Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-540/2010 р.
09 вересня 2010 року Петропавлівський районний суд
Дніпропетровської області в складі:
головуючої: судді Курочкіної О.М.
при секретарі: Лукіній Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 с/ради про визнання права власності на спадкове майно
До суду звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 с/ради про визнання права власності на спадкове майно.
На обґрунтування позовних вимог вказує, що 07 жовтня 1997 року померла ОСОБА_3»я Дмитрівна, після смерті якої відкрилася спадщина у виді права на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності КСП «Самарське» розміром 4.63 га відповідно до сертифікату серії ДП № 0294802 виданого 07.04.2000 року на ім»я ОСОБА_4. За життя ОСОБА_3»я Дмитрівна залишила заповіт за яким все належне їй на день смерті майно заповідала батьку позивача ОСОБА_5 відповідно до заповіту складеного ОСОБА_6»єю Дмитрівною та посвідченого секретарем Самарської с/ради. Рішенням Петропавлівського районного суду від 05.03.2009 року встановлено факт, що заповіт від 23.02.1996 року посвідчений секретарем Самарської с/ради Петропавлівського району Дніпропетровської області складений від імені ОСОБА_6»ї Дмитрівни складений від імені ОСОБА_3»ї Дмитрівни.
23 грудня 2006 року батько позивача помер, так і не прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_4 Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька, крім нього, спадкоємцями є ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які відмовилися від своєї частини спадщини на його користь. Позивач фактично прийняв спадщину у виді права на земельну частку (пай), що залишилася після смерті ОСОБА_4 і яку не прийняв у встановленому законом порядку його батько, не відмовився від неї, ніхто його право на спадщину не оспорив, тобто є фактичним власником спадкового майна після смерті ОСОБА_4, але розпоряджатися ним на законних підставах як власник не має можливості, тому і змушений звернутися до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, пояснила, що позивач фактично прийняв спадщину у виді права на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_4, і яку вона заповідала батьку позивача, але останній помер так і не прийнявши спадщину у встановленому законом порядку. Інші спадкоємці за законом після смерті ОСОБА_5, крім позивача, відмовилися від своєї частини спадщини на його користь.
Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з оглядом на наступне.
Судом встановлено, що 07.10.1997 року померла ОСОБА_3»я Дмитрівна, після смерті якої відкрилася спадщина у виді права на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності КСП «Самарське» розміром 4.63 га відповідно до сертифікату серії ДП № 0294802 виданого 07.04.2000 року на ім»я ОСОБА_4. За життя ОСОБА_4 залишила заповіт стосовно належного їй на день смерті майна, за яким все своє майно заповідала ОСОБА_5. Дані факти підтверджуються довідкою відділу РАЦСу Петропавлівського РУЮ щодо смерті ОСОБА_3»ї Дмитрівни, сертифікатом серії ДП № 0294802 на право на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності КСП «Самарське» розміром 4.63 га відповідно до сертифікату серії ДП № 0294802 виданого 07.04.2000 року на ім»я ОСОБА_4, заповітом від 23.02.1996 року складеного ОСОБА_6»єю Дмитрівною та посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 с/ради, рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 05.03.2009 року яким встановлено, що ОСОБА_3»я Дмитрівна, яка померла 07.10.1997 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_6»я Дмитрівна є однією і тією ж особою і відповідно до якого усунуто розбіжності у написанні імені ОСОБА_6 у довідці про смерть, заповіті та сертифікаті на право на земельну частку (пай).
Відповідно до п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16.01.2003 року, який набрав чинності 01 січня 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Згідно зі ст. 524 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року, який був чинним на той час, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
ОСОБА_5 фактично спадщину прийняв, але до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом не звертався.
23 грудня 2006 року ОСОБА_5 помер, не залишивши за життя розпорядження стосовно належного йому на день смерті майна, а тому має місце спадкування за законом.
Відповідно до ст. 551 ЦК України (1963р.) якщо спадкоємець закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців.
Такими спадкоємцями є позивач, його брат ОСОБА_7 та сестра ОСОБА_8, які відмовилися від своєї частини спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивача, що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу щодо зміни прізвища ОСОБА_8, заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо їх відмови від своє частини спадщини на користь позивача посвідчених секретарем Самарської с/ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.
Згідно відповіді на запит суду завідуючої Петропавлівської державної нотаріальної контори від 17.07.2010 р. № 584/01-14 в провадженні Петропавлівської державної нотаріальної контори спадкова справа до майна померлої 07.10.1997 року ОСОБА_3»ї Дмитрівни відсутня. Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 її спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 у нотаріальному порядку спадщину не прийняв. Після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняв його син ОСОБА_1 про що отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, інші спадкоємці відмовилися від своєї частини спадщини на його користь.
Отже, позивач і спадщину у виді права на земельну частку (пай), спадкоємцем якої був його батько ОСОБА_5, але який не прийняв її у встановленому законом порядку і яка відповідно до спадкової трансмісії входить до складу спадщини ОСОБА_5 також фактично прийняв, не відмовився від спадщини, ніхто його право на спадщину не оспорив.
Враховуючи вищезазначені обставини, вивчивши, дослідивши та оцінивши докази по справі суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України, ст. ст. 524, 549, 551 ЦК Української РСР, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 с/ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) яка перебувала у колективній власності КСП «Самарське» розміром 4.63 га і яка відповідно до сертифікату серії ДП № 0294802 виданого 07.04.2000 року на ім»я ОСОБА_4, належала ОСОБА_3»ї Дмитрівні, яка померла 07.10.1997 року.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя О.М.Курочкіна