Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-5153/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 19, 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Ювшина В.І.

суддів Скіця М.І., Сіренка Ю.В.

при секретарі Макарчук Н.С.

з участю:

представника позивачів ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Айова» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 1 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айова» про розірвання договорів оренди земельних ділянок, -

встановила:

У лютому 2009 року позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8М, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 звернулись до суду із указаними позовами, посилаючись на те, що кожний із них уклав з товариством з обмеженою відповідальністю «Айова» (далі - ТОВ «Айова») договір оренди земельної ділянки, яка розташована на території Рогівської сільської ради Уманського району Черкаської області строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 1,5% від проіндексованої вартості земельної ділянки.

Указом Президента України від 19 серпня 2008 року «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток(паїв)» було підвищено розмір орендної плати за договорами оренди земельних ділянок до 3%, однак відповідач відмовляється переглянути орендну плату та збільшити її розмір відповідно до Указу Президента. Крім цього відповідач погіршив стан земельних ділянок внаслідок недотримання сівозмін.

Посилаючись на вказане, позивачі просили розірвати договори оренди, повернути їм земельні ділянки та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 1 червня 2010 року позови задоволено. Розірвано договори оренди земельних ділянок, укладені між кожним із позивачів і ТОВ «Айова».

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Айова» просить зазначене судове рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд задовольняючи позови, виходив з того, що орендарем порушуються умови договорів стосовно розміру орендної плати, оскільки не збільшено орендну плату до розміру 3%, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної частки (паю), відповідачем земельні ділянки не обробляються, що призвело до їх забурянення, допущені інші істотні порушення умов договорів, що є підставою для їх розірвання.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Судом установлено, що 2 червня 2006 року укладено договори оренди земельних ділянок:

між ОСОБА_5 і ТОВ «Айова» площею 2,6735 га;

між ОСОБА_7 і ТОВ «Айова» площею 5,3434 га;

між ОСОБА_19 і ТОВ «Айова» площею 3,5900 га;

між ОСОБА_9В.і ТОВ «Айова площею 2,7077 га;

між ОСОБА_10 в ТОВ «Айова» площею 2,6735 га;

між ОСОБА_11 і ТОВ «Айова» площею 2,6844 га;

між ОСОБА_12 і ТОВ «Айова» площею 3,6132 га;

між ОСОБА_13 і ТОВ «Айова» площею 5,3834 га;

між ОСОБА_14І.і ТОВ «Айова» площею 2,7586 га;.

між ОСОБА_15 і ТОВ «Айова» площею 2,6868 га;

між ОСОБА_18 і ТОВ «Айова» площею 5,3834 га;

25 липня 2006 року між ОСОБА_6 і ТОВ «Айова» площею 2,6735 га;

26 лютого 2007 року між ОСОБА_16 і ТОВ «Айова» площею 4,1484 га;

14 липня 2008 року між ОСОБА_17 і ТОВ «Айова» площею 2,6917 га;

які знаходяться на території Рогівської сільської ради Уманського району Черкаської області строком на 10 років зі сплатою орендної плати в розмірі 1,5% від проіндексованої вартості земельної ділянки (п.9 договору). Розмір орендної плати за договорами переглядається 1 раз на рік за певних обставин.

Згідно з п.36 договорів зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Умовами розірвання договору в односторонньому порядку є систематична несплата орендної плати (п.39 договору).

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч.1 статті 32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та за умовами договору, а в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставі, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі, заявляючи позови, не посилалися на невиконання відповідачем обовязків орендаря, які передбачені ст. 25 Закону України «Про оренду землі», а лише посилалися на те, що в порушення п.13 договору відповідач тривалий час не переглядав розмір орендної плати, яку безпідставно відмовляється збільшити до 3% від проіндексованої вартості земельної ділянки відповідно до Указу Президента України від 19 серпня 2008 року.

Ухвалюючи рішення, суд визнав, що відповідачем порушується п.13 договорів, який передбачає щорічний перегляд розміру орендної плати та який тривалий час не переглядався, що відповідач безпідставно відмовився збільшити орендну плату до 3% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки згідно Указом Президента від 19 серпня 2008 року, що є істотним порушенням умов договору.

Однак, згідно з п.13 укладених договорів розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках, передбачених законом.

Наведене свідчить, що умови договору не зобовязують сторони вносити зміни до договору, зокрема збільшувати чи зменшувати розмір орендної плати, а лише зобовязують за певних обставин переглянути умови договору. Зміна умов договору можлива на вимогу однієї із сторін і за взаємною згодою (п.36 договору).

Проте, доказів предявлення таких вимог сторонами надано не було й матеріалами справи не встановлено. Не може бути визнано таким доказом колективну заяву орендодавців до керівництва ТОВ «Айова», або проведення загальних зборів чи рішення зборів власників земельних паїв, оскільки відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків всіх власників земельних ділянок, а зобовязує лише позивачів і відповідача до виконання його умов, оскільки тільки вони є сторонами договору.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Розмір та умови оплати, вказані в договорі, не можуть суперечити діючому на час укладення договору законодавству. Договори між сторонами укладено у період дії Указу Президента від 2 лютого 2002 року № 92/2002 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», яким був встановлений мінімальний розмір орендної плати у розмірі 1,5%, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки.

Указом Президента України від 19 серпня 2008 року № 725/2008 «Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки і є обовязковим з дня набрання Указом чинності. В тексті Указу відсутнє посилання про те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можна лише за згодою сторін.

Таким чином, суд застосував до спірних правовідносин положення нормативно-правового акта, дія якого на спірні правовідносини не поширюється.

Що стосується висновків суду про те, що підставою розірвання договорів є порушення ТОВ «Айова» пп.15-17 договорів щодо використання земельних ділянок за призначенням, що призвело до їх забурянення, то позивачами не доведено, а судом не встановлено, які саме земельні ділянки не оброблялися, чи належать ці ділянки позивачам, з огляду на те, що вони їм в натурі (на місцевості), як власникам земельних часток (паїв) не виділялися та чи є ці порушення істотними, наслідком яких є розірвання договорів оренди.

Наведене свідчить, що висновки суду про порушення відповідачем умов договорів оренди земельних ділянок не відповідають обставинам справи, вимогам закону і тому таке рішення не можна визнати законним і обґрунтованим відповідно до вимог статті 213 ЦПК України.

Оскільки обставини справи зясовані в повному обсязі, колегія суддів відповідно до вимог статті 309 ЦПК України вважає за можливе за наявними у справі доказами ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства обмеженоювідповідальністю «Айова» задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 1 червня 2010 року у даній справі скасувати.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Айова» про розірвання договорів оренди земельних ділянок відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/