Миколаївський районний суд Львівської області
справа№2-210/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2010 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді: Бачуна О.І.

при секретарі: Паньківу В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві, Львівської області цивільну

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про

визнання втративши право на користування житлом,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, що належить їй на праві приватної власності і знаходиться в м.Миколаєві, Львівської області, по вул.С.Бандери 19. В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що їй на праві приватної власності належить будинок, який знаходиться в м.Миколаєві, Львівської області, по вул.С.Бандери 19. Вказаний будинок складається з трьох житлових кімнат 10,2м.кв., 20,8м.кв,. та 20,5м.кв., кухні, коридору та веранди. В спірному будинку на даний час зареєстровані шестеро чоловік, а саме, вона, її донька ОСОБА_3, її онуки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а також відповідач по справі ОСОБА_2 Відповідач по справі є колишнім чоловіком її доньки, який з лютого 2007року у спірному будинку не проживає, не приймає участі у його ремонті, не несе витрат на його утримання. Особисті речі відповідача у спірному будинку теж відсутні. Перешкод в користуванні будинком йому ніхто не чинить. Вважає, що відповідач втратив право на користування спірним приміщенням.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним в позовній заяві, додатково пояснили, що зараз відповідач проживає в будинку своїх батьків, в м.Миколаєві, по вул.Підлісся 28, крім цього позивач не може оформити субсидії, просять позов задоволити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили, пояснили, що дійсно 03.02.1995року між відповідачем та ОСОБА_3 був укладений шлюб. За взаємною згодою, та з дозволу позивача, вони перейшли проживати в спірний будинок. За час спільного проживання в будинку відповідач зробив суттєві покращення умов проживання, а саме перекрив дах, викопав колодязь, провів воду, поштукатурив. Через деякий час між ними почали виникати сімейні конфлікти, які призвели до того, що в лютому 2007року, позивач заборонила йому появлятися в будинку та вимагала віддати ключі від дверей. У зв»язку з цим він перейшов проживати в будинок до своїх батьків, де проживає і зараз. 23.07.2007року шлюб між ним та ОСОБА_3 був розірваний. Позивач вже зверталася з позовом про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, однак в задоволенні позову їй було відмовлено, а його зустрічний позов про вселення був задоволений. Після цього він неодноразово робив спроби вселитися, однак ОСОБА_3 та позивач чинили йому перешкоди у цьому. Крім цього він неодноразово бачив в будинку різних мужчин. Вважає позов безпідставним, оскільки йому чиняться перешкоди в користуванні спірним приміщенням.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що є сусідкою позивача. На протязі останніх двох років відповідач в спірному будинку не проживає. Його особистих речей вона не бачила. Додатково пояснила, що між сторонами існують конфліктні відносини. Причини з яких відповідач не проживає в спірному будинку їй теж не відомі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб з яким був розірваний 23.07.2007року. В лютому 2007року внаслідок конфлікту, який між ними відбувся останній забрав свої особисті речі та покинув спірний будинок. Коштів на утримання будинку він не надає, його особисті речі в спірному приміщенні відсутні, перешкод у проживанні йому не чинять. Не заперечила, що між сторонами існує конфлікт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що відповідач є його рідним братом. Йому відомо, що між сторонами існують конфліктні відносини. Позивач не пускала його в спірний будинок. Літом 2009року він разом з відповідачем заходили в спірний будинок, щоб забрати деякі особисті речі.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №2-97/2008, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок, який знаходиться в м.Миколаєві, Львівської області, по вул.С.Бандери 19. Вказана обставина стверджується свідоцтвом про право на спадщину від 19.04.1991 року посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_8, рішенням Миколаївського районного народного суду Львівської області від 13.08.1984року, рішенням Миколаївського районного народного суду Львівської області від 18.03.1964року.

Згідно довідки виданого виконавчим комітетом Миколаївської міської ради Львівської області від 01.10.2009року №2957 вбачається, що в спірному будинку зареєстровані позивач, її донька ОСОБА_3, внуки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та відповідач.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.02.2008року в позові ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким що втратив право на житло було відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 про вселення був задоволений.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12.05.2008року зазначене рішення залишено без змін.

Згідно ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач проживав в спірному будинку з 1995року, як член сім»ї власника.

Як встановлено в судовому засіданні відповідач в спірному будинку не проживає з лютого 2007року. Вказана обставина визнана сторонами, а тому в порядку ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Однак, в період з лютого 2007року по 12.05.2008рік, відповідач у спірному будинку не проживав з поважних причин, які були зумовлені конфліктною ситуацією, що виникла між сторонами і була предметом судового розгляду. Вказана обставина стверджується, як і рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.02.2008року так і ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 12.05.2008року.

Що стосується періоду з 12.05.2008року по 09.03.2010 року, то суд вважає, що відповідач в спірному будинку не проживав без поважних причин.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 01.02.2008року ОСОБА_2 було вселено в будинок №19 по вул.С.Бандери в ОСОБА_9, Львівської області. Однак, відповідач вказаного рішення не виконав, спроб вселитися не робив. Вказана обставина стверджується листом ВДВС Миколаївського РУЮ від 14.01.2010 року №09-20/46 згідно якого вбачається, що виконавчий лист про його вселення станом на 14.01.2010 рік до них не надходив, а також відсутністю в матеріалах цивільної справи №2-97/08 заяви про видачу таких виконавчих листів.

Інших доказів, які б свідчили про чинення йому перешкод в користуванні будинком відповідачем не представлені, не здобуті такі і судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 з власної волі не проживав в спірному будинку з 12.05.2008року по даний час, а відтак його покликання на поважність причин такого не проживання з мотивів неправомірної поведінки колишніх членів сім»ї та штучно створених перешкод є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10,27,31,209,212-215, ЦПК України, Житловим Кодексом України, ст.405 ЦК України суд,-

вирішив:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в м.Миколаєві, Львівської області, по вул.С.Бандери 19 та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя Бачун О.І.