Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-4289/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2010 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Геєць Ю.В.,

при секретарі: Ровенській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, про визнання дій відповідача незаконними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни», обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він є «дитиною війни», відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і має право одержувати пенсію, яка повинна бути підвищена на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. За позовом просить визнати незаконними дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у виплаті йому підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, зобовязати відповідача здійснити нарахування та виплату недоплаченої щомісячної соціальної допомоги з урахуванням індексу інфляції.

В судове засідання позивач не зявився надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності позивача та представника відповідача.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився у 1938 році та є особою, на яку поширюється дія абзацу 1 статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»№ 2195-ІV від 18 листопада 2004 року, та має статус «дитини війни», що підтверджується посвідченням.

Згідно статті 6 Закону №2195-ІV дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Редакція цієї статті набрала чинності з 1 січня 2006 року.

Законом України № 489-V від 19.12.2006 "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рн/2007 від 09.07.2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 відповідач був зобовязаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції закону від 18.11.2004.

Згідно з частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Суд вважає за необхідне прийняти у своїх висновках поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки саме це правове визначення застосовується виключно в діях відповідача під час визначення пенсій громадянам та їх призначення.

Положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті, мінімального розміру пенсії за віком.

Отже, вирішуючи даний спір суд приходить до висновку, що при розрахунку розміру доплати до пенсії, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Аналогічні правовідносини склалися в 2008 році, 2009 році, 2010 оскільки зміни до статті 6 вищезазначеного Закону, що внесені пунктом 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-пр/2008.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаних рішень знову почали діяти положення статті 6 Закону про соціальний захист дітей війни. Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконними дії відповідача щодо відмови у виплаті йому підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 06.08.2010 року, а також про зобовязання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 06.08.2010 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги щодо виплати позивачу підвищення до пенсії не ґрунтуються на законі, а тому в задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій незаконними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги «Дітям війни» - задовольнити частково.

Визнати незаконними дії ОСОБА_2 управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 06.08.2010 року.

Зобовязати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 підвищення пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 06.08.2010 року в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю.В. Геєць