Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-657/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Ковальській Т.Г.

За участю:

Представника позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Дніпропетровської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2009 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що на земельній ділянці по 1-му Мандриківському узвозу, 9 у м. Дніпропетровську, що 02.11.1933 р. була надана в оренду під будівництво житлового будинку рідному брату матері позивача ОСОБА_7 і з цього часу перебувала у користуванні їх сім'ї, матірю останнього ОСОБА_8 був зведений жилий будинок лі. А-1, до якого у 1957 р. її дочка та мати позивача ОСОБА_9 додала прибудови А1-1, а-1, внаслідок чого його загальна площа збільшилася до 63,2 кв.м., житлова до 50,0 кв.м., а також ганок з дашком, сарай Ж та погріб під ним, сараї К, Л, альтанки Е, И, вбиральню П, огорожу № 6, мостіння. До дня своєї смерті, що настала у березні 1970 р., ОСОБА_8 оплачувала всі витрати, повязані з утриманням будинку та земельною ділянкою, втім право власності на нього не оформлювала. Спадщина після неї була прийнята тільки її дочкою, матірю позивача ОСОБА_9, що фактично вступила у володіння спірним жилим будинком та проживала у ньому до дня своєї смерті, що настала 26.01.2006 р. За життя остання вживала заходи щодо оформлення спірного будинку за собою, в тому числі у 1989 р. за її заявою був складений акт ідеальних часток у відповідному домоволодінні, а у 1990 р. нею була подана заява з необхідними додатками до органу місцевого самоврядування щодо узаконення будинку, втім з невідомої позивачеві причини остаточне оформлення права власності не відбулося.

Зважаючи на викладене позивач як єдиний спадкоємець померлої ОСОБА_9 з урахуванням уточнення заявлених вимог (а.с. 149-153, 163, 164) в їх останній редакції просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок літ. А-1, житлову прибудову літ. А-1, тамбур літ. а-1, ганок літ. а, козирок, альтанку літ. Е, альтанку літ. И, сарай літ. К, сарай літ. Л, вбиральню літ. П, огорожі, споруди №№ 3, 12, 13, 21, що складають 25/100 частин домоволодіння № 2 по узв. Мандриківському у м. Дніпропетровську.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала.

Відповідач та представники відповідачів у судовому засіданні позов в уточненій редакції визнали, проти його задоволення не заперечували.

Вислухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що первісно земельна ділянка під спірним домоволодінням, що на той час мала адресу по пров. 1-му Мандриківському, 9 у м. Дніпропетровську, була 02.11.1933 р. надана у користування ОСОБА_7 для будівництва жилого будинку (а.с. 13) і з цього часу перебувала у користуванні останнього, членів його сімї, їх спадкоємців.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_10 та ОСОБА_8 (а.с. 11), а отже рідною сестрою ОСОБА_7. 29.10.1942 р. нею був укладений шлюб з ОСОБА_11 (а.с. 10), від якого 13.11.1951 р. народився позивач (а.с. 9).

У період з 1934 до 1957 р. у спірному домоволодінні ОСОБА_8, що згідно домової книги проживала у ньому з 1930 р. (а.с. 71), був зведений жилий будинок літ. А-1 з прибудовами, який за даними БТІ обраховується за нею (а.с. 14, 15, 15/зв, 23), втім узаконений у встановленому порядку не був. Після смерті останньої, що настала у березні 1970 р., зазначений будинок перейшов у користування ОСОБА_9, що проживала у спірному домоволодінні з 1948 р. (а.с. 71), яка у подальшому оплачувала земельний податок з земельної ділянки, на якій він розташований, та комунальні витрати, уклавши відповідні договори з організаціями-постачальниками (а.с. 14, 34-63).

У 1989-1990 рр. ОСОБА_9 вживала заходи щодо оформлення права власності на спірне майно за нею (а.с. 14-16) та звернулася до Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради з відповідною заявою (а.с. 30), втім остаточно це питання вирішене не було.

22.01.2006 р. ОСОБА_9 померла (а.с. 12). Спадщина після її смерті була прийнята позивачем як спадкоємцем першої черги, що сторонами не оспорювалося.

Наявний у спірному домоволодінні жилий будинок літ. В-1 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами рішенням Жовтневого райвиконкому м. Дніпропетровська від 14.07.1978 р. № 772 був оформлений на праві власності за ОСОБА_12 (а.с. 19), після її смерті перейшов до ОСОБА_13 (а.с. 18), а після смерті останнього - до ОСОБА_2 (а.с. 17).

Згідно складеному КП Дніпропетровське МБТІ акту ідеальних часток від 24.06.2010 р. (а.с. 165) станом на час розгляду справи домоволодіння № 2 по узв. Мандриківському у м. Дніпропетровську відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 10.12.2005 р. належить на праві власності відповідачці ОСОБА_2 в цілому, втім в її правовстановлюючих документах зазначені лише жилий будинок В-1 з прибудовами та допоміжні будівлі і споруди, що фактично перебувають в її володінні та користуванні та складають 35/100 частин домоволодіння.

У користуванні відповідачки ОСОБА_6 перебувають житловий будинок літ. Г-1 з прибудовами, що складають 40/100 частин домоволодіння та належать їй на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12.11.2007 р., що у БТІ станом на час розгляду справи не зареєстроване.

За померлою ОСОБА_9 відповідно до даних інвентарної справи обраховується жилий будинок літ. А-1 з прибудовами та відповідними будівлями і спорудами, що складають 25/100 частин спірного домоволодіння.

Нерухоме майно, що перебуває у користуванні ОСОБА_6 та ОСОБА_9, згідно інвентарним даним є самовільно збудованим.

Згідно технічному висновку ТОВ Дніпропетровський пошуково-будівельний інститут, складеному з 17 до 24 листопада 2008 р., стан будівельних конструкцій спірного нерухомого майна є задовільним та придатним до експлуатації (а.с. 92-118).

З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мали інших спадкоємців, що приймали спадщину після їх смерті, ніж зазначені у позові, сторони на такі обставини не посилалися.

Вищезазначені фактичні обставини справи спору не викликали, сторонами були визнані, а отже згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України вважаються доведеними.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, з фактичних обставин справи вбачається, що спірне нерухоме майно є самовільно збудованим, а отже у розумінні цивільного законодавства його належить вважати сукупністю будівельних матеріалів, що були використані під час його будівництва. Виходячи з наведеного такі будівельні матеріали після смерті ОСОБА_8 були успадковані ОСОБА_9 на підставі ст. 548, 551 ЦК України в редакції Закону 1963 р., а після смерті останньої позивачем згідно ст. 1268 ЦК України в редакції Закону 2003 р.. При цьому до позивача одночасно перейшло в порядку спадкування похідне від права власності на зазначені будівельні матеріали право на звернення до суду з позовом про визнання права власності на самовільно побудоване з них нерухоме майно в порядку ст. 376 ЦК України, згідно якої на вимогу власника або користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З урахуванням положень зазначеної норми, а також приймаючи до уваги, що позивач є правонаступником користувачів земельної ділянки, на якій розташоване спірне майно, що отримали її відповідно до чинного час її надання законодавства, решта співвласників домоволодіння та представник власника земельної ділянки позов визнали та проти його задоволення не заперечували, порушень прав інших осіб у спірних правовідносинах не вбачається, суд вважає позовні вимоги обгрунтованими, заснованими на законі і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 548, 551 ЦК України в редакції Закону 1963 р., ст. 376, ч. 5 ст. 1268 ЦК України в редакції Закону 2003 р., ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. А-1, житлову прибудову літ. А-1, тамбур літ. а-1, ганок літ. а, козирок, альтанку літ. Е, альтанку літ. И, сарай літ. К, сарай літ. Л, вбиральню літ. П, огорожі, споруди №№ 3, 12, 13, 21, що складають 25/100 частин домоволодіння № 2 по узв. Мандриківському у м. Дніпропетровську.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Мазниця