Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-758/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

при секретарі - Камінській О.О.

розглянув у судовому засіданні в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідачки суму у розмірі 61438 гривень, посилаючись на те, що між ним та відповідачкою була досягнута домовленість про укладання договору довічного утримання, в зв'язку з чим за згодою ОСОБА_2 в її квартирі позивачем був проведений ремонт, квартира була обладнана побутовим устаткуванням, меблями, електроприладами, однак у подальшому відповідачка відмовилась укладати договір довічного утримання, а тому ОСОБА_1 просить стягнути вищезазначену суму так як між сторонами був укладений договір підряду, відповідно до якого позивач взяті на себе обов'язки: виконати ремонт у квартирі АДРЕСА_1, обладнати квартиру побутовим устаткуванням, меблями, електроприладами виконав, в відповідачка відмовляється оплатити виконану роботу. Також позивач просить стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 8000 гривень, держмито у розмірі 615 гривень, ІТЗ у розмірі 250 гривень.

Представник позивача у судовому засіданні 23 вересня 2010 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, у подальшому до судового засідання не з'явився.

Відповідачка у судовому засіданні 23 вересня 2010 року позовні вимоги не визнала, при цьому пояснила, що між сторонами дійсно був намір укласти договір довічного утримання, в зв'язку з чим позивач і його дружина переїхали проживати у її квартиру АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 і для створення відповідних умов проживання для себе ОСОБА_1 провів ремонт та купував побутове устаткування, меблю, електроприлади, на які відповідачка також давала гроші. У подальшому поведінка позивача та його дружини привела до того, що ОСОБА_2 відмовилась укладати з позивачем договір довічного утримання, однак, вона не заперечує щоб ОСОБА_1 зібрав побутове устаткування, меблю, електроприлади які він купав більш для себе, ніж для відповідачки. У подальшому до судового засідання відповідачка не з'явилася, повідомлялася, про причини неявки суд не сповістила.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2, яка є власницею квартири АДРЕСА_2, мала намір укласти з ОСОБА_1 договір довічного утримання, відповідно до якого позивач бере на себе зобов'язання про надання ОСОБА_2 матеріального забезпечення, а остання за це безоплатно передає у дар ОСОБА_3 належну їй на праві власності квартиру.

В зв'язку з вищезазначеними обставинами позивач зі своєю дружиною переїхав у квартиру АДРЕСА_2 і для поліпшення своїх умов проживання розпочав ремонт зазначеної квартири та придбав побутове устаткування, меблю, електроприлади. У подальшому із-зі недовіри до позивача, ОСОБА_2 відмовилася укладати договір довічного утримання з ОСОБА_1 і пропонувала позивачу забрати всі придбані речі, однак, останній відмовився від даної пропозиції, так як йому не має де їх складати.

Зазначені вище обставини визнаються сторонами і відповідно до ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Доводи позивача про те, що між сторонами укладався договір підряду на ремонтні роботи, відповідно до якого позивач зобов'язувався виконати ремонт у квартирі АДРЕСА_1, обладнати квартиру побутовим устаткуванням, меблями, електроприладами, а відповідачка зобов'язувалася оплатити виконану роботу не можуть бути прийняті судом до уваги, так як відповідно до ст.208 ЦК України правочин фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неподаткового мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі, однак ОСОБА_1 не надано жодного письмового доказу який би підтвердив факт укладання договору підряду між сторонами та з якого вбачалось би які саме роботи за завданням ОСОБА_2 зобов'язувався виконати позивач і що відповідачка зобов'язувалась прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, крім того кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень, що передбачено ст.60 ЦПК України.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати стягненню також не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.208, 837, 839, 854 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І.В. Огренич