Справа № 22ц-7136/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 14.12.2010
УХВАЛА

Іменем України

14 грудня 2010 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Ходаковській А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Заступника Генерального прокурора України на рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2010 року у справі за позовом Заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Києво- Святошинської районної державної адміністрації та Державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Київській області до Забірської сільської ради Києво- Святошинського району, ОСОБА_1, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Забіря», Головне державне управління охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів та регулювання рибальства у місті Києві та Київській області про визнання незаконним та скасування рішення ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визнання недійсним Державного ату на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку за державою в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2008 року заступник Генерального прокурора України звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обгрунтовував тим, що проведеною Генеральною прокуратурою України перевіркою виявлені порушення вимог закону при виділенні земельної ділянки ОСОБА_1 Встановлено, що рішенням Забірської сільської ради Києво-Святошинського району від 11 вересня 2008 року № 285 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га у власність ОСОБА_1 в с. Забір'я по вул. Шевченка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1 6 листопада 2008 року Забірською сільською радою видано Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку.

Просив рішення та Державний акт Забірської сільської ради визнати незаконним і скасувати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2010 року позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасувано рішення 21 сесії 5 скликання Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 11 вересня 2008 року № 285 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель гр. ОСОБА_1Т». Визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯЖ № 686044 від 6 листопада 2008 року, виданий ОСОБА_1

В частині визнання за державою в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області право власності на земельну ділянку та щодо забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник Генерального прокурора України скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2010 року в частині відмови про визнання за державою в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області право власності на земельну ділянку в с. Забір'я, по вул. Шевченка та прийняти нове рішення, яким позов заступника Генерального прокурора України у цій частині задоволити.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Постановляючи рішення та частково задовольняючи позов, суд правомірно виходив з того, що згідно вимог ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково- дослідних робіт тощо.

За правилами вказаної ч.4 ст.59 Земельного кодексу України не передбачено можливості надання земельних ділянок із земель водного фонду громадянам для будівництва будинку.

Крім того відмовляючи в задоволені позову в частині визнання за державою в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області право власності на земельну ділянку, суд першої інстанції вказав, що оскільки спірна земельна ділянка знаходиться у межах населеного пункту, позов в цій частині не підлягає до задоволення.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки

Частинами 1, 2 ст. 83 Земельного кодексу України передбачено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності.

Відповідно до частин 1,2 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону.

Пунктом 12 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України встановлено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження

зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

З таким висновком суду першої інстанції повністю погоджується і колегія суддів.

Інших доводів, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

Враховуючи те, що судом повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника Генерального прокурора України - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді