Київський районний суд м. Одеси
РІШЕННЯ справа №2-1761/10

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2010 року Київський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Галій С.П.

при секретарі Ткаченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошової суми за договором авансу, стягнення моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору авансу, визнання їх такими, що виконали свої зобов'язання за договором авансу належним чином в строк та припинення правовідносин.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно 15 000 доларів США за курсом НБУ в якості повернення суми авансу відповідно до укладеного договору від 13.04.2009р. та 3 000 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 змінив розмір позовних вимог уточнивши позовні вимоги і просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 10 000 доларів США та 3 000 грн. моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував відмовою відповідачів від укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, і він вважа, що це є порушенням ст.614, п.2.ст.570 ЦК України, а також обґрунтовував свої вимоги іншими доводами, які наведені у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 надали суд&g=; заперечення на позовну заяву та уточнення до позовних вимог. Відповідно до змісту заперечень, відповідачі просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення грошової суми в розмірі 15 000 доларів США за курсом НБУ, в якості повернення суми авансу до укладеного договору від 13.04.2009р.

10.09.2009 р. в провадження суду від відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 надійшов зустрічний позов в порядку ст.123 ЦПК України до позивача ОСОБА_1

Відповідно до змісту зустрічного позову відповідачі ОСОБА_2.,ОСОБА_3 просять суд визнати дійсним договір авансу від 13.04.2009р., який укладений між відповідачами та позивачем за згодою дружини позивача, визнати їх такими, що виконати свої зобов'язання за договором авансу від 13.04.2009р. належним чином в строк, та припин іти правовідносини, які виникли за договором авансу від 13.04.2009р. між позивачем та відповідачами.

Свої зустрічні позовні вимоги відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 обґрунтовували невідповідністю договору авансу за формою вимогам п.1.ст.209, ст.657 ЦК України, посиланням на відповідні докази виконання зобов'язань за договором авансу та право суду визнати договір дійсним у порядку, встановленому п.2.ст.220 ЦК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позов підтримали, просили суд задовольнити первісні позовні вимоги у повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічного позову поданого ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх адвокат позов не визнали, просили суд відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити їх зустрічний позов в повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, відповідачку ОСОБА_2, а також представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 квітня 2009 року між позивачем ОСОБА_1, та відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 був укладений договір відповідно ю умов якого, відповідачі отримали в рахунок майбутньої продажі квартири АДРЕСА_1 від позивача 15 000 доларів США за згодою дружини позивача ОСОБА_4

Факт отримання зазначеної суми підтверджується поясненнями відповідачки ОСОБА_2 щодо отримання суми авансу у повному обсязі. Відповідно до змісту вказаного договору продажа квартири мала відбутися до 13.05.2009року в м.Одесі. Умовами договору між сторонами було встановлено, що якщо сторона покупця відмовляється від покупки квартири за вказаною адресою в строк встановлений між сторонами і який письмово вказаний в договорі, то сума грошей в розмірі 15 000 доларів США залишається у відповідачів. Якщо відповідачі відмовляються від продажу квартири, то вони зобов'язуються віддати отримані гроші як аванс в подвійному розмірі позивачу та його дружині. При цьому, як видно з пояснень позивача ОСОБА_1, і з пояснень відповідачки ОСОБА_2, що між сторонами була досягнута угода про продаж квартири у еквіваленті 94 000 доларів США.

Згідно матеріалів справи в судовому засіданні встановлено, що до 13.05.2009 року між позивачем та відповідачами угода про купівлю-продаж зазначеної квартири укладена не була. Згідно пояснень позивача ОСОБА_1 видно, що він неодноразово звертався до відповідачів в телефонному режимі, але відповідачі на телефоні дзвінки не відповідали, ніяких пояснень щодо майбутнього продажу квартири не надавали. Тому з вини відповідачів не була укладена угода купівлі-продажу спірної квартири.

Відповідачка ОСОБА_2 заперечувала щодо пояснень позивача та неодноразово надавала пояснення, зміст яких свідчить про відсутність будь-яких телефонів дзвінків та будь-яких намагань та дій з боку ОСОБА_1 на укладання угоди купівл -продажу, а тільки власні зусилля та намагання відповідачки отримати інформацію від ОСОБА_1 та його дружини щодо термінів та дійсних намірів останніх здійснити купівлю спірної квартири у встановлений договором строк. ОСОБА_2 пояснила, що на її телефоні дзвінки на адресу дружини позивача ОСОБА_4 остання просила перенести термін укладання угоди на інший строк та здійснити угоду купівлі- продажу з відстрочкою платежу. Позивач ОСОБА_1 не заперечував тверджень відповідачки ОСОБА_2 щодо перенесення термінів укладання угоди на інший строк та з відстрочкою платежу.

В підтвердження дійсних намірів здійснити продаж квартири відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали до суду додатки до зустрічного позову, а саме: лист - вимога на ім'я ОСОБА_1 про необхідність узгодження дати та термінів укладання договору купівлі-продажу квартири; опис вкладення у цінний лист №45184. відправлений з поштового відділення «Таїрове» Одеської області 20.04.2009 року: Розпорядження Київської райадміністрації Одеської міської ради №08 від 13.01.2009 року «Про надання дозволу на вчинення правочину шляхом укладання договорів купівлі-продажу за участю неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.; довідку (виписку з домової книги про склад сім'ї та прописки) №169 від 09.04.2009 року: Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, видане КП «ОББТІ та РОН» від 30.03.2009 року; квитанція про сплату Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно; технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1, виданий КП «ОМБТІ та РОН».

Відповідно до ст.2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та положень цього Кодексу.

Відповідно до п.З.ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.2.ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як свідчить зміст договору, сума, сплачена в рахунок належних з боржника (Позивача) платежів є авансом та за своєю правовою природою даний договір є договором авансу. Дана обставина підтверджується умовою договору, відповідно до якої було прямо передбачена відповідальність продавців у вигляді повернення авансу у подвійному розмірі покупцю у разі неви &?в;онання умов договору. Крім цього, зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається порушення саме ним права за договором авансу. Дана вимога також не спростована поясненнями ОСОБА_1 в судових засіданнях та не заперечувалась поясненнями відповідачки ОСОБА_2 та представниками сторін.

Таким чином, сторонами при підписанні договору була погоджена суттєва умова, як предмет договору, що відповідає приписам ч.2. ст.570 ЦК України.

Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до умов договору авансу сторонами по договору було передбачено отримання продавцями (відповідачами) в рахунок майбутнього продажу квартири грошову суму в розмірі 15 000 доларів США.

Згідно п.1. ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Правилами ст. 657 ЦК України встановлена нотаріальна форма договору купівлі продажу житлового будинку (квартири).

Таким чином, з огляду на вимоги чинного законодавства та волевиявлення сторін за договором - укладання в майбутньому угоди купівлі-продажу квартири, суд першої інстанції приходить до висновку, що договір авансу квартири мав бутч укладений сторонами виключно в нотаріальній формі. Але, п.2. ст.220 ЦК України встановлює право суду визнати договір дійсним у випадку, коли сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухилилася від його нотаріального посвідчення. Як свідчать умови договору авансу, позивач передав відповідач їм 15 000 доларів США. При таких обставинах суд приходить до висновку про те що, сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов договору, відбулося повне виконання умов договору, але позивач ОСОБА_1 ухилився від нотаріального посвідчення договору авансу без в дповідних обгрунтованих пояснень.

Згідно п.2.ст.16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів віднесено визнання права.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 626 ЦК України визначає поняття договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Стаття 628 ЦК України визначає зміст договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 610 ЦК України визначає порушення зобов'язання. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.612 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.614 ЦК України передбачена суттєва умова цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язання. Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щ одо належного виконання зобов'язання.

Таким чином, як свідчать матеріали справи, а саме, надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог і заперечень, відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3 підтвердили виконання своїх зобов'язань за договором авансу. Крім цього, з матеріалів справи не вбачається наявності у діях відповідачів ОСОБА_2, та ОСОБА_3 винних дій, які свідчать про порушення зобов'язань за договором авансу, а тому вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 за зустрічним позовом щодо визнання дійсним договір авансу від 13.04.2009р., який укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, визнання відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що виконали свої зобов'язання за договором авансу від 13.04.2009р. належним чином та в строк - підлягають задоволенню.

Вимоги відповідачів за зустрічним позовом щодо припинення правовідносин, які виникли за договором авансу від 13.04.2009р. між позивачем та відповідачами не можуть бути задоволенні з огляду на ту обставину, що відповідно до ст.612 ЦК України припинення правовідносин допускається тільки у тому випадку, коли це передбачено умовами договору або встановлено законом. Але, зі змісту умов договору не передбачено припинення зобов'язань у односторонньому порядку з ініціативи будь-якої зі сторін договору.

Вимоги позивача ОСОБА_1, щодо стягнення грошової суми за договором авансу не підлягають задоволенню з огляду на те, що не надані докази порушення права позивача на отримання грошової суми, не доведені обставини, які свідчать про факти ухилення або невиконання зобов'язань відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 з продажу спірної квартири, не доказано які конкретні дії свідчать про виконання зобов'язань позивача за договором авансу. На питання сторони відповідачів щодо надання підтверджуючих доказів звернення ОСОБА_1 до відповідачів, ОСОБА_1 не зміг надати суду необхідних доказів на обґрунтування своїх вимог.

Право на відшкодування моральної шкоди не передбачено умовами договору авансу і не встановлено законом, який регулює даний вид правовідносш , що не відповідає приписам ст.612 ЦК України.

Крім цього, як встановлено Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) зі змінами та доповненнями встановлено, що відповідно до вимог ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Доводи позивача не спростовують письмових доказів, які надані відповідачами в обґрунтування своїх вимог і заперечень та не є достатніми длт відмови у задоволенні зустрічного позову.

З огляду на викладене вище та керуючись ст., ст.2,10, 11, 60, 154, 209, 212, 214-215 ЦПК України,ст. 16,209,220,526,530,570,610,612,614,628,629,657 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення грошової суми за договором авансу, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання дійсним договору авансу, визнання покупців такими, що виконали свої зобов'язання за договором авансу належним чином в строк та припинення правовідносин - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір авансу від 13 квітня 2009 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за згодою його дружини ОСОБА_4, визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що виконали свої зобов'язання за договором авансу належним чином та в строк, встановлений договором авансу.

В частині припинення правовідносин за договором аваасу в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-ний термін з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарженні і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя С.П.Галій