РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-9165/10

Провадження № 2-9165/10

5 липня 2010 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

при секретарі Мушаровій Г.О.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

7 червня 2010 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем по справі 26 лютого 1994 року . Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося через різні погляди та інтереси, на дійсний час шлюбно-сімейні відносини припинено, проживають окремо з 1996 року, спільне господарство не ведуть, через що шлюб є лише формальним .

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги , просила їх задовольнити та пояснила, що бажання зберегти шлюб з відповідачем не має.

Відповідач у судовому засіданні визнав позовні вимоги позивача та не заперечував проти розірвання шлюбу

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст.. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст.. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Судовим розглядом справи встановлено, що сторони уклали шлюб 26 лютого 1994 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за домовленістю батьків буде проживати разом з матерю . Сімейне життя не склалося через різні погляди на життя, втраті нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують з літа 1996 року. Сторони впевнені, що подальше спільне життя та збереження родини не можливо та не доцільно. Наведене свідчить , що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Фактичні взаємини подружжя та дійсні причини звернення позивача до суду вказують на те, що підстав для примирення сторін не вбачається. На цей час позивач не має вільної згоди на перебування у шлюбі з відповідачем.

На підставі викладеного ? керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 130, 174, 209, 212, 214 , 215 ЦПК України, ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, ст.. 51 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 26 лютого 1994 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадського стану між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 268, розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути державне мито на користь держави з ОСОБА_2 в розмірі 17.00 грн, ОСОБА_1 від оплати - звільнити.

Рішення може бути оскаржене в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд 1 інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подачею після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя І.О. Грищенко