Справа № 2-10/10
РІШЕННЯ

іменем України

29 червня 2010 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Бораковського В. М. ,

при секретарі Кухтій О.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення їх, виселення відповідача та стягнення моральної шкоди, -

встановив:

Позивач в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вони сімєю з пяти чоловік проживають в двохкімнатній квартирі АДРЕСА_1. З метою покращення житлових умов вони купили трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2"а", в місті Стрий у власниці цієї квартири ОСОБА_7. Їхню двохкімнатну квартиру продали. В комунальному підприємстві вони узнали, що в купленій ними квартирі проживає та прописана в якості квартирантки відповідачка ОСОБА_6 Вона, позивачка ОСОБА_2, прийшла до відповідачки і попередила її про те, що вона є новий власник і бажає вселитись в куплену ними квартиру, попередньо зробивши в ній ремонт. Просила відповідачку звільнити їм квартиру. Відповідачка попросила декілька днів для того, щоб вивезти речі та звільнити квартиру. Під час їхньої розмови ОСОБА_6 заявила, що виселятись не буде. На даний час її сімя опинилась у вкрай тяжкому становищі. Їхню квартиру вони продали і їх щодня нові господарі просять звільнити вже неналежну їм квартиру по вулиці Добрівлянській 64/33. В даний час вони змушені платити новим власникам їхньої колишньої квартири за оренду житла. Вселитись в їхню квартиру вони не мають можливості. По-перше, відповідачка їх не впускає, а по-друге, жити там неможливо із-за того, що квартира перебуває у жахливому антисанітарному стані, потребує ремонту та санітарної обробки. Відповідачка ж своїми діями чинить їм перешкоди. Саме тому вони змушені звертатись до суду з даним позовом. Діями відповідачки їхній сімї спричинено моральну шкоду, оскільки з вини відповідачки вони не можуть скористатись їхнім правом власників. Вони планували літом зробити ремонт квартири і спокійно жити в ній, а тепер вимушені проживати в чужій квартирі і платити за оренду житла. Більше того, як їм стало відомо, відповідачка вже довгий час не оплачує житло, власниками якого є вони, і постійно руйнує його. Із-за цього вони постійно нервуються. В сімї виникають конфлікти. Вони починають обвинувачувати один одного в тому, що купили саме цю квартиру. Вони втратили спокій, сон, несуть душевні страждання, переживають за своїх дітей, яким вони мали намір створити нормальні житлові умови, але з вини відповідачки цього зробити не можуть. Моральну шкоду вони оцінюють в 5000 гривень.

В удовому засіданні позивач ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 М-С.І. позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені у позові обставини, і суду пояснила, що не зважаючи на тривалий час з якого вона є власником вказаної квартири, вона і її сімя не можуть скористатись своїм правом власності і вселитися у власну квартиру, тому просить суд усунути перешкоди в користуванні їхньою власністю-квартирою №5, в будинку №6а, по вул. Івасюка, в м. Стрий, Львівської області, вселивши їх в цю квартиру та виселити з неї відповідачку ОСОБА_6, яка не є власником даної квартири, хоч проживає там, у неї є родичі і донька де вона може проживати, та стягнути з відповідачки 5000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить справу слухати за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_6 проти задоволення позовних вимог заперечила і суду пояснила, що вона проживала вданій квартирі разом з своїм чоловіком батьком ОСОБА_7 На даний час продовжує проживати і є зареєстрована в даній квартир. Іншого житла у неї немає. У неї є дочка ОСОБА_8 1968р.н., яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та сестра ОСОБА_9, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. З ними вона підтримує звязки, спілкується і перебуває у добрих стосунках. До доньки вона їхати проживати не хоче. До того, як перейшла жити у вищевказану квартиру, проживала в Одеській області.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_10 в судове засідання не зявився, однак подав до суду клопотання, в якому просить справу розглядати за його відсутності, заперечив проти задоволення позовних вимог покликаючись на те, що згідно поквартирної карточки форми „Б", наданої КП „Надія", ОСОБА_6 прописана в квартирі №5, по вул.Івасюка,6-а, у м.Стрию, з 18 липня 1989р., як піднаймач. Наймачем цієї квартири, згідно цієї ж поквартирної карточки був ОСОБА_11. Відповідно до свідоцтва про право власності від 22 жовтня 1996 р., виданого Стрийською міською радою, ОСОБА_11 набув права власності на дану квартиру в порядку приватизації державного житлового фонду. З цього моменту - 22 жовтня 1996 р. припинився статус ОСОБА_11 як наймача квартири. Одночасно при цьому припинився і статус ОСОБА_6, як піднаймача, оскільки такий можливий лише при належності квартири місцевій раді та користування нею наймачем за договором найму. Відповідно до ст. 99 ЖК України, в разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. З моменту приватизації квартири договір найму припинився в звязку із збігом наймача і власника в одній особі. Відповідно до ст. 219 ЦК України в ред. 1963 р., зобов'язання припиняється збігом боржника і кредитора в одній особі. Оскільки статус ОСОБА_6, як піднаймача, припинився 22 жовтня 1996 р., інших угод про порядок користування приватизованою квартирою між нею та власником ОСОБА_11 не було, то з цього моменту вона набула статусу члена сімї власника квартири ОСОБА_11 Згідно свідоцтва про одруження, між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 25 жовтня 1997 р. було укладено шлюб, що вже безумовно визначає її статус члена сімї власника квартири. Тобто, з 22 жовтня 1996 р., а з 25 жовтня 1997 р. безумовно, на відповідача ОСОБА_6 поширюються права, передбачені ст. 156 ЖК України. Тобто, ОСОБА_6 набула права користування квартирою нарівні з її власником - її законним чоловіком ОСОБА_11 Виселення члена сімї та власника квартири можливе лише в порядку ст. 157 ЖК України, тобто в судовому порядку і лише з підстав, передбачених ст. 116 ЖК України, тобто, в разі руйнування чи псування жилого приміщення, використання його не за призначенням або систематичного порушення правил соціалістичного співжиття. Жодної з цих підстав для виселення ОСОБА_6 немає, судом не встановлено, і позивачем доказів такого не надано та позову з таких підстав не предявлено. Перелік підстав, передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України, є виключним і розширеному тлумаченню не підлягає. Перехід права власності на квартиру не може бути підставою для виселення з неї члена сімї власника і така підстава чинним законодавством не передбачена. При вчиненні договору купівлі-продажу спірної квартири продавець ОСОБА_7, відповідно до ст. 659 ЦК України, зобов'язана була попередити покупця ОСОБА_1 про права на цю квартиру відповідача ОСОБА_6 В силу цієї ж правової норми, якщо продавець не виконав такої вимоги покупець має право вимагати зниження ціни або розірвання договору купівлі-продажу. В заяві про уточнення позовних вимог позивач вимагає на підставі ст. 168 ЖК України розірвати договір найму квартири АДРЕСА_3, з ОСОБА_6 Однак, при цьому позивач не надав суду самого договору найму даної квартири. Очевидно, позивач не надав договору найму житла тому, що такого не існує в природі, так як ОСОБА_6 вселилася в квартиру, що належить громадянину на праві власності, не як наймач, а як член сімї (дружина) власника квартири. Відповідно до ст.158 ЖК України, договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем в письмовій формі з наступною реєстрацією його у виконкомі місцевої ради або утвореному ним органі управління. Жодних даних про реєстрацію у виконкомі Стрийської міської ради чи житлово-експлуатаційній організації договору найму квартири АДРЕСА_4 між її власником ОСОБА_11Г та його дружиною ОСОБА_6 немає, відповідних доказів про наявність такого договору і його реєстрацію позивачем суду не надано. Якщо позивачі вимагають розірвання договору найму житла, який може бути укладений виключно в письмовій формі, то повинні б надати суду такий договір, або хоча б вказані дату укладення такого договору і підтвердити це об'єктивними доказами. Згідно повідомлення ВГІРФО Стрийського МВ УМВСУ у Л/о №2675 від 01.11.2005 р., ОСОБА_6 зареєстрована в спірній квартирі, однак, документи, які стали підставою для її реєстрації не збереглися по закінченні строку зберігання. Відповідно до довідки КП „Надія" № 342 від 04.03.2004 р. з місця проживання, наданої позивачем, ОСОБА_6 зареєстрована у спірній квартирі як квартирант. Однак, чинне законодавство України не знає такого правового статусу особи, як квартирант. Відповідно до ЖК України, мешканець жилого приміщення може мати статус наймача, піднаймача квартири, тимчасового мешканця, власника жилого приміщення або члена сімї таких осіб. Дану довідку, як вбачається із її змісту, КП „Надія" видано третій особі ОСОБА_7 на підставі домової книги. Однак, як вбачається з наданої позивачем домової книги на квартиру по вул. Івасюка,6-а/5, у м. Стрию, в ній є лише запис про особу власника - ОСОБА_7 і немає жодного запису про осіб, які проживають і зареєстровані в цій квартирі, в тому числі і щодо ОСОБА_6 Тобто, довідка КП „Надія" № 342 від 04.03.2004 р. містить неправдиву інформацію щодо статусу ОСОБА_6, як мешканця. Довідка може бути видана виключно на підставі належного офіційного документа. Довідка, видана не на підставі документа є доказом, що здобутий з порушенням закону, тобто недопустимим доказом. Тому дану довідку, відповідно до ст.стт 58, 59 ЦПК України, слід оцінювати критично і відкинути її як неналежний, недопустимий та недостовірний доказ. Відомості про правове становище ОСОБА_6 після приватизації квартири були відображені в домовій книзі на приватизовану квартиру, яка була видана житлово-експлуатаційною організацією. Даною домовою книгою протиправно заволоділа ОСОБА_7 Як вбачається з паспорта ОСОБА_6, в ньому міститься відмітка Стрийського МВ УМВСУ у Л о про реєстрацію в спірній квартирі без жодних застережень щодо її статусу квартиранта. Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтував тим, що свою квартиру по пул. Добрівлянській.64/33 у м.Стрию, він продав, новий власник вимагає звільнити цю квартиру і він змушений платити новому власнику своєї колишньої квартири орендну плату. Таке твердження позивача не відповідає дійсності. Насправді, згідно договору купівлі-продажу 4 липня 2005 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 продали свою квартиру по вул. Добрівлянській.64/33, у м.Стрию третій особі ОСОБА_7 Тобто, в один день, одночасно було укладено обидва договори купівлі-продажу обох квартир, фактично, мала місце міна цих квартир. Дані договори були посвідчені одним нотаріусом на спецбланках. Дану обставину позивачі намагалися приховати, оскільки ОСОБА_7 не може вимагати в позивачів ні виселення ні сплати орендної плати, оскільки сама не звільнила спірної квартири і приховала наявність прав на цю квартиру ОСОБА_6 Таким чином, позивачем не надано суду жодного належного допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Третя особа ОСОБА_7 суду пояснила, що їй на праві власності належала квартира №5, по вул.Івасюка,6а, в м. Стрий, яку вона продала ОСОБА_1 Гроші за квартиру дала їй ОСОБА_2 Перед цим ОСОБА_2 приходила оглядати цю квартиру. На час продажу квартири в ній проживала ОСОБА_6, оскільки вона до цього проживала там з її батьком близько 4 років. У ОСОБА_6 є дочка, яка проживає в Одеській області. Вищевказану квартиру батько їй подарував.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до довідки №2342 від 04.03.2004р., виданої КП „Надія, в квартирі АДРЕСА_5, проживають та прописані власник ОСОБА_7, квартирант Мигає ва В.В.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.07.2005р., зареєстрованого в реєстрі за №2474, ОСОБА_7 продала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_6.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 04.07.2005р., зареєстрованого в реєстрі за №2470, ОСОБА_3, ОСОБА_12, ОСОБА_1, який діє від свого імені та від імені малолітньої доньки ОСОБА_3 продали ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_7.

Відповідно до довідки №6458 від 10.06.2008р., виданої КП „Надія, Мигає ва В.В. зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3, в якості квартиранта.

Відповідно до рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.08.2004р., вирішено відмовити в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування квартири та права власності на квартиру у звязку з недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ухвали колегії суддів палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області та ухвали колегії суддів Апеляційного суду Хмельницької області, рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.08.2004р. по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування квартири та права власності на квартиру, залишено без змін.

Відповідно до СТ.СТ. 316,319 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб і власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, та проживання своєї сімї.

Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким чином дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 04.07.2005р. купав у ОСОБА_7 квартиру №5 повул.Івасюка,6а в м.Стрию. У даній квартирі зареєстрована як квартирант і проживає відповідач ОСОБА_6 Відповідач добровільно відмовляється знятись із реєстрації і виселитись з даної квартири, такі дії відповідача порушують права позивачів, вимоги Конституції України, та ЦК України, тому позовні вимоги в частині усунення відповідачем перешкод в користуванні квартирою №5, в будинку №6а, по вул. Івасюка, в м. Стрий, Львівської області, виселення її з даної квартири та вселення в неї позивачів, підлягають до задоволення поністю.

Задоволення позовних вимоги позивачів є достатньою сатисфакцією відшкодування моральної шкоди, тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст.ст. 316,319,383,386, 391 ЦК України,

ст.ст. 107-111, 114, 155, 156 ЖК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Зобовязати ОСОБА_6 не чинити перешкоди ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користуванні квартирою №5, в будинку №6а, по вул. Івасюка, в м. Стрий, Львівської області.

Виселити ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, з квартири АДРЕСА_6.

Вселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в квартиру АДРЕСА_6.

Рішення можна оскаржити до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення виготовлене в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя ОСОБА_13