Спр.№22ц-1052/10 Головуючий у І інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Категорія: Доповідач: Крайник Н.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П.,Кота І.Н.

при секретарі: Безпятко О.І.

з участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні дитини ,-

встановила:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Встановлено татарину ОСОБА_3 дні та години зустрічей з малолітньою дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1:

- перша та третя суботи місяця з 11.00 год. до 20.00год;

- друга та четверта неділі місяця з 11.00 год. до 22.00год;

- два дні на тиждень: вівторок та четвер з 18.00 до 20.00 год.;

- у святкові дні: на свято Миколая, Новий рік, Різдво, Великдень та на день народження дитини - дві години в період часу, погоджений з матірю дитини.

Зустрічі ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 проводити без присутності матері ОСОБА_1.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі зазначає, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Не згідна з тим, що позивачу судом визначено дні зустрічі з дитиною у вівторок та четвер з 18.00 год до 20.00 год, оскільки дитина у зазначений час відвідує дошкільний навчальний заклад № 147, в якому встановлений режим відвідування з 7.30 год до 19.30 год. та згідно з встановленими правилами батьки зобовязані дотримуватися внутрішнього розпорядку роботи ДНЗ № 147 і не пропускати його відвідування дітьми без поважних причин.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову в частині встановлення зустрічей з малолітньою дитиною у робочі дні: вівторок та четвер з 18.00год. до 20.00 год.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних мотивів.

Відповідно до ст.159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні , зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоровя дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між сторонами розірвано 30 червня 2009 р. (а.с.30).

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку зустрічей батька з дитиною.

При вирішенні спору суд першої інстанції вірно прийняв за основу рішення органу опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 23.06.2009 р. до компетенції якого віднесено вирішення спорів між батьками з питань виховання дітей, а також врахувавши місце проживання дитини, її вік та стан здоровя, характеристику позивача, додатково визначив позивачу дні та години зустрічей з малолітньою дитиною.

В засіданні колегії встановлено, що до розірвання шлюбу, тобто до 2009 р. дитина проживала разом з батьками та обоє батьків займалися її вихованням, психологічний контакт між батьком та дитиною існує.

Суд враховуючи інтереси дитини, обґрунтовано виходив з обставин, необхідних для її нормального розвитку та вирішив спір відповідно до ст. 161 Сімейного Кодексу України.

Рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказами, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Львівської області від 12 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: