ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-335/10
провадження № б/н 627
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кириченко Н.О.

при секретарі Сарнавській Л.В., Лагнюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, та визначенні способу участі у вихованні, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3, де є третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, та ви значенні способу участі у вихованні.

Позивач та його адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на наступне.

Позивач ОСОБА_2 зазначав, що 31.01.2008 року розірвав шлюб з відповідачкою. Від цього шлюбу у них є спільна дитина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дитина залишилась проживати з матірю за адресою: АДРЕСА_1.

Після розірвання шлюбу у колишнє подружжя не змогло дійти згоди щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною кожного з них, тому за зверненням до Виконавчого органу Дарницької РДА в м. Києві, позивачу ОСОБА_2 було встановлено час спілкування з дитиною ОСОБА_5, згідно розпорядження від 31.03.2008 року №320. За цим розпорядженням батьку встановлено години спілкування із сином: першу та третю суботу з 9.00 до неділі 20.00 години без присутності мами та канікули порівну. Зобовязано матір дитини не перешкоджати батькові у спілкуванні та вихованні дитини.

Позивач пояснив, що ОСОБА_3 виконувала розпорядження Органу опіки та піклування протягом весни 2008 року, після чого почала створювати перешкоди його зустрічам з дитиною, висувала непередбачені законодавством вимоги. Також пояснив, що йому вдалося влітку 2008 року провести половину канікул, згідно графіку спілкування з дитиною. Але з початку вересня позивач не мав можливості проводити вихідні з сином, оскільки в цьому йому чинили перешкоди колишня дружина, її батьки та її старший син.

Також позивач пояснив, що коли приходить згідно графіку за дитиною, то дитина просить перенести їхню зустріч на інший час, оскільки на сина впливала дружина та її родичі Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, та ви значенні способу участі у вихованні або в цей час взагалі може нікого не бути вдома. Без присутності відповідачки та її родичів, наприклад у школі, дитина залюбки виявляє бажання провести з ним вихідні. Позивач пояснював, що він є гарним батьком, оскільки добровільно написав до бухгалтерії за своїм місцем роботи заяву, щоб з нього вираховували аліменти в розмірі ? частини від заробітної плати. Крім того, він має докази того, що у 2008 році відвідував з дитиною різні розважальні заклади та їздив на літніх канікулах на море. На даний час вважає, що дитина відмовляється з ним спілкуватись та йти на зустрічі , так як цьому чинить перешкоди відповідачка.

Відповідачка та її представник ОСОБА_6 у судовому засіданні позов визнали частково, а саме не заперечували проти його задоволення в частині встановлення годин спілкування батька з дитиною за відсутності матері, але за обовязковою згодою самої дитини один раз на місяць, з суботи 9.00 по неділю 20.00 годину та 1 місяць літніх канікул, з попередженням мами дитини за два тижні. В іншій частині позовних вимог просили суд відмовити, посилаючись на те що вони є необґрунтованими.

Так, відповідачка в судовому засіданні пояснила, що жодного разу не чинила перешкод у спілкуванні з їхнім сином ОСОБА_5. Після розірвання шлюбу у січні 2008 року, позивач сам почав створювати і їй і неповнолітній дитині жахливі умови для проживання, все це повязано з поділом майна подружжя, цей позов на даний час перебуває на розгляді у суді першої інстанції. ОСОБА_2 побив її батька, що є людиною похилого віку, він змушений був звертатись до правоохоронний органів та зі скаргою приватного обвинувачення до суду; маючи ключі від вхідних дверей та вільний доступ у квартиру АДРЕСА_2, де залишились мешкати вона та неповнолітня дитина, ОСОБА_2 постійно без попереджень приходить та влаштовує безлад в квартирі, розмалював меблі та побутову техніку, підписав кому ці речі належать, останнього разу коли відповідачка з сином повернулась додому, то відкривши холодильник виявила там своє взуття. ОСОБА_2 постійно морально тисне на неї та сина, намагається налаштувати дитину проти матері, бабусі, діда та старшого брата. Коли, ОСОБА_5 їздив з батьком на літніх канікулах 2008 року відпочивати, то батько не давав навіть дитині можливості вільно по телефону поговорити з мамою. Дав зателефонувати у своїй присутності на кілька хвилин і відібрав у сина телефон. Крім того, син в цей час захворів та провів час не на відпочиваючи, а лікуючись. При цьому ОСОБА_2 навіть не повідомив її про хворобу дитини та її стан, а навпаки позбавив будь-якого звязку з дитиною. Після цієї поїздки, син повернувся морально пригнічений, почав закриватись у кімнаті наодинці, став мовчазним та почав казати, що не хоче спілкуватись з татом та просити матір щоб не віддавала його на побачення з батьком. Пояснював це син тим, що батько йому увесь час бреше, намагається налаштувати проти матері, баби і діда, крім того, з моменту, як батько мешкає окремо від них, він його почав боятись за постійні сварки, які ОСОБА_2 влаштовує. Дитина стала пояснювати, що не знає чого йому чекати від батька наступного разу чи він когось побє, чи зіпсує меблі, чи підселить у сусідню кімнату для проживання незнайомих чоловіків. Всі ці обставини поступово вкрай негативно впливали на психологічний стан дитини, такою поведінкою батько сам налаштував проти себе сина, тому дитина на даний час його боїться, йому не хочеться спілкуватись з батьком, а силоміць відповідачка не буде виставляти дитину, лише щоб виконати розпорядження органу опіки та піклування. При цьому відповідачка зазначила, що кожного разу, коли приходить ОСОБА_2 для побачення з сином, вона питає чи має бажання ОСОБА_5 піти з батьком, але дитина категорично не бажає йти на прогулянку. Часто син перед вихідними просить повезти його село, пояснюючи що йому там краще, чим сидіти в місті.

Крім того, відповідачка пояснила, що ОСОБА_2 проти її волі та проти волі дитини, вселив в окрему кімнату у квартирі, де залишились проживати вона і син двох незнайомий чоловіків, закрив на замок кімнату для їхнього проживання, у якій раніше гралась дитина, все це відбувалось на очах у сина. ОСОБА_3 змушена була звернутись з позовом до суду про виселення цих осіб. На даний її позовні вимоги в цій частині задоволені, рішення набрало законної сили.

Також, відповідачка наголосила, що написання позивачем заяви до бухгалтерії за місцем роботи про вираховування з його заробітку аліментів не є його особистою заслугою перед дитиною, а є обовязком, оскільки він ці аліменти змушений платити за рішенням суду. Відповідачка не заперечувала факту, що раніше, до того, як син почав боятись батька, вони ходили у розважальні заклади. Крім того, раніше позивач давав їй розписки про те що вона не чинить перешкод у спілкуванні з сином.

Представником 3-ої особи надано до суду висновок Виконавчого органу Дарницької РДА у м. Києві від 26.01.2010 року та висновок фахівця психолога при Службі у справах дітей ОСОБА_7.

У судовому засіданні представник 3-ої особи просила суд встановити такі ж часи спілкування батька з дитиною, як і в розпорядженні Виконавчого органу Дарницької РДА в м. Києві від 31.03.2008 року, але виключно за згодою самої дитини, враховуючи висновок Виконавчого органу Дарницької РДА в м. Києві від 31.03.2008 року, але виключно за згодою самої дитини, враховуючи висновок Виконавчого органу Дарницької РДА в м. Києві. Пояснила, що це перший випадок, коли дитину неодноразово викликають до органу опіки та піклування і вона так категорично заявляє про небажання мати побачення з батьком.

Допитаний у судовому засіданні без присутності батьків, але в присутності педагога ОСОБА_8 малолітній свідок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що не хоче бачити батька, , та сам добровільно відмовляється від побачень з ним. Таке своє відношення пояснив тим, що батько увесь час його обманює, морально тисне на нього, коли він залишається з ним на одинці йому не комфортно, батько не дає йому по телефону спілкуватись із мамою, зіпсував у квартирі де він з мамою живе всі меблі, побутову техніку, попідписував їх «майно ОСОБА_5», вселив в квартиру двох чужий чоловіків, які стали жити з ними, зайняли кімнату у якій він раніше грався. Також свідок пояснив, що мама увесь час питає в нього чи є у нього бажання піти з батьком на вихідні чи на канікули, але він сам не хоче, останнього разу батько перед судом прийшов там є на вихідні з якоюсь жінкою, але він не погодився йти гуляти з батьком. Дитина пояснила, що краще себе почуває в селі, там йому весело і є чим занятись у нього там є друг собака. Коли його раніше забирав батько, то приділяв мало уваги, влітку декілька днів побули на морі, де йому не сподобалось, потім він захворів, приймав ліки та уколи, велику частину відпустки батька він провів у батьків ОСОБА_2, оскільки останній його там залишив, а сам їздив по справам. Матері телефонувати не дозволяв. На питання батька дитина пояснила, що не хоче його бачити і спілкуватись.

Присутній у залі судового засідання педагог ОСОБА_8 пояснила суду, що дитина надавала суду пояснення адекватно, він завжди так серйозно і послідовно висловлює свої думку. Але видно, що він трохи хвилюється. Щодо відносин дитини з батьком нічого пояснити суду не змогла , оскільки ОСОБА_5 не ділився з нею своїми переживаннями з цього приводу. Лише один раз вона була свідком того, як ОСОБА_5 побачив батька з вікна у їдальні та попросив її його вигнати зі школи , бо він його не хоче бачити, але педагог пояснила дитині, що так вчинити не може, бо то його батько. Крім того, що дитина гарно вчиться нічого доповнити не змогла.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що відпочивала разом з ОСОБА_10 та його сином ОСОБА_11 в серпні 2008 року на морі, де вони познайомились. Вона проживала у сусідньому номері бачила стосунки між батьком та сином, батько гарно спілкувався з дитиною, їм було весело. Після цієї відпустки, їй зі слів ОСОБА_10 стало відомо, що його колишня дружина чинить перешкоди у спілкуванні з сином, не дає дитину , коли він приходить у встановлені часи. Тому, ОСОБА_10 звернувся до неї з проханням ходити додому до його колишньої дружини в якості сторонньої особи при якій можуть надати дитину, вона приходила кілька разів десять у вихідні, це була субота, ОСОБА_2 відкривав своїм ключем двері, дома не було ні ОСОБА_3 ні дитини. Лише один раз ОСОБА_3 виявилась дома на вихідні, це було перед судом 17.04.2010 року, але дитину вона з позивачем не пустила. Також пояснила, що була свідком того, що ОСОБА_10 був з побитим обличчям та зі слів ОСОБА_2 знає, що його побив колишній тесть.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що працює разом з ОСОБА_2 та знає зі слів, ОСОБА_2, що йому колишня дружина чинить перешкоди у спілкуванні з сином. Позивач багато разів просив його на вихідних їздити з ним до квартири, де мешкаї колишня він їздив з позивачем на вихідних, майже завжди дитина була дома, але з батьком його не пускала баба і дід, баба казала, що їй це робити наказала дочка ОСОБА_13. Було таке що нікого на вихідних не виявлялось дома але з батьком його не пускала баба і дід, баба казала, що їй це робити наказала дочка ОСОБА_13. Було таке що нікого на вихідних не виявлялось дома. Багато разів він їздив з ОСОБА_2 до школи де навчається ОСОБА_12, з якою метою він туди постійно їздив у період робочого дня та яка була його функція, якщо у школі немає матері та баби, дитини, що може чинити перешкоди, пояснити не суду зміг.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

31.01.2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а. с. 8).

Від шлюбу народився ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини ( а. с. 7).

Оскільки сторони після розірвання шлюбу не досягли добровільної згоди щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, Розпорядженням Виконавчого органу Дарницької РДА в м. Києві від 31.03.2008 року №320 ( а. с. 9).

За цим розпорядженням батьку встановлено години спілкування із вином: першу та третю суботу з 9.00 до неділі 20.00 години без присутності мами та канікули порівну. Зобовязано матір дитини не перешкоджати батькові у спілкуванні та вихованні дитини.

З пояснень сторін та пояснень самого малолітнього ОСОБА_5, 2001 р. н., встановлено, що побачення дитини з батьком припинились після відпустки, проведеної ним влітку 2008 року з дитиною, тривалістю півтора місяці. З цього часу дитина почала категорично заперечувати зустрічам з батьком.

Заслухавши всіх учасників судового процесу, допитавши свідків, враховуючи висновок психолога при Службі у справах дітей ОСОБА_7 від 26.01.2010 року висновок наданий до суду 3-ою особою, висновки психолога «Міського центру дитини» Служби у справах дітей м. Києва, до якого разом з дитиною зверталась мати, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_3 не чинила перешкод у спілкуванні та побаченнях батька з малолітнім ОСОБА_5. Батько, своїми діями, сам негативно налаштовує малолітнього сина проти себе, що негативно випливає на психологічний стан дитини.

Як видно з висновку фахівця-психолога ОСОБА_7 від 26.01.2010 року Характерна емоційна напруженість дитини, викликана труднощами та розладом у сімейних стосунках. На малюнку сімї у вигляді предметів у такому порядку: 1) телевізор мама (пояснення : найулюбленіший предмет після компютера); 2) холодильник - бабуся (добре готує); дрель дід (дуже працьовитий); 4) робот брат ( робить робота). Себе забув намалювати , а пізніше зобразив у вигляді розетки («непосидючий»). Таке «забування» дитини намалювати себе на малюнку сімї свідчить про її складні, амбівалентні почуття, емоційне напруження, повязане сімєю ,від якого дитина близькість з ним. Батька дома брата на малював пізніше на прохання психолога, у вигляді бензопили (весь час начебто нас пиляє). До сімї бабусі, мами та брата ставлення позитивне, до дідуся ставлення амбівалентне (наявні як позитивні, так і негативні почуття). Тато асоціюється з чорним кольором, що свідчить про негативні почуття, образу тощо.

Враховуючи висновки психологів, які є фахівцями у своїй галузі та мають спеціальні знання, підтверджуються посилання позивача на негативний вплив старшого брата на малолітнього ОСОБА_5, а також баби з дідусем зі сторони мами на дитину. Також позивачем у судовому засіданні позивачем не надано доказів, того що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Суд критично ставиться до пояснень свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12. Перший свідок надала суду майже всі пояснення зі слів позивача, сама безпосередньо підтвердила що по вихідних, коли вона приходила з позивачем до квартири жодного разу дитини, і відповідачки не було, бачила їх лише раз 17.04.2010 року. В той же час ОСОБА_12 пояснював, що багато разів був на вихідних і дитина майже увесь час була дома, але її не пускала йти з татом мати відповідачки. Тобто, пояснення цих свідків суперечать. Свідок ОСОБА_12 працює разом з позивачем та останній може мати на нього вплив. Крім того, ОСОБА_12 не зміг пояснити з якою метою він посеред робочого дня постійно їздив у школу до сина свого колеги, якщо у школі не має кому чинити перешкоди у спілкуванні батька з сином.

Оцінюючи докази суд приймає до уваги, те що аліменти сплачує за суду, а не за добровільною заявою за місцем роботи, як це пояснив позивач (а.с. 77 розпорядження ДВС Печерського РУЮ). Приймає до уваги, факт встановлений судовим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2009 року, що у вересні 2008 року без згоди позивачки ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 вселив у спірну квартиру АДРЕСА_3 відповідачів ОСОБА_14 та ОСОБА_15, які зайняли окрему кімнату і стали користуватись спірною квартирою, що підтверджується постановою (на а.с.9 цієї цив. Справи №2-3210/09 рік) та показами свідків ОСОБА_16., ОСОБА_17, ОСОБА_18 Відповідачі проживали в спірній квартирі без договору найму та реєстрації. Судом встановлено, що дані особи були вселені в спірну квартиру як тимчасові жильці без згоди позивачки ОСОБА_3, яка є наймачем спірної квартири.

При постановлені рішення, суд перш за все оцінивши обєктивно докази по справі, надані сторонами, приймає до уваги інтереси неповнолітньої дитини, його особисту думку та бажання, та приходить до висновку, що необхідно встановити години спілкування дитини, а також спілкуватись з нею. Не будуть порушені права інших сторін та насамперед інтереси неповнолітньої дитини, а також спілкуватись з нею. Не будуть порушені права інших сторін та насамперед інтереси неповнолітньої дитини.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 4,8,10,27,60 ЦПК України ст. 157,158,159 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства»

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_2 способи участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_5, а саме систематичні побачення першої суботи з 9.00 до неділі 20.00 години щомісяця без присутності мами за наявності бажання на зустріч та спілкування з батьком дитини та канікули 1 місяць з попередженням матері за 2 тижні за наявності бажання дитини на зустріч та спілкування з батьком.

В решті позовних вимог - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через районний суд.

Суддя