Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого: Ткача З.Є.,

Суддів: Храпак Н.М., Хоми М.В.,

при секретарі Галкіній О.О., з участю ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди завданої злочином, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди завданої злочином, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 пред'явили позови до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 11 квітня 2006 року близько 19.00 год., на ґрунті особистих неприязних стосунків, відповідач умисно спричинив їм тілесні ушкодження. Зокрема ОСОБА_4 спричинив легкі з короткочасним розладом здоров'я тілесні ушкодження, а ОСОБА_3 - тілесні ушкодження середньої тяжкості.

ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача 350,39 гри. затрачених на лікування, та 50000 грн. на відшкодування моральної шкоди, якої він зазнав від побиття.

ОСОБА_3, який у квітні 2010 року позовні вимоги уточнив, просив стягнути з відповідача 8537,36 грн. затрачених на лікування та 120000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В червні 2009 року ОСОБА_1 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення завданої злочином майнової та моральної шкоди, посилаючись на те, що 11 квітня 2006 року відповідачі, на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно заподіяли тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців і гематом обличчя, синців і забоїв грудної клітки та обох рук, на лікування яких ним було затрачено 1200 грн. Просив стягнути з відповідачів 1200 грн. та 75000 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди.

У липні 2009 року ОСОБА_2 пред'явила позов до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення завданої злочином моральної шкоди, посилаючись на те, що 11 квітня 2006 року відповідачі завдали їй, її чоловікові ОСОБА_3, зятеві ОСОБА_4 тілесні ушкодження, за що ОСОБА_6 був притягнутий до кримінальної відповідальності. Через це вона проводила час біля хворих чоловіка та зятя, порушився звичний спосіб життя її сім'ї, вона перенесла душевні страждання, часто впадала в депресивний стан. На відшкодування моральної шкоди просила стягнути з відповідачів 50000 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 26 листопада 2009 року справа за позовом ОСОБА_4С, ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином та зустрічним позовом ОСОБА_1С до ОСОБА_4С, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди об'єднана з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1С, ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином в одне провадження.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 17 червня 2010 року вирішено: "Позов ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 700 грн. моральної шкоди завданої злочином.

У решті вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1000 грн. моральної шкоди завданої злочином. В решті вимог - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди

завданої злочином - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди завданої злочином - відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 ЗО грн. та на користь ОСОБА_3 30 грн. понесених ними витрат на ІТЗ по розгляду справи та 25, 34 витрат пов'язаних із викликом відповідача до суду; 8 грн. 50 коп. судового збору в дохід держави."

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просили рішення суду скасувати, і ухвалити нове, яким задовольнити їхні позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема ОСОБА_2 вказала, що суд не взяв до уваги факт спричинення їй тілесних ушкоджень, страждань, які вона зазнала через спричинення тілесних ушкоджень її чоловікові та зятеві.

ОСОБА_3 вказав, що судом не були враховані рекомендації лікаря на лікування "гальваногрязями", не врахував участь адвоката у кримінальній справі, а також при визначенні розміру моральної шкоди не дотримався вимог розумності та справедливості.

ОСОБА_4 вказав, що суд не взяв до уваги чеки за якими він придбав ліки на лікування на зальну суму 350,39 грн, і при визначені моральної шкоди не врахував характер та тривалість страждань, які він зазнав від побиття, стану його здоров'я та зміну його життєвих відносин.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч.І ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушенням її прав.

Відповідно до ч. З вищевказаної статті, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч 1. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що 11 квітня 2006 року ОСОБА_1С, на ґрунті особистих неприязних стосунків, ОСОБА_4 умисно спричинив тілесні ушкодження у вигляді травми голови ( струс головного мозку) та синця стегна, що відноситься до легких з короткочасним розладом здоров'я та легких тілесних ушкоджень, та ОСОБА_3 умисно спричинив тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя у вигляді перелому нігтьової фаланги 4-го пальця правої кисті руки, що кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості.

Заподіяння позивачам тілесних ушкоджень стверджується довідкою Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги №166 від 11.09.2006 року, із якої вбачається що 11 квітня 2006 року зареєстровано виклик ОСОБА_4 за адресою м. Тернопіль, вул. Енергетична, 30/2 з діагнозом ЗЧМТ. Політравма, струс головного мозку. Вивих лівої плечової кістки, забій правого стегна. Потерпілого госпіталізовано в лікарню швидкої медичної допомоги (лікарня №1), та довідкою Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги №165 від 11.09.2006 року, із якої вбачається, що 11.04.2006 року зареєстровано виклик ОСОБА_3 за адресою м. Тернопіль, вул. Енергетична, 30/2 з діагнозом закрита травма живота, забій верхньої губи, забій лівої та правої кисті. Потерпілого госпіталізовано в лікарню №2.

Спричинення позивачам тілесних ушкоджень підтверджується висновком експерта №2684 від 22.12.2006 року даного Тернопільським обласним бюро судово-медичної експертизи у кримінальній справі №1-466/08, із якої вбачається, що у зв'язку із вказаною вище подією ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця правого стегна та травма голови (струс головного мозку) спричинені дією тупих предметів незадовго до його звернення за медичною допомогою та висновку судово-медичного експерта №2686 від 20.12.2006 року, із якого вбачається, що виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді садна лівого кута рота, садна тильних поверхонь кистей та рентенологічно підтверджений перелом основи нігтьової фаланги 4-го пальця право кисті, спричинені дією тупих предметів незадовго до госпіталізації. Отриманий ОСОБА_3 перелом основи нігтьової фаланги за ознаками тривалого (більше 21-го дня) розладу здоров'я кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, садна, як легкі тілесні ушкодження.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду від 24.12.2008 року ОСОБА_1С визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі та звільнено від відбування покарання із іспитовим строком на 1 рік.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність вини відповідача ОСОБА_1 у заподіяні тісних ушкоджень позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що підстав для стягнення матеріальної шкоди на користь ОСОБА_3 не було, оскільки останнім не надано достовірних доказів щодо матеріальних витрат на лікування травм, спричинених ОСОБА_6

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 з 27.11 по 04.12.2006 року знаходився на стаціонарному лікуванні у ТКМЛ №2 в урологічному відділенні.

Згідно висновку судово-медичного дослідження №2952 від 29.01.2007 року, даного Тернопільським обласним бюро судово-медичної експертизи, згідно даних медичної картки №08775 ОСОБА_3 з 27.11 по 04.12.2006 року знаходився на лікуванні у Тернопільській комунальній міській лікарні №2 з приводу правобічної рецидивної пахової кили (такої, що виникла на місці бувшої кили, яка вже була усунута оперативним шляхом). Ознак травматизації пахової ділянки (синців, саден, ран, тощо) у даному висновку описано не було.

Також, згідно висновку експерта №37 від 05.03.2008 року вбачається, що підстав пов'язувати виникнення у ОСОБА_3 рецедивної правобічної пахової грижі, запальних процесів у правому яєчку і придатну та їх наслідків (водянки яєчка) із його побиттям у квітні 2006 року - немає.

Суд дав належну оцінку медичним документам на ОСОБА_3 -виписки із медичних карт хворого ОСОБА_3, листки лікарських призначень, листки непрацездатності, а також вищевказаним експертним висновкам, і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що його лікування не було пов'язане із травмами, спричинених ОСОБА_6

Суд правомірно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_3 про відшкодування йому витрат на правову допомогу у розмірі 2000 грн., оскільки, адвокат ОСОБА_7, якому згідно квитанції були сплачені кошти, участі у цивільній справі не приймав.

Доводи апелянта ОСОБА_4 про те, що суд безпідставно не взяв до уваги надані ним чеки на придбання ліків, колегія суддів до уваги не бере, оскільки із вказаних чеків не вбачається, які саме ліки були придбані, ким саме вони придбавалися і, таким чином, не можуть бути належними доказами про витрати на лікування травми спричиненої ОСОБА_6 11 квітня 2006 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із вимог розумності і справедливості, врахував ступінь тяжкості спричинених позивачам тілесних ушкоджень, тривалість лікування, і завдані у зв'язку із цим моральні страждання, і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що на її відшкодування з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 слід стягнути 700 грн. та на користь ОСОБА_3 слід стягнути 1000 грн.

Доводи апелянтів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про те, що при визначенні розміру моральної шкоди суд не дотримався вимог розумності та справедливості, не врахував характеру та тривалості страждань, які вони зазнали від побиття, стану їх здоров'я та зміну їх життєвих відносин, є безпідставними.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 не було надано суду доказів про заподіяння їй ОСОБА_1 і ОСОБА_5 тілесних ушкоджень під час бійки, яка мала місце 11 квітня 2006 року, а тому правомірно відмовив у задоволенні позову про стягнення матеріальної та майнової шкоди.

Питання про судові витрати суд вирішив відповідно до вимог встановлених ч.І ст. 88 ЦПК України.

Отже, суд вирішив спір на підставі матеріалів справи, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду є законне, обґрунтоване і підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 17 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку, протягом двадцяти днів з дня проголошення, шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_8