Апеляційний суд Тернопільської області
Справа № 22ц-713 Голов. у 1 інст. ОСОБА_1
Категорія 37 Доповідач Стефлюк О.Д.
Рішення

іменем України

1 червня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Парандюк Т.С

Суддів - Стефлюк О.Д. і ОСОБА_2 При секретарі Прус Л.С.

За участі представника відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_4 апелянта ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 26 лютого 2010 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

В червні 2009 року ОСОБА_5 пред'явив зазначений вище позов, посилаючись на те, що 11 червня 2007 року біля клубу в с.Млинівці Кременецького району відповідач умисно наніс йому тілесні ушкодження середньої тяжкості, з приводу чого він, позивач, з 11 по 25 червня 2007 року перебував на стаціонарному лікуванні. Внаслідок тривалого лікування він не мав можливості виконати навчальну програму і був відрахований з інституту. Це потягнуло за собою значні витрати, зокрема: 2107,50 грн. -оплата за навчання на 5 курсі, 350 грн. - за поновлення в інституті, 2100 грн. - оплата за навчання протягом другого семестру 5 курсу., які просив стягнути з відповідача на його користь.

Крім того просив стягнути з відповідача 10000 грн. за спричинену йому моральну шкоду, яка виразилась у переживаннях та вимушених змінах в його житті у зв'язку з отриманими травмами.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26 лютого 2010 року позов задоволено частково. На користь ОСОБА_5 стягнуто з ОСОБА_3 3500 грн. на відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_5, який підтримує доводи апеляційної скарги,заперечення на скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, гцо апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи ОСОБА_5 в позові про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача у витратах, які він поніс у зв'язку з поновленням в інституті та додатковою оплатою навчання. Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача, що у зв'язку з тривалим лікуванням він не був допущений до захисту звіту по навчально-виробничій практиці та дипломної роботи, і був відрахований з інституту.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки вони відповідають вимогам закону і грунтуються на матеріалах справи.

За правилами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обгрунтування вимог про відшкодування матеріальної шкоди, позивач ОСОБА_5 посилався на те, що 11 червня 2007 року біля клубу в с.Млинівці Кременецького району відповідач умисно наніс йому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (зокрема: двобічний перелом нижньої щелепи, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку), внаслідок чого він з 11 по 25 червня 2007 року перебував на стаціонарному лікуванні, а потім тривалий час - на амбулаторному. Саме з цієї причини він не виконав програму за другий семестр 5-го курсу інституту і був відрахований.

Суд обгрунтовано не взяв ці доводи позивача до уваги, оскільки з наказу Тернопільського інституту соціальних та інформаційних технологій від 29 червня 2007 року видно, що позивач ОСОБА_5 відрахований з інституту із-за невиконання навчального плану за 9 і 10 навчальні семестри (тобто за весь 5-й курс) та наявністю заборгованості з навчальних дисциплін за вересень-грудень 2006 та лютий-червень 2007 року. Ці обставини були також причиною недопуску його до захисту дипломної роботи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в постанові №6 від 27 березня 1992 року (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Оскільки позивач не довів, що його додаткові витрати на навчання в інституті були викликані неправомірними діями відповідача, та що в цьому є його вина, - суд підставно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_5 в цій частині позову.

Законним та обгрунтованим є висновок суду і щодо підставності позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Встановлено, що позивач ОСОБА_5 тривалий час лікувався, щоб відновити ушкоджене відповідачем ОСОБА_3 здоров'я, терпів біль, фізичні страждання і незручності; не мав змоги реалізувати свої звички, бажання, задуми. У зв'язку з протиправною поведінкою відповідача позивач терпів і душевні страждання. Все це привело до вимушених змін у його житті, невизначеності у своєму майбутньому, додаткових матеріальних затрат, тощо.

Обґрунтовуючи свої вимоги в цій частині позову, позивач ОСОБА_5 посилався на те, що досі у зв'язку з одержаними травмами він не може влаштуватись на роботу за спеціальністю, позбавлений кар'єрного росту, можливості отримувати належну заробітну плату та покращити своє матеріальне становище.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Вина ОСОБА_3 у навмисному спричиненні позивачу тілесних ушкоджень середньої тяжкості доведена вироком Кременецького районного суду від 27 грудня 2007 року.

Визнаючи частково позов про відшкодування моральної шкоди (в сумі 1500 грн.), відповідач ОСОБА_3 не навів жодного доказу, який би свідчив про наявність підстав для зменшення суми стягнення, та і не просив цього.

Визнавши вимоги позивача в цій частині позову підставними, встано- вивши правильно обставини спору, давши об'єктивну правову оцінку здобутим доказам, суд першої інстанції, разом з тим, не навів мотивів, за якими на думку суду слід зменшити суму стягнень на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд повинен враховувати характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала шкоди та інші обставини, що мають істотне значення, а також вимоги розумності та справедливості.

Вказані вимоги судом не виконані.

Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткова перевірка чи оцінка доказів, обставини справи встановлені судом повно і правильно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, оскаржуване судове рішення в частині стягнення 3500 грн. на відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення в цій частині позову ОСОБА_5 в повному об'ємі.

Керуючись ст.ст.307,309,314,316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 лютого 2010 року в частині відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити нове, яким вимоги в цій частині позову задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 10000 (десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий підпис

Судді два підписи

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_7