справа № 2-289/10
РІШЕННЯ

Іменем України

11 березня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самочинно встановленого збірно-розбірного гаражу,

в с т а н о в и в:

До суду надійшла зазначена позовна заява Броварської міської ради Київської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що під час обстеження при будинкових територій по вулиці Незалежності 6 та 6-а працівники виконавчого комітету Броварської міської ради виявили збірно-розбірний металевий гараж, самовільно встановлений відповідачем, який не звертався до органу місцевого самоврядування із заявою про передачу у приватну власність чи надання в оренду земельної ділянки під встановлення індивідуального гаражу. Земельна ділянка під гаражем належить територіальній громаді м. Бровари та відноситься до земель загального користування, оскільки відповідач всупереч чинному законодавству самовільно захопив спірну земельну ділянку, позивач просить усунути перешкоди у користуванні нею та зобовязати відповідача знести самочинно встановлений збірно-розбірний гараж.

Позивачем неодноразово проводились попереджувальні дії до власників гаражів по вул. Незалежності 6-а, однак бажаного результату не дали.

У судовому засіданні представник позивача надала аналогічні пояснення та просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти задоволення позову заперечував з тих підстав, що незважаючи на те, що згідно чинного законодавства відповідач не має права встановлювати на прибудинковій території збірно-розбірний гараж, однак беручи до уваги стан здоровя відповідача, просив зробити виключення та відмовити у задоволенні позову.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно встановлено, що на прибудинковій території будинку № 6-А по вулиці Незалежності у м. Броварах ОСОБА_3 встановив збірно-розбірний гараж без будь-якого дозволу органу місцевого самоврядування.

Згідно довідки відділу Держкомзему в м. Броварах Київської області від 26.10.2009 року право власності на земельну ділянку за ОСОБА_3 не зареєстровано.

Позивачем неодноразово здійснювались попередження власників гаражів про необхідність їх демонтажу, однак жодних дій спрямованих на звільнення земельної ділянки загального користування відповідач не зробив.

Після подачі позову до суду відповідач звертався до позивача із заявою про надання тимчасового дозволу на право користування земельною ділянкою та розміщення на ній збірно-розбірний гаражу на при будинковій території № 6-А по вулиці Незалежності у м. Броварах, однак 07.12.2009 року та 01.03.2010 року отримав відповіді, з яких вбачається, що лише за наявності витягу з реєстру про право власності на нерухоме майно (гараж) та копії технічного паспорту транспортного засобу на автомашину із ручним керуванням чи мотоколяски, дане питання може розглядатись на черговому засіданні сесії Броварської міської ради. Перелічених документів у відповідача не має.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: а) землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Відповідно до статті 13 Закону України „Про благоустрій населених пунктів" прибудинкові території та інші території загального користування вважаються об'єктами благоустрою населених пунктів. Об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів та місцевих правил забудови.

Згідно статті 16 Закону України „Про благоустрій населених пунктів" на обєктах благоустрою забороняється виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу, виданого в установленому законодавством порядку. Громадяни у сфері благоустрою повинні дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів

Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України громадянам для будівництва індивідуальних гаражів можуть надаватись земельні ділянки у власність або в оренду за рішенням органу місцевого самоврядування в межах норм, визначених ст. 121 ЗК України (не більше 0,01 та).

Громадяни, зацікавлені в одержанні земельної ділянки безоплатно у власність або в оренду із земель комунальної власності для будівництва індивідуальних гаражів у межах норм, передбачених статтею 121 ЗК України, подають заяву до органу місцевого самоврядування, у якій зазначається бажаний розмір та мета використання. Передача земельної ділянки у власність або в оренду для зазначених потреб здійснюється за проектом відведення, погодженого з компетентними органами у встановленому законодавством порядку.

Отже, відповідач самовільно, тобто без відповідного на те дозволу органу місцевого самоврядування, зайняв земельну ділянку на при будинковій території, встановивши там збірно-розбірний гараж.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" до повноважень органів місцевого самоврядування належить здійснення контролю етапом благоустрою та визначення в установленому порядку розміру відшкодування юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього середовища.

Згідно із статтею 33 Закону України „Про місцеве самоврядування" до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад відноситься здійснення контролю дотриманням земельного та природоохоронного законодавства.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 212 ЗК України передбачає, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

З огляду на викладене, та беручи до уваги те, що спірна земельна ділянка належить до земель загального користування і є власністю територіальної громади м. Бровари, інтереси якої представляє Броварська міська рада Київської області, а позивач самовільно зайняв цю земельну ділянку, чим створив перешкоди вільному користуванню та розпорядженню нею, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки відповідачем та усунення перешкод у користуванні нею підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про благоустрій населених пунктів», ст. ст. 40, 83, 121, 212 ЗК України, ст. 391 ЦК України, ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 повернути самовільно зайняту земельну ділянку, що розташована в м. Броварах Київської області по вулиці Незалежності біля будинку 6-А та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення самовільно встановленого на ній індивідуального збірно-розбірного металевого гаражу за рахунок відповідача.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь Броварської міської ради Київської області судові витрати: судовий збір у розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 7 грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин