Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді: Галича Ю.М.,

при секретарі: Яременко І.Ю.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставищенської районної державної адміністрації та управління Держкомзему в Ставищенському районі Київської області про визнання державного акту недійсним, встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1, посилаючись на те, що її чоловік ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай) в землях КСП „Прогрес села Іванівка Ставищенського району Київської області, яке належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0122217.

19 серпня 2004 року Ставищенською районною державною адміністрацією прийняте розпорядження №546 згідно з яким вирішено виділити земельні ділянки в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), в тому числі ОСОБА_2. В розпорядженні допущена технічна помилка, а саме прізвище вказане «Пятков».

10 вересня 2004 року помер ОСОБА_2, спадщину після смерті якого прийняла вона - його дружина та спадкоємець за законом.

Після смерті чоловіка, вона у Ставищенському РВ №23 КРФ ДП «Центр ДЗК» отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серії ЯА № 256808.

Оформити право на спадщину на вказану земельну ділянку (виділену в натурі земельну частку (пай)) вона, та інші спадкоємці, позбавлені можливості.

Ставищенська районна державна нотаріальна контора розяснила їй, що вказаний правовстановлювальний документ не відповідає вимогам законодавства, оскільки його державна реєстрація здійснена 30 липня 2004 року, тоді як розпорядження Ставищенської РДА, яке було підставою видачі державного акта прийняте 19 серпня 2004 року, окрім того згідно п. 8.1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель (затвердженого Наказом Держкомзему №174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962, з наступними змінами) реєстраційний номер, присвоєний державному акту, має складатися із дванадцятирозрядного числа тоді як реєстраційний номер вказаного документу є чотирирозрядним.

Із заявою про внесення виправлень у Книгу записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі зверталася до Ставищенського районного відділу Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Проте Ставищенський районний відділ Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» відмовив їй у вказаних виправленнях.

Реєстратором Ставищенського РВ №23 КРФ ДП ЦДЗК була здійснена державна реєстрація документа на померлу особу, оскільки, державний акт на право власності на земельну ділянку отриманий 12 листопада 2004 року.

Існування державного акта на земельну ділянку виданого з порушеннями законодавства позбавляє її, його спадкоємиці, можливості оформити свої права на земельну ділянку.

Позивачка, просить суд визнати недійсним вищевказаний державний акт на право власності на земельну ділянку та встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на бланку серія КВ №0122217 виданий на підставі рішення Ставищенської райдержадміністрації №410 від 15 листопада 1996 року на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Прогрес» Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області розміром 3,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості) на імя ОСОБА_3, належить ОСОБА_2, який помер 10 вересня 2004 року.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві.

Представники відповідачів ОСОБА_4 районної державної адміністрації та управління Держкомзему в Ставищенському районі в судове засідання не прибули до суду подали клопотання про розгляд справи без їх представників, позовні вимоги визнають.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що чоловік позивачки - ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай) в землях КСП „Прогрес села Іванівка Ставищенського району Київської області, яке належало йому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 0122217, що підтверджується копією сертифікату (а.с. 14). В сертифікаті його прізвище помилкового вказане «Пятаков».

19 серпня 2004 року Ставищенською районною державною адміністрацією прийняте розпорядження №546 згідно з яким вирішено виділити земельні ділянки в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв), в тому числі ОСОБА_2, що видно з архівного витягу №338 від 13.09.2010 року виданого архівним відділом Ставищенської РДА (а.с. 15-17). В розпорядженні допущена технічна помилка, а саме прізвище вказане «Пятков».

Відповідно до копії свідоцтва про смерть (а.с. 9), 10 вересня 2004 року помер ОСОБА_2, спадщину після смерті якого прийняла позивачка та спадкоємець за законом, постійно проживаючи із спадкодавцем до дня відкриття спадщини.

У Ставищенському РВ №23 КРФ ДП «Центр ДЗК» позивачка отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку на бланку серії ЯА № 256808, який був зареєстрований в Книзі записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2346.

Ставищенська районна державна нотаріальна контора розяснила позивачці, що вказаний правовстановлювальний документ не відповідає вимогам законодавства, оскільки його державна реєстрація здійснена 30 липня 2004 року, тоді як розпорядження Ставищенської РДА, яке було підставою видачі державного акта прийняте 19 серпня 2004 року, окрім того згідно п. 8.1 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель (затвердженого Наказом Держкомзему №174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962, з наступними змінами) реєстраційний номер, присвоєний державному акту, має складатися із дванадцятирозрядного числа тоді як реєстраційний номер вказаного документу є чотирирозрядним (а.с. 11).

Із заявою про внесення виправлень у Книгу записів реєстрації актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі позивачка зверталася до Ставищенського районного відділу Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру».

Ставищенський районний відділ Київської обласної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» відмовив позивачці у вказаних виправленнях. Як вбачається з повідомлення (а.с. 13) бланк державного акта отриманий Ставищенським РВ №23 КРФ ДП ЦДЗК за актом приймання - передачі 12 листопада 2004 року. При реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку реєстратором допущена помилка в даті реєстрації. Бланк виданого державного акта є зіпсованим. Виправлення в державному акті не допускаються. Внесення виправлень в Книгу записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі можливе за умови заміни зіпсованого державного акта. Видача та реєстрація державного акта на право власності на земельну ділянку на померлу особу суперечить чинному законодавству.

Існування державного акта на земельну ділянку виданого з порушеннями законодавства позбавляє позивачку, можливості оформити свої права на земельну ділянку.

Згідно частини 1 статті 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" №19-52-ІV (набрав чинності 03.08.2004 року) регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості. Згідно статті 3 вказаного Закону права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обовязковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.п.2.9, 3.1, 3.2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року та зареєстрованої в Мінюсті України 4 червня 1999 р. за N 354/3647, заповнення, видача та державна реєстрація державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються.

У відповідності до п.п. 8.1, 8.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему №174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962, з наступними змінами, реєстраційний номер присвоюється державному акту на право власності на земельну ділянку в момент здійснення його державної реєстрації. Реєстраційний номер складається: з дворозрядного числа, яке відповідає номеру розділу книги реєстрації; двохрозрядного числа, що відповідає двом останнім цифрам року; трирозрядного числа, яке є кодом оператора (реєстратора), що здійснює державну реєстрацію державного акта на право власності на земельну ділянку, державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, договору оренди землі; п'ятирозрядного числа, що починається з одиниці з початку нового року та збільшується на одиницю при внесенні відомостей про новий державний акт на право власності на земельну ділянку, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, договір оренди землі.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що вищевказаний державний акт на право власності на землю не відповідає вимогам вищевказаного законодавства, оскільки його державна реєстрація здійснена 30 липня 2004 року, тоді як із повідомлення Ставищенського РВ КОФ ДП «Центр державного земельного кадастру» № 432 від 17.09.2010 року запис про державну реєстрацію вказаного державного акту у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі здійснений 30 липня 2004 року за № :06:003:0027 на імя ОСОБА_2Т, крім того, реєстраційний номер, що йому присвоєний (2346), є не дванадцятирозрядним числом, а чотирирозрядним, і оскільки позов представниками відповідачів визнається, - суд приходить до висновку, що цей державний акт на право власності на землю слід визнати недійсним, встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на бланку серія КВ №0122217 виданий на підставі рішення Ставищенської райдержадміністрації №410 від 15 листопада 1996 року на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Прогрес» Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області розміром 3,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості) на імя ОСОБА_3, належить ОСОБА_2, який помер 10 вересня 2004 року а позовні вимоги слід задовольнити.

Оскільки відповідачі до предявлення позову про визнання державного акта недійсним і в судовому засіданні не оспорювали цього права, відповідно до змісту ст. 88 ЦПК України на них не може бути покладений обовязок по відшкодуванню судових витрат.

Керуючись ст. 125, ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" №19-52-ІV, п. п. 2.9, 3.1, 3 2 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 року та зареєстрованої в Мінюсті України 4 червня 1999 р. за N 354/3647, п.п. 8.1, 8.2 Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель, затвердженого Наказом Держкомзему №174 від 02.07.2003 року та зареєстрованого Міністерством юстиції України 25 липня 2003 року за № 641/7962 (з наступними змінами), ст. ст. 3, 10, 11, 60, 88, 131, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на бланку серія ЯА №256808 на імя ОСОБА_2 на підставі розпорядження Ставищенської райдержадміністрації Київської області від 19 серпня 2004 року №546 на земельну ділянку кадастровий номер :06:003:0027, площею 3,311 га, розташовану на території Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований 30 липня 2004 року у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №2346 .

Встановити факт, що сертифікат на право на земельну частку (пай) на бланку серія КВ №0122217 виданий на підставі рішення Ставищенської райдержадміністрації №410 від 15 листопада 1996 року на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Прогрес» Іванівської сільської ради Ставищенського району Київської області розміром 3,6 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної частки в натурі (на місцевості) на імя ОСОБА_3, належить ОСОБА_2, який помер 10 вересня 2004 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю. М. Галич