Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

1 вересня 2010 року Апеляційний суд Житомирської області у складі :

головуючого: Миніч Т.І., суддів: Забродського М.І.,

ОСОБА_1, при секретарі

судового засідання ОСОБА_2, з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4, яка також діє в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_3, з участю третіх осіб: органу опіки та піклування Житомирської міської ради, відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати відповідачку ОСОБА_4 та неповнолітню доньку ОСОБА_5 такими, що втратили право користування кімнатою 64-а в гуртожитку по вул.Ціолковського, 14 у м.Житомирі та скасувати реєстрацію останніх у вказаному жилому приміщенні. При цьому посилався на те, що право на спірну кімнату вони набули на підставі ордера. З 2002 року відповідачка без поважних причин в гуртожитку не проживає, має іншу сім"ю.

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до. суду із зустрічним позовом. Просила зобов"язати відповідача не чинити їй та неповнолітній доньці перешкод в користуванні квартирою № 64-а

по вул.Ціолковського,14 у м.Житомирі та вселити їх у вказане жиле приміщення. При цьому посилалася на те, що залишила квартиру влітку 2002 року у зв"язку з інфекційною хворобою відповідача. Протягом 2002-2003 років вона неодноразово намагалася вселитися в квартиру. Проте відповідач змінив замки на вхідних дверях, погрожував їй фізичною розправою, що перешкоджало їй вселитися в спірне жиле приміщення. В 2007 році шлюб між ними розірваний.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 13 травня 2010 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Цим же рішенням задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 Зобов"язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користуванні кімнатою №64-а вул.Ціолковсь кого,14 у м.Житомирі. Вселено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в кімнату №64-а вул.Ціолковського, 14 у м.Житомирі.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про задоволення його вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема вважає, що зібраним у справі доказам суд дав неправильну оцінку. На думку апелянта висновок суду про поважність причин відсутності відповідачки у спірній квартирі понад встановлені строки є надуманим.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в шлюбі з 14 червня 1997 року до 27 листопада 2007 року (а.с.8,11). Від спільного проживання мають доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

На підставі ордера №2741 від 22 листопада 2000 року сторони вселилися в кімнату №б4а в гуртожитку по вул. Ціолковського,14 у м.Житомирі(а.с.65).

Рішенням Житомирського міськвиконкому № 480 від 12 серпня 2004 року зазначеному гуртожитку надано статус жилого будинку (а.с.71).

А тому, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно вважав, що спірні правовідносини регулюються нормами глави другої ЖК, зокрема, ст.ст.71,107 ЖК.

Разом з тим, судом не враховано наступне.

Згідно з ч.З ст.8 ЖК ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до роз»яснень, що викладені в п.11 постанови

Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим

приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави,

передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Із змісту позовної заяви по даній справі вбачається, що

позивачем були заявлені вимоги як з підстав, передбачених ст.71

ЖК, так і на підставі ст.107 ЖК.

Матеріали справи свідчать про те, що в ході розгляду справи позивач свої вимоги не уточнював.

Судом першої інстанції ухвалене рішення по вимозі про визнання відповідачки такою, що втратила право на житло з обох підстав, які є взаємовиключними.

Тобто, судом першої інстанції допущене процесуальне порушення, яке може бути усунуто апеляційним судом шляхом зміни рішення.

Так, в ході апеляційного розгляду справи позивач уточнив, що

підтримує свої вимоги з підстав відсутності відповідачки у

спірному жилому приміщенні понад встановлені строки без поважних

причин (ст.71 ЖК).

У зв"язку з цим та виходячи із встановлених обставин, суд

першої інстанції обгрунтовано вважав, що підстав для задоволення

позову не було, оскільки відсутність відповідачки обумовлена

поважними причинами. Зокрема, спірними відносинами, що склалися

між сторонами, що призвело в майбутньому до розірвання шлюбу між

ними та утворення позивачем нової сім"ї. Крім того, спірне жиле

приміщення являє собою одну кімнату, проживання в якому за таких

обставин разом із малолітньою дитиною є неможливим.

Також як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді

позивач визнавав, що замінив замки на вхідних дверях в спірну

квартиру, що позбавило відповідачку можливості повернутися в неї.

За наведених обставин суд обгрунтовано відмовив ОСОБА_3

в позові та задоволив вимоги ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,31 б ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13 травня

2010 року змінити.

Виключити із мотивувальної частини рішення посилання на ст. 107 ЖК України.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду

України протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: