Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16" березня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої Парандюк Т.С.

Суддів Стефлюк О.Д. і ОСОБА_1,

При секретарі Гачинській М.В.

За участі апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2010 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства комерційний банк (далі ЗАТ КБ) «Приватбанк», в особі його Тернопільської філії, до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ЗАТ КБ «Приватбанк» пред»явило позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказав, що 4 грудня 2003 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 67553,00 грн. зі строком погашення до 3 грудня 2008 року, та сплатою 1,5 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, за користування кредитними коштами.

Посилаючись на те, що своїх зобов»язань за кредитним договором відповідач не виконав, позивач просив стягнути з нього 13247,60 грн. основного боргу, 7588,60 грн. - заборгованості по процентах, 4298,70 грн. -пені за порушення строків виконання зобов»язань за договором.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2010 року позов задоволено. З відповідача на користь позивача стягнуто 25134,87 грн. заборгованості за кредитним договором та 501 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ЗАТ КБ «Приватбанк» до нього відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта ОСОБА_2, який підтримує доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов суд виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, чим порушив права кредитора, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заявленої суми позову.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки вони відповідають вимогам закону і грунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 4 грудня 2003 року між сторонами було укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 67553 грн. на строк до 3 грудня 2008 року зі сплатою 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Кредитодавцем повністю виконано зобов»язання з надання відповідачу кредиту, а відповідач взяті на себе зобов»язання з повернення кредиту та сплати процентів повністюне виконав, у зв»язку з чим станом на 9 квітня 2009 року утворилась заборгованість за основною сумою кредиту - 13247,57 грн., та за процентами - 7588,60 грн..

Згідно з п.4.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожен прострочений день, починаючи з першого дня закінчення строку виконання зобов»язання. За розрахунками позивача пеня складає суму в 4298,70 грн.

Заперечуючи позов, ОСОБА_2 посилався на те, що для погашення заборгованості позивач звернув стягнення на автомобіль, під виплату якого він брав кредит, та який перебував у заставі банку, проте коштів від його продажу не вистачило для повного погашення кредиту. Вважає, що сума заборгованості повинна бути значно меншою, ніж сума позову, крім того банк безпідставно зарахував як борг 12867 грн. страхових платежів, які він повинен був сплатити страховій компанії.

Судом підставно не взято до уваги вказані доводи відповідача, оскільки з наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 9 квітня 2009 року вбачається, що при визначенні боргу до уваги взято лише видані відповідачу кредитні кошти на купівлю автомобіля (сальдо поточне).

При постановленні судового рішення судом не було порушено норм процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права. Суд обгрунтовано прийшов до висновку про підставність вимог позивача і повністю їх задоволив.

Керуючись ст.ст.307, 308, 315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 27 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_3