допомоги, та його господарством, хтось інший, а не ОСОБА_7 Факту, що після смерті ОСОБА_9 у володіння та управління спадковим майном вступив ОСОБА_7 апелянти навіть не заперечували.

Керуючись ст.ст. 1220,125,1262,1266 ЦК, ст.ст.307,309,316 ЦПК України, колегія суддів , -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Збаразького суду від ЗО червня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_18 право власності на 1/2 частину жилого будинку №15, розташованого по вул. Л. Українки, в с. Решнівка Збаразького району Тернопільської області та частину земельної ділянки (1,32га), розташованої на території Шимковецької сільської ради Збаразького району , що належала ОСОБА_9 на підставі державного акту па право власності на землю серії ТР № 027230.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на частину жилого будинку № 15, розташованого по вул. Л.Українки в с.Решнівка Збаразького району Тернопільської області.

В позові ОСОБА_5 відмовити.

Судові виграти покласти на сторони в межах ними понесеними.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом 20 днів.

Головуючий підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Стефлюк О.Д.