Справа №22-ц-528/10 Суддя-доповідач - Жмака
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Сумської області у складі:

головуючого - Жмаки В.Г.

суддів - Рибалки В.Г., Сибільової Л.О.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційними скаргами Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Виконавчої дирекції Сумського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 28 січня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Сумського обласного відділення Фонду, третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

встановила:

В апеляційних скаргах Виконавча дирекція Фонду соціального страхування з тимчасової

втрати працездатності та Виконавча дирекція Сумського обласного відділення Фонду

соціального страхування з тимчасової втрати працездатності просять скасувати рішення

Ковпаківського районного суду м.Суми від 28 січня 2010 року, яким ОСОБА_1

Дмитровича поновлено на роботі на посаді заступника директора виконавчої дирекції Сумського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Стягнуто з виконавчої дирекції Сумського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 грудня 2008 року в сумі 69715 грн.36 коп. з відрахування необхідних податків, 500 грн. моральної шкоди, на повернення витрат, пов'язаних з розглядом справи 138 грн.82 коп. та 705 грн.70 коп. судового збору на користь держави. Допущене негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць у сумі 5033 грн. Просить ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Вважаючи рішення місцевого суду ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного дослідження матеріалів справи, апелянти обґрунтовують свої вимоги слідуючими обставинами.

На думку апелянтів, є необгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивач мав право на підписання договору про надання охоронних послуг від 06 березня 2008 року, оскільки це суперечить п.5.8 Положення про відділення фонду. Не узгоджується з Положенням про відділення фонду також висновок суду про порушення відповідачем процедури звільнення позивача, зокрема без наявності подання правління фонду.

В акті про результати перевірки від 25 квітня 2008 року зазначена низка допущених позивачем грубих порушень, які стосуються напрямків організації роботи виконавчої дирекції відділення Фонду, відповідальність за які покладена на нього, а тому наказ про звільнення позивача за п.1 ст.41 КЗпП України виданий з посиланням на зазначений акт, як підставу для звільнення. В рішенні суду зроблений невірний висновок про законність розгляду адміністративних справ позивачем не за місцем вчинення правопорушення, оскільки це суперечить положенням ст.276 КУпАП.

Крім того апелянти вважають, що ухваливши рішення про поновлення позивача на роботі суд першої інстанції порушив вимоги ст.ст.10, 212, 213 ЦПК України та норми трудового законодавства, що регулюють порядок звільнення.

Заперечуючи доводам апелянтів позивач ОСОБА_3 просив залишити без змін рішення місцевого суду, а апеляційні скарги відхилити.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги Виконавчої дирекції Фонду та виконавчої дирекції Сумського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, які за текстом і змістом є ідентичними, мають бути відхилені, а рішення суду першої інстанції залишене без змін за слідуючих обставин.

За ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Поновивши позивача на роботі суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про те, що позивач не допустив порушення трудових обов'язків, що могло б кваліфікуватися як «одноразове грубе порушення трудових обов'язків» ним, як керівником, та бути підставою для звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України. Наявні в акті перевірки окремі факти порушень, що стосуються також посадових обов'язків позивача, за певних обставин можуть лише свідчити про неналежне виконання ним службових обов'язків, але то інші підстави для відповідальності.

Доводи апелянтів про порушення позивачем вимог ст.276 КУпАП не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки вони спростовуються наведеним в рішенні місцевого суду обґрунтуванням, а розгляд справ про адміністративні правопорушення позивачем, як заступником керівника виконавчої дирекції Фонду в області, безпосередньо за місцем знаходження дирекції, не суперечить положенням ст.ст.244-11, 276 КУпАП. За встановлених судом першої інстанції обставин позивач діяв в межах посадових повноважень і підписуючи договір про надання охоронних послуг від 6 березня 2008 року.

Звільнивши позивача з роботи, відповідач не зазначив у наказі про ЗБІЛЬШЕННЯ № 386-к від 19 грудня 2008 року конкретного «одноразового грубого порушення трудових обов'язків», обмежившись посиланням на акт тематичної перевірки від 25 квітня 2008 року. Проте суд першої інстанції вірно вважав, навівши в рішенні відповідні мотиви, що ті недоліки в роботі позивача ОСОБА_1, які зазначені в акті перевірки, не могли бути підставами для звільнення його з роботи. Ці висновки суду не спростовуються доводами апелянтів.

Безспірною, і такою, що не заперечується апелянтами, підставою для визнання судом першої інстанції звільнення позивача з роботи незаконним, було порушення відповідачем строків для застосування дисциплінарного стягнення, передбачених ст.148 КЗпП України. Дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосоване відносно позивача 19 грудня 2008 року за порушення, як вважав відповідач, трудових обов'язків, виявлені 25 квітня 2008 року, які мали місце ще раніше, тобто стягнення застосоване значно пізніше одного місяця з дня виявлення проступку і шести місяців з дня його вчинення.

Визнавши звільнення позивача з роботи незаконним, місцевий суд, у відповідності з вимогами ст.ст.235, 237-1 КЗпП України обґрунтовано поклав на відповідача обов'язок відшкодувати заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати, як це передбачено законодавством.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 318 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Виконавчої дирекції Сумського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м^Суми від 28 січня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді-