Апеляційний суд Тернопільської області
Справа № 2-29/2009 Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 22ц-178/2010 Доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - Парандюк Т.С.

Суддів - Стефлюк О.Д., Храпак Н.М.

при секретарі Прус Л.С.,

За участі представника позивача ОСОБА_2-ОСОБА_3,

представників ТІЗ "Добробуд" ОСОБА_4 і ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в мТернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 грудня 2009 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні гаражем, та за позовом ОСОБА_6 до Тернопільської міської ради, товариства індивідуальних забудовників (далі ТІЗ) «Добробуд», ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_7, товариство з обмеженою відповідальністю «Міське бюро технічної інвентаризації» (далі БТІ) про скасування рішення виконкому міськради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на гараж та визнання права власності на нього,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2008 року ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні гаражем. Посилався на те, що відповідачі незаконно зайняли належний йому на праві власності гараж і добровільно звільнити відмовились.

В лютому 2009 року ОСОБА_7 пред'явив позов до Тернопільської міської ради, ТІЗ «Добробуд», ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача ОСОБА_6, про скасування рішення виконкому міськради, визнання недійсним свідоцтва про право власності на гараж та визнання права власності на нього. Посилався на те, що на території подвір'я будинку № 12 по вул.Вербицького у м.Тернополі, (де він придбав квартиру №25 але гаража під будинком йому невистачило), за усною згодою всіх засновників ТІЗ, за власні кошти побудував гараж, який умовно позначений № 33.

За клопотанням ТІЗ «Добробуд» виконком Тернопільської міської ради рішенням №1507 від 30 липня 2008 року визнав за ОСОБА_2 право власності на спірний гараж. Дане рішення виконкому вважає незаконним, оскільки до його прийняття виконком не перевірив кому належить спірний гараж, законність підстав звернення ТІЗ «Добробуд» з клопотанням про передачу його у власність, адже гараж ніколи не перебував у власності ТІЗ і воно не вправі було розпоряджатись ним.

У червні 2009 року ОСОБА_6 подала суду уточнення до позовних вимог ОСОБА_7, заявивши самостійні вимоги щодо предмета позову, просила суд скасувати зазначене вище рішення міськвиконкому, визнати недійсним свідоцтво про право власності на гараж, видане 22 жовтня 2008 року на ім'я ОСОБА_2, та визнати за нею право власності на спірний гараж.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 грудня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено, у позові ОСОБА_8 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати, і ухвалити нове, яким її позовні вимоги задоволити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача за первинним позовом ОСОБА_3, представників ТІЗ "Добробуд" ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які просять залишити судове рішення без змін, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи первинний позов та відмовляючи в зустрічному, суд виходив з того, що право власності на спірний гараж ОСОБА_2 набув у встановленому законом порядку, свої претензії на цей же гараж ОСОБА_6 не довела, у зв'язку з чим ні вона, ні ОСОБА_7 не вправі чинити ОСОБА_2 будь-які перешкоди в користуванні своєю власністю.

3 такими висновками суду слід погодитись, оскільки вони відповідають вимогам закону і грунтуються на матеріалах справи.

За правилами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом першої інстанції встановлено, що ТІЗ «Добробуд», одним із засновників якого є ОСОБА_6, здійснювало будівництво житлового комплексу із вмонтованими гаражами-стоянками по вул.Вербицького 12 у М.Тернополі. Рішенням виконкому Тернопільської міської ради від 28 грудня 2005 року комплекс (в т.ч. 96 житлових квартир і 26 вбудованих гаражів) прийнято в експлуатацію.

Власником квартири №89 у зазначеному будинку став ОСОБА_2, а власником квартири № 25 - ОСОБА_7

4 січня 2004 року між ОСОБА_2 та ТІЗ «Добробуд» було укладено договір доручення, за яким товариство взяло на себе зобов'язання збудувати гараж загальною площею 29 кв.м, вартістю 2800 грн. У 2008 році такий гараж з присвоєним номером 33 було збудовано у дворі будинку №12 по вул.Вербицького у м.Тернополі.

В липні 2008 року ТІЗ «Добробуд» звернулось до Тернопільської міської ради з клопотанням про визнання права власності на гараж №33, збудованим за вказаною вище адресою, за ОСОБА_2 Рішенням виконкому міської ради від ЗО липня 2008 року таке право власності було оформлено у встановленому законом порядку.

За таких обставин суд обгрунтовано визнав, що ОСОБА_2 набув право власності на спірний гараж правомірно і вправі вимагати усунення перешкод в користуванні та розпорядженні ним.

Заперечуючи позов ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні гаражем, та обґрунтовуючи свої зустрічні вимоги про скасування рішення виконкому міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_2 на спірний гараж та визнання за нею права власності на нього, ОСОБА_8 посилалась на те, що з усної згоди всіх засновників ТІЗ «Добробуд», спірний гараж збудований нею за власні кошти.

При цьому посилалась на дві накладних про придбання в 2005 році її сином ОСОБА_7 цегли на суму 3000 грн., панелі та металевих воріт на суму 3200 грн., та покази свідка ОСОБА_9, який на замовлення ОСОБА_7 виконував окремі роботи на будівництві спірного гаража.

Суд обгрунтовано не взяв до уваги вказані доводи ОСОБА_8, оскільки жодних доказів того, що придбані ОСОБА_7 будівельні матеріали і ворота були використані саме при побудові спірного гаража, нею не представлено і судом не здобуто.

Підставно також суд критично оцінив покази свідка ОСОБА_9, які спростовані доказами, представленими ТІЗ «Добробуд» та ніким не спростованими поясненнями його представників, зокрема про те, що будівництво офісних приміщень, квартир і гаражів, як за адресою вул.Вербицького 12 у м.Тернополі, так і за іншими адресами, здійснювалось силами та за кошти товариства, централізовано. Жоден об'єкт не зводився окремими фізичними особами у приватному порядку.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_8 не довела суду підставність своїх вимог, суд обгрунтовано відмовив у їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем і ТІЗ "Добробуд" не доведено належність ОСОБА_2 спірного гаража, та фальсифікацію документів щодо цього, на увагу не заслуговують, оскільки є голослівними, грунтуються на припущеннях, а крім того вони спростовані матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, який об'єктивно встановив факти та зумовлені ними правовідносини, детально з'ясував всі обставини спору, здобутим доказам дав належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 10 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_1