АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1971/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року м. Дніпропетровськ

20 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2010 року про залишення без розгляду заяви про скасування судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року за заявою Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про видачу судового наказу про стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2010 року про залишення без розгляду заяви про скасування судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2009 року за заявою ЗАТ КБ «ПриватБанк» про видачу судового наказу про стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_5

Зазначеною ухвалою суду від 04 січня 2010 року заява ОСОБА_5 про скасування судового наказу Ленінського районного суду від 26 жовтня 2009 року щодо стягнення боргу з ОСОБА_5 за кредитним договором залишена без розгляду / а. с.1 /.

Як на підстави апеляційної скарги ОСОБА_5 посилається на те, що постановляючи ухвалу про залишення без розгляду заяви щодо скасування судового наказу, суд першої інстанції допустив порушення процесуального закону, що тягне за собою безперечне скасування ухвали / а. с. 20 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду - скасувати з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2009 року за заявою ЗАТ КБ „ПриватБанк видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_5 за кредитним договором від 29 жовтня 2007 року боргу в сумі 9 312,03 грн. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що суд виконав вимоги ст.ст. 104 ЦПК України щодо невідкладного відправлення боржникові копії судового наказу, заяви стягувача з копіями доданих до неї документів та розяснення в разі заперечення проти вимог стягувача протягом 10 днів з дня отримання судового наказу подати заяву про його скасування / а.с. 11-12/.

21 грудня 2009 року до суду з заявою звернувся боржник ОСОБА_5 в якій просив скасувати судовий наказ від 26 жовтня 2009 року про стягнення з нього на користь ЗАТ КБ „ПриватБанк заборгованості за кредитним договором в розмірі 9 312,03 грн., посилаючись на відсутність укладених між ним та ЗАТ КБ „ПриватБанк кредитних договорів та отримання судового наказу лише 12 грудня 2009 року / а. с. 13 /.

Суд першої інстанції своєю ухвалою від 04 січня 2009 року заяву про скасування судового наказу залишив без розгляду, посилаючись на те, що боржник пропустив установлений строк для звернення з даною вимогою / а. с. 15 /.

Однак, з такими висновками суду погодитись неможна оскільки вони не відповідають матеріалам заяви та діючому законодавству.

Як вбачається з матеріалів заяви, 21 грудня 2009 року до суду з заявою звернувся боржник ОСОБА_5 в якій просив скасувати судовий наказ від 26 жовтня 2009 року про стягнення з нього на користь ЗАТ КБ „ПриватБанк заборгованості за кредитним договором в розмірі 9 312,03 грн., посилаючись на відсутність укладених між ним та ЗАТ КБ „ПриватБанк кредитних договорів та отримання судового наказу лише 12 грудня 2009 року / а. с. 13 /.

Відповідно до ч. 2 ст.106 ЦПК України заява про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною 2 статті 104 цього Кодексу, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку подання цієї заяви.

За змістом ч. 2 ст. 104 ЦПК України одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача з копіями доданих до неї документів та розясняється його право в разі заперечення проти вимог стягувача протягом десяти днів з дня отримання судового наказу подати заяву про його скасування.

Суд першої інстанції своєю ухвалою від 04 січня 2009 року заяву ОСОБА_5 про скасування судового наказу залишив без розгляду, посилаючись на те, що боржник пропустив установлений строк для звернення з даною вимогою / а. с. 15 /.

Однак, залишаючи без розгляду заяву боржника про скасування судового наказу, з вище зазначених обставин, суд першої інстанції не прийняв до уваги отримання останнім судового наказу від 26 жовтня 2009 року лише 21 грудня 2009 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтовані, а ухвала суду, як така, що ухвалена з порушенням норм процесуального закону, - підлягає скасуванню з передачею питання щодо розгляду заяви ОСОБА_5 про скасування судового наказу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 січня 2010 року про залишення без розгляду заяви про скасування судового наказу - скасувати, справу повернути до того ж суду для повторного вирішення питання щодо розгляду заяви ОСОБА_5 про скасування судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: