РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-1553/10

провадження у справі № 2-1553/10

12 серпня 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В. Б.,

при секретарі Палашкевич М. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новограді-Волинському цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі філії «Житомирське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

09.07.2010 р. позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з відповідача в солідарному порядку на свою користь заборгованість у розмірі 48675 (сорок вісім тисяч шістсот сімдесят пять) грн 84 коп. за кредитним договором №ZHNWAK00110062 від 09.06.2006 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої вимоги на підставі викладеного в позовній заяві та просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив суд у його задоволенні відмовити, оскільки він передав позивачу транспортний засіб для реалізації та направлення отриманих коштів на погашення боргу по договору кредиту.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що 09 червня 2006 року між ЗАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №ZHNWAK00110062, відповідно до умов якого останній взяв в банку кредитні кошти у розмірі 25 400 грн. на купівлю автомобіля та 12 353,34 грн. на сплату страхових платежів зі сплатою 1,32% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с.7, 8/.

Згідно п. 1.1 вказаного кредитного договору позичальник зобовязується повернути кредит у встановленому законом порядку та в строки, визначені цим пунктом, тобто не пізніше 08 червня 2011 року.

Згідно п.4.1. договору при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3 Договору, банк має право нарахувати, а позичальник зоюовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу.

Відповідно до наданих позивачем розрахунків суми заборгованості за кредитним договором №ZHNWAK00110062 від 09.06.2006 року (а.с.9-13), заборгованість відповідача ОСОБА_2 за Кредитним Договором становить:

-29254,97 грн. заборгованість за кредитом;

-13606,04 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом;

-1116,58 грн. заборгованість з комісії;

-367,10 грн. сплачено пені в т.ч. списано;

-4330,76 грн. пеня за прострочку сплати кредиту.

Заборгованість за кредитом до цього часу не погашена, тому позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до акту від 03.09.2009 року прийому автомобіля позичальника ОСОБА_2, що допустив просрочку кредиту по кредитному договору №ZHNWAK00110062 від 09.06.2006 року, відповідач передав автомобіль та доручив позивачу передати його на реалізацію по ринковій цині та направити отримані кошти на погашення заборгованості у випадку не виконання ним обовязків перед ПриватБанком до 05.09.2009 року (а.с.23).

Зважаючи на викладені обставини, суд дійшов таких висновків:

Між сторонами в справі виникли та існують правовідносини щодо виконання цивільно правових угод, а саме кредитного договору.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 1054 ЦК України визначається поняття кредитного договору, так зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

У встановлений договором та законом термін, відповідач ОСОБА_2 П взяті на себе зобовязання не виконав, хоча заходів направлених на погашення кредиту, відсотків та пені приймав, що стверджується вищезазначеним актом про передачу автомобіля.

Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобовязань, порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.

Отже, заявлені Банком вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитом, за відсотками та за комісією є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення пені, то суд приходить до наступного висновку.

Статтею 549 ЦК України визначено поняття неустойки, так частиною третьою вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.616 ЦК України, якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника і суд має право зменшити розмір збитків і неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобовязання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Окрім того, відповідно до ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку відповідач 03.09.2009 року з метою погашення заборгованості (виконання своїх зобовязань) по кредитному договору передав позивачу право на реалізацію автомобіля та направлення коштів від продажу автомобіля на погашення боргу, однак позивач з моменту отримання автомобіля не вживав жодних заходів щодо його реалізації, а також не направляв повідомлень відповідачу про неможливість реалізації автомобіля, а тому розмір нарахованої пені за період з 16.09.2009 року по 13.05.2010 року сплаті не підлягає, а сукупний розмір пені судом зменшується на 2430,61 грн. і всього складає 2634,35 грн..

Також наявні підстави згідно ст. 88 ЦПК України для стягнення із відповідача понесених позивачем судових витрат, з урахуванням часткового задоволення позову, у сумі 582,44 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 551, 616, 624,1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 46244 (сорок шість тисяч двісті сорок чотири) грн. 84 коп. за кредитним договором №ZHNWAK00110062 від 09.06.2006 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 462,44 коп. та 120 грн. за витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Сторони можуть ознайомитись з повним рішенням суду 16 серпня 2010 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: