Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого: Міщія О .Я., Суддів: Ткача З.Є.,Хоми М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного Фонду України в Підволочиському районі на рішення Підволочиського районного суду від 07 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі про визнання дій незаконними та зобов'язання здійснити перерахунок призначеної державної та додаткової пенсії та виплату пенсій згідно Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2010 року ОСОБА_1 1.3. та ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі про визнання дій УПФУ в Підволочиському районі незаконним, щодо не проведення перерахунку основної ( державної ) та додаткової пенсій особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС 1- ї категорії та інваліду 111-ї групи по захворюванню, пов'язаному з Чорнобильською катастрофою згідно ст. 50, частини 4 ст 54, частини 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і просили зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі здійснити перерахунок призначених їм державної пенсії з 01.01. 2008 року, виходячи з розмірів мінімальної пенсії за віком, з урахуванням вимог ч.4 ст. 54 та ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до збільшення розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого Законом та провести доплату недоплаченої їм пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі здійснити перерахунок призначеної їм додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, установивши її розмір 50 % пенсії за віком з 01.01.2008 року, з урахуванням вимог ст. 50 та ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до збільшення розміру мінімальної пенсії за віком встановленої Законом та провести доплату невиплаченої додаткової пенсії; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі самостійно здійснювати перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, відповідно до збільшення розміру мінімальної пенсії за віком та прожиткового мінімуму, з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму передбаченого Законом.

Рішенням Підволочиському районного суду від 4 червня 2010 року вирішено: "Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області щодо відмови у перерахуванні та виплаті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 основної державної та додаткової пенсій за період з 22 травня 2008 року у розмірах менших ніж передбачено ст. 50, ч.4 ст. 54 та ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС» незаконними та неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 державної та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров'ю відповідно до ст. 50, ч.4 ст. 54, ч.З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», державну пенсію в розмірі не менше шести мінімальних пенсій за віком, та додаткову пенсію в розмірі 50 % від мінімальної пенсії за віком установивши, що при визначенні її розміру слід обраховувати мінімальну пенсію за віком у відповідності до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити."

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Підволочиському районі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу до задоволення не підлягає.

Встановлено, що ОСОБА_1 1.3. і ОСОБА_2З є потерпілими від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 124700, виданим 19. 03. 2002 року Тернопільською обласною державною адміністрацією та вкладкою до посвідчення № 648697, виданою Тернопільською обласною державною адміністрацією 15 квітня 2009 року на прізвище ОСОБА_1, посвідченням серії А № 124638, виданим 10 липня 2001 року Тернопільською обласною державною адміністрацією та вкладкою до нього № 608682, виданою 25 червня 2007 року Тернопільською обласною державною адміністрацією на прізвище ОСОБА_2, та інвалідами 3-ї групи внаслідок захворювання пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що стверджується експертним заключениям Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 27 грудня 2001 року і довідкою МСЕК серії ТЕР № 166113 від 25 березня 2009 року про встановлення ОСОБА_1 1.3. третьої групи інвалідності довічно, а також експертним заключениям Львівської регіональної міжвідомчої експертної комісії від 21 грудня 2000 року, а також випискою з акту огляду МСЕК до довідки сер. ТЕР № 130685 від 05. 06. 2007 року про встановлення ОСОБА_2 третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на строк до 01 липня 2011 року і отримують пенсію в Управлінні Пенсійного фонду України в Підволочиському районі Тернопільської області.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачам у період з 22 травня 2008 року повинна була нараховуватись пенсія, яка передбачена у розмірах передбачених ст. 50, ч.4 ст. 54 та ч. З ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС», відповідно до яких, особам, віднесеним до 1-ї категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, інвалідам 1-ї групи в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком; інвалідам Ш-ї групи 50% мінімальної пенсії за віком, а також передбачено, що розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть були нижчими: Ш-й групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком.

Колегія не приймає до уваги доводи апелянта, що положення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким визначено мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії призначених цим Законом, оскільки таке положення не є перешкодою для застосування розміру мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших, пов'язаних з нею пенсій чи доплат, так як чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 даної статті.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат, а не постанова Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26 липня 1996 року № 836. Розмір мінімальної заробітної плати визначається Законом України про державний бюджет на відповідний рік і цей розмір береться до розрахунку на момент виплати доплати.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 "законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватись окремі закони". Цим рішенням визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 28 розділу 11 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", якими внесено зміни до ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до вимог ст. ст. 2,8 ЦПК України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому документу суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський Суд у рішенні від 8.11.2005 року по справі "Кечко проти України" звернув увагу на те, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити надбавки абт> закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє. (п 23).

Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв до уваги аргументів уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як причину невиконання своїх зобов'язань.

Виходячи із наведених вимог законодавства, доводи апелянта про відсутність бюджетних асигнувань для реалізації Закону є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Управління Пенсійного Фонду України в Підволочиському районі відхилити.

Рішення Підволочиського районного суду від 07 липня 2010 року залишити без змін. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_3