Апеляційний суд Тернопільської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого: ТкачаЗ.Є.,

Суддів: Храпак Н.М., Хоми М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Чортківському районі на рішення Чортківського районного суду від 13 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі про стягнення заборгованості та зобов'язання здійснити перерахунок доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру і додаткової пенсії за шкоду здоров'ю та їх виплату згідно закону,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2010 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що вона має статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії, є інвалідом третьої групи, має право на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру шести мінімальних пенсій за віком та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком та доплату к непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. Відповідач відмовляється здійснити перерахунок та виплатити їй державну та додаткову пенсію заподіяну здоров'ю за період з 1 липня 2006 року по 1 липня 2010 року з урахуванням вимог ст. 50., ч. 4 ст. 54 та ч. З ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Рішенням Чортківського районного суду від 13 серпня 2010 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в Чортківському районі провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 суму неодоплаченої державної пенсії за період з 1 липня 2006 року по 1 липня 2010 року як інваліду 3 групи в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та провести перерахунок та доплату призначеної щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а також провести доплату до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі однієї мінімальної заробітної плати за вказаний період.

В апеляційній скарзі управління ПФУ в Чортківському районі просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що нарахування та виплата позивачу щомісячної державної та додаткової пенсії проводилась відповідно до вимог діючого законодавства, зокрема постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2009 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" в межах бюджетних асигнувань. Окрім цього діючим законодавством не визначена розрахункова величина, з якої можна було б розраховувати основну (державну) та додаткову пенсію потерпілому внаслідок аварії на ЧАЕС І категорії та інваліду третьої групи відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки наведене у ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначення мінімального розміру пенсії за віком застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до вимог ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в ред. від 06.06.1996 року, ОСОБА_1 мала право на одержання пенсії, не нижчої шести мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а тому відповідач повинен був діяти у відповідності з даними вимогами Закону та здійснити їй відповідний перерахунок та виплату пенсії. При обчисленні та нарахуванні державної та додаткової пенсії за основу повинна братись мінімальна пенсія за віком, розмір якої встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

З таким висновком слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону, ґрунтується на матеріалах справи.

Як встановлено судом, позивачка має статус постраждалої від наслідків Чорнобильської катастрофи 1 категорії, згідно посвідчення серії А № 424542 та є інвалідом З групи захворювання, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи довічно, згідно довідки сер МСЕ № 059242, дата огляду 18.06.2003 року.

Згідно ч.2 ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи" непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, проводяться доплата до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді : державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з вимогами ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції від 06.06.96 р. (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6-ти мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до 1 категорії, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Виходячи зі змісту вищевказаних статей Закону, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з вимогами ст. 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія не приймає до уваги доводи апелянта, що положення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким визначено мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії призначених цим Законом, оскільки таке положення не є перешкодою для застосування розміру мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших, пов'язаних з нею пенсій чи доплат, так як чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч. 1 даної статті.

Виходячи із засад пріоритетності законів над підзаконними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме норми Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат, а не постанова* Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26 липня 1996 року № 836. Розмір мінімальної заробітної плати визначається Законом України про державний бюджет на відповідний рік і цей розмір береться до розрахунку на момент виплати доплати.

Дія положення ст. 39 даного Закону була зупинена Законом України від 19 грудня 2006 року "Про державний бюджет на 2007 рік" і визначено, що громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України. Проте рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року внесення таких змін до Закону визнано не конституційними.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 "законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватись окремі закони".

Відповідно до вимог ст. ст. 2,8 ЦПК України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому документу суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Необгрунтованими є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування фонду.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський Суд у рішенні від 8.11.2005 року по справі "Кечко проти України" звернув увагу на те, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити надбавки або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє. (п 23).

Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв до уваги аргументів уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як причину невиконання своїх зобов'язань.

Виходячи із наведених вимог законодавства, доводи апелянта про відсутність бюджетних асигнувань для реалізації Закону є безпідставними.

При вирішенні вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції дійшов висновку, що перерахунок і виплата призначеної державної та додаткової пенсії і доплат повинні бути проведені з 1 липня 2006 року.

Проте, з таким висновком суду не може погодитись суд апеляційної інстанції, оскільки він суперечить вимогам ст. 257 ЦК України про строки звернення до суду і суд зобов'язаний вирішити питання щодо цього строку, зважаючи на те, що управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі ставило питання про його застосування.

Як вбачається з письмових заперечень управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі просило застосувати правила ст. 257 ЦК України, оскільки встановлений вказаною статтею трирічний строк звернення до суду пропущений, а позивач не ставить питання про його поновлення у своїй позовній заяві та не зазначає причини пропуску цього строку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку з цього питання і необгрунтовано задовольнив позов за період з 1 липня 2006 року по 1 липня 2010 року.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині початкової дати перерахунку пенсії, зобов'язавши управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі здійснити перерахунок пенсії і доплат ОСОБА_1 в межах строків позовної давності за період з 1 липня 2007 року по 01 червня 2010 року.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду від 13 серпня 2010 року змінити в частині визначення періоду перерахунку пенсії і доплат ОСОБА_1, вказавши, що перерахунок слід здійснити за період з 09 липня 2007 року по 09 червня 2010 року.

В решті рішення суду залишити без зміни.

Рішення колегії набирає законної сили з моменту його проголошення є остаточним і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_2