Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

„22" вересня 2010 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_3,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від б серпня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №10, відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області, третя особа: служба у справах дітей Житомирської міської ради про скасування реєстрації,

встановив:

У квітні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, який в подальшому неодноразово змінював, доповнював та уточняв. За останніми вимогами просив зобов'язати відділ ГІРФО Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за адресою м.Житомир, Майдан Польовий, 13,кв.31 і (а.с.91). При цьому посилався на те, що реєстрація відповідачок у вказаному жилому приміщенні проведена з порушенням встановленого порядку. Зокрема, він, як наймач квартири, дозволу на їх реєстрацію не давав. Вважав відповідачок такими, що самоправно зайняли спірне жиле приміщення.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 6 серпня 2010 року позов задоволено. Скасовано реєстрацію ОСОБА_4, ОСОБА_5 у квартирі №31 на Майдані Польовому, 13 у м.Житомирі та зобов'язано відділ ГІРФО Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області зняти зазначених осіб з реєстраційного обліку у вказаному жилому приміщенні.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4б. і ОСОБА_5 порушують питання про скасування зазначеного ріше іня з ухваленням, нового - про відмову в позові, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначають, що зібраним по справі доказам суд дав неправильну оцінку. На думку апелянтів, суд не звернув уваги на ту обставину,що протягом 18 років позивач визнавав законність їх проживання, та реєстрації у квартирі №31 на Майдані Польовому, 13 у м.Житомирі. Апелянти вважають, що суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення ЦК УРСР, які на ці правовідносини не поширюються, хоча мав керуватися вимогами ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 1976 року згідно з ордером № 46 ОСОБА_6 на сім"ю із трьох осіб була надана квартира АДРЕСА_1 (нині Майдан Польовий,13) у м.Житомирі. До складу сім"ї останнього входили дружина ОСОБА_7 та донька ОСОБА_8 ( справа № 21828, а.с.8) .

Відповідно до копії поквартирної картки відповідачки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 після вселення в квартиру на підставі зазначеного вище ордера були зняті з реєстрації у цьому жилому приміщенні з 7 грудня 1990 року та повторно зареєстровані ЗО жовтня 1992 року (а.с.10).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачки не є рідними по крові., позивачеві і при їх реєстрації не дотриманий встановлений порядок.

Проте, з такими висновками суду погодитись неможливо.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" (надалі Закону) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права власності на жиле приміщення або права користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою.

Рішеннями Корольовського райсуду м.Житомира від 30 жовтня 2007 року, яке є чинним, ОСОБА_6 відмовлено в позові до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання такими, що втратили право користування спірною квартирою. Тобто, зазначеним судовим рішенням визнано законність проживання відповідачок у квартирі №31 на Майдані Польовому, 13 у м.Житомирі і відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК зазначені обставини додатковому доказуванню не підлягають.

Тому підстав для задоволення позову не було.

Крім того, згідно зі ст.11 Закону реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

В даному випадку це.-є ВГІРФО Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області, який відповідно до п.7 ч.1 ст.3 КАС є суб"єктом владних повноважень. Саме зазначений орган позивач просив суд зобов'язати усунути його порушене рраво (а.с.91).

Зважаючи на те, що позовні вимоги в даній справі заявлені лише до ВГТРФО та виходячи із змісту ч.1 ст.17 КАС, на даний спір поширюється компетенція адміністративного суду.

Проте суд першої інстанції на це уваги не звернув та безпідставно розглянув справу в порядку цивільного судочинства.

За наведених обставин та відповідно до п.1 ч.1 ст.205,ст. 310 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.206 ЦПК слід роз'яснити позивачеві, шо він вправі звернутися до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.209,307,п.1 ч.іст.205,

206,310,313-315 ЦПК України , суд

ухвалив:

Скасувати рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 6 серпня 2010 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, комунального виробничого житлового ремонтно- експлуатаційного підприємства N'10, відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області, третя особа: служба у справах дітей Житомирської міської ради про скасування реєстрації.

Роз'яснити позивачеві, що він вправі звернутися до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: