Справа № 2-2/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2010 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

в складі: головуючого судді: Чемолосової С.П.

при секретарі: Імановій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполі справу за позовом ОСОБА_1 до Гуляйпільського районного споживчого товариства, 3 особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння в якому вказав, що 25 червня 1996 року він придбав у Фонді приватизації об`єктів комунальної власності Гуляйпільської районної держадміністрації нежиле приміщення, загальною площею 51,9 кв.м., яка складається: № 1 торговий зал площею 29,9 кв.м; № 2 - склад площею 15,7 кв.м.; № 3 коридор площею 6,3 кв.м. Це приміщення розташоване за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Шевченко, 9/14.

Як вказав далі в заяві позивач, згідно умов договору купівлі-продажу за приміщення він сплатив фонду комунальної власності 300 мільйонів карбованців. 23.07.1996 року йому було передане приміщення, а 24.07.1996 року він отримав свідоцтво про власність вказаного приміщення за реєстраційним № 5.

06.12.2006 р. позивачу згідно рішення виконавчого комітету Гуляйпільської міської Ради було видане нове свідоцтво про його право власності на нерухоме майно. Позивач вказав, що крім вищевказаного, факт його власності на вищезгадане нежиле приміщення підтверджується витягом про реєстрацію його права власності на нерухоме майно комунальним підприємством Імпульс Пологівської районної Ради Запорізької області за № 12784464 від 06.12.2006 р. за реєстраційним № 17027861. Як вказав в заяві позивач, спір з відповідачем щодо законності придбання ним вказаного приміщення виник ще в 2000-2003 р., але позивач вважає, що в зв`язку з вступом в дію 01.01.2004 р. нового Цивільного Кодексу України, вирішення правовідносин які виникли у нього з відповідачем повинні регулюватися новим законодавством.

Позивач в позові зазначив, що з незалежних від нього причин, вищевказане нежиле приміщення, яке він вважає своєю власністю вибуло з його фактичного володіння і знаходиться в незаконному користуванні відповідача, який здає це приміщення в аренду комерційним структурам та отримує від них гроші.

А тому позивач прохає суд зобов`язати відповідача передати йому нежиле приміщення, а також стягнути з відповідача 68585 грн. 86 коп.,- не отримані позивачем прибутки, враховуючи індекс інфляції та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2І змінені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, суду пояснили, що 26 листопада 2003 року Гуляйпільський райсуд Запорізької області постановив рішення відповідно до якого признав договір купівлі продажу від 25 червня 1996 року між Фондом приватизації комунальної власності Гуляйпільської райдержадміністрації і ОСОБА_1, завірений державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори 19.07.1996 року по реєстру № 629 не дійсним.

Суд зобов`язав Фонд приватизації об`єктів комунальної власності повернути ОСОБА_1 3000 грн.

Незадоволений рішенням суду першої інстанції представник Гуляйпільського районного споживчого товариства оскаржив це рішення у Апеляційний суд Запорізької області.

14 квітня 2004 року Апеляційний суд Запорізької області розглянув апеляційну скаргу по вищевказаній цивільній справі № 22-866 і задовольнив її частково та постановив нове рішення, згідно якого рішення суду першої інстанції відмінив і постановив нове рішення наступного змісту : Визнати рішення виконкому Гуляйпільської міської ради № 181 від 27 вересня 2001 року Про внесення змін до рішення виконавчого комітету № 119 від 22 липня 1999 року - незаконним і скасувати зміни, внесені ним у рішення виконкому. Далі позивач та його представник вказали, що

згідно чинного законодавства України рішення та ухвали суду виконує Державна виконавча служба, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Його співробітники виконують свої обов`язки відповідно до Закону України Про виконавче провадження.

У ст. 1 цього Закону законодавець вказує, що виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень суду та інших органів ( посадових осіб), які здійснюються у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 3 цього Закону підлягають виконанню Державною виконавчою службою рішення, ухвали і постанови судів у цивільних справах.

Згідно до ст. 181 вищезгаданого закону, виконавчими документами, які можуть бути пред`явлені до виконання є - виконавчі листи, що видаються судами на підставі рішень, вироків, ухвал, постанов суду.

Тому позивачі вказали, що саме таке рішення Апеляційного суду Запорізької області по цивільній справі № 22-866 від 14 квітня 2004 року стало підставою для звернення Гуляйпільського споживчого районного товариства до відділу Державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції.

Згідно цього рішення, Гуляйпільський районний суд надав виконавчий лист №2/30 від 18.05.2004 року Гуляйпільському районному споживчому товариству.

З цим виконавчим листом товариство звернулось до відділу виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції.

Відповідно цього документу 14.10.2004 року, державний виконавець відділу ОСОБА_3 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 121678).

15 жовтня 2004 року, державний виконавець відділу ОСОБА_3 по виконавчому провадженню № 121678 винесла нову постанову про зупинення виконавчого провадження керуючись ст.ст. 35,36 Закону України Про виконавче провадження, цю постанову державного виконавця затвердив начальник відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції ОСОБА_4.

Відповідно до цього документу державний виконавець Кучерява І.Н. звернулась до Гуляйпільського районного суду з заявою № 3216 від 18.10.2004 року про роз`яснення виконання рішення суду. ЯК вказали позивач та його представник більше ніяких дій по виконанню рішення суду, відділом державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції не проводилось.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2І суду пояснив, що згідно чинного законодавства України строк виконавчого листа становить три роки, що законодавець закріпив у ст. 21 Закону України Про виконавче провадження, а саме виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи протягом трьох років.

Термін дії виконавчого листа № 2-30, виданого 18.05.2004 року по цивільній справі № 22-866 Гуляйпільським районним судом Гуляйпільському районному споживчому товариству закінчився 18 травня 2007 року. Таким чином рішення (№ 2-30) Апеляційного суду Запорізької області по цивільній справі № 22- 866 виконано не було. Далі представник позивача ОСОБА_2 суду пояснив, що невиконання рішення суду тягне за собою певні наслідки, а саме це означає, що предмети судового спору:

- рішення виконкому Гуляйпільської міської ради № 181 від 27 вересня 2001 року Про внесення змін до рішення виконавчого комітету № 119 від 22 липня 1999 року і зміни, внесені ним у рішення виконкому № 119 від 22 липня 1999 року;

- договір купівлі продажу нежилого приміщення від 25 червня 1996 року;

- акт прийому - передачі нежилого приміщення від 23 липня 1996 року - зберегли свій правовий статус і являються чинними до теперішнього часу. Як пояснили позивачі, що стосується свідоцтва про право власності на нежиле приміщення, яке розташоване за адресою: Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе, вул. Шевченко, 9 прим. 14, загальною площею 51, 9 кв. м., то його єдиним і законним власником, на думку позивачів, являється ОСОБА_1, що підтверджується: свідоцтвом про власність від 24 липня 1996 року., реєстраційний № 5; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 218 від 29.11.2006 року; витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 3 1994182 ВІД 29.07.2008 року.

Про відсутність права власності відповідача на вказане приміщення свідчить і рішення реєстратора Пологівського державного комунального підприємства Імпульс - ОСОБА_5 від 19 травня 2008 року, згідно якого заяву Гуляйпільського районного споживчого товариства розглянуто і на його вимогу надати йому свідоцтво на право власності на спірне приміщення відповідачеві відмовлено у зв`язку з тим, що право власності на приміщення вже зареєстроване на другу особу. ЯК вказав позивач та його представник питання про право власності на нежиле приміщення розташоване за адресою: 70200, Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе, вул. Шевченко, будинок 9 приміщення 14, загальною площею 51,9 кв.м. Гуляйпільський районним споживчим товариством перед судом та іншими правоохоронними органами ніколи не ставилось. Тому позивач та його представник вважають, що на підставі вищевказаного, згідно чинного законодавства України, позивач ОСОБА_1, являється єдиним та законним власником вказаного приміщення .

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги позивача не визнав в повному обсязі, суду пояснив, що Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності. Ст.387 ЦК України встановлює, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому закон чітко встановлює, що саме власник має право витребувати майно і саме своє майно.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач вказує, що підставою виникнення його права власності на оспорюване майно є договір купівлі-продажу від 25.06.1996 року, укладений між ним та Фондом приватизації об`єктів комунальної власності Гуляйпільської районної адміністрації, за яким він нібито придбав приміщення, розташоване за адресою : Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе ,вул. Шевченко, 9/14.

23 листопада 2003 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 про звільнення нежилого приміщення та по зустрічному позові Гуляйпільського РСТ про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення, своїм рішенням відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову та визнав недійсним договір купівлі - продажу нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Гуляйполе, вул. Шевченко, 15/1 від 25 червня 1996 року з моменту його укладання, повернувши майно Фонду та стягнувши з останнього на користь ОСОБА_1 3000 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили. Представник відповідача ОСОБА_6 вказав, що таким чином, з моменту набрання законної сили судовим рішенням, ОСОБА_1 втратив право набуття права власності за договором купівлі-продажу.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду від 27 травня 2005 року встановлено, що рішенням Гуляйпільської районної ради від 21.02.1998 року № 4 Про ліквідацію Фонду комунального майна районної ради, як юридичної особи та передачу його повноважень відділу управління майном району повноваження Фонду передані відділу управління майном райдержадміністрації. В подальшому, розпорядженням голови Гуляйпільської РДА від 27.10.1998 року № 416 відділ управління майном приєднано до відділу економіки та власності Гуляйпільської РДА. Тому представник відповідача вказав, що вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, після набрання чинності судовим рішенням про визнання недійсним договору купівлі-продажу, має не позивач ОСОБА_1П, а Гуляйпільська РДА, яка в свою чергу будь-яких вимог до Гуляйпільського РСТ не заявляє.

Окрім того, представник відповідача ОСОБА_6 вказав, що підставою для виникнення права власності, як вважає позивач, був саме договір купівлі - продажу, а не судове рішення. Останнім лише визнано незаконність придбання позивачем і усунуто підставу для виникнення права власності, договір купівлі продажу, визнано недійсним.

Вищевказані обставини підтверджуються судовими рішеннями рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2003 року та ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27 травня 2005 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження або апеляційне подання. В разі подачі апеляційної скарги - рішення набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції (ст.231 ЦПК України).

Законна сила судового рішення означає набуття ним властивостей акту правосуддя, спрямованого на виконання завдань цивільного судочинства на захист прав і охоронюваних законом інтересів громадян і організацій, на заміщення законності і правопорядку та виховання громадян, посадових осіб і службових осіб в дусі неухильного виконання Конституції, законів України та поважання співжиття, честі і гідності людини.

Загальнообов`язковість забезпечує впровадження в життя положень рішення.

Набравши законної сили, рішення обов`язкове для всіх установ, підприємств і організацій, посадових осіб і громадян та підлягає виконанню на всій території України (ст. 124 Конституції, ст. 14 ЦПК України), Загальнообов`язковість виявляється в таких результатах як стабільність і реалізованість. Стабільність- надання судовому рішенню, що набрало законної сили, такого гарантованого правового режиму, який:

а) встановлює неможливість його оскарження з боку заінтересованих осіб і зміну судом, котрий його постановив;

б) підкреслює завершеність у розв`язанні рішенням конкретного правового питання;

в) характеризує його стійкість.

Стабільність забезпечується: незамінністю, неспростовністю, виключністю і преюдиціальністю.

Незмінність рішення виникає до набрання ним законної сили і полягає в тому, що після його проголошення суд, який постановив рішення, не має права сам його скасувати або змінити ( 213 ЦПК України).

Неспростовність рішення - неможливість апеляційного оскарження для сторін та інших осіб, які брали участь у справі, а для прокурора неможливість внесення апеляційного подання ( ч.1 ст. 231, ст. 290 ЦПК).

Виключність неможливість для сторін, інших осіб які брали участь у справі, а також їх правонаступників заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав ( ч. 1 ст.231 ЦПК).

Преюдиціальність- обов`язковість фактів і правовідносин, встановлених рішенням суду в одній справі, при розгляді інших цивільних справ, в яких беруть участь ті ж самі особи. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини (ст.32 ,ч. 2 ст 231 ЦПК України). Тому представник позивача, ОСОБА_6 вважає, що вказаним судовим рішенням встановлено відсутність прав позивача ОСОБА_1, на оспорюване майно, оскільки було визнано незаконність укладеного договору купівлі-продажу. Інших підстав, як придбання майна за договором купівлі продажу, не існує.

Ст.61 ч. 3 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Судовим рішенням від 28.11.2003 року встановлено, що вказане майно було придбано з порушенням вимог закону і з цих підстав підтвердження права власності у ОСОБА_1, не виникло, тому і відсутні підстави для задоволення позову про звільнення нежилого приміщення. В подальшому доводити вказані обставини за вимогами закону необхідності немає, вважає представник позивача.

Ст.14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Ст. 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладеного, будь-які дії чи рішення органів державної влади місцевого самоврядування, повинні визнаватись судом незаконними якщо вони здійснені всупереч встановленому порядку або виходять за межі встановлених законодавством повноважень.

Отже, на думку представника відповідача, і виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради не вправі змінювати судове рішення, тлумачити його на свій розсуд, змінювати обставини, які були встановлені судовим рішенням, розпоряджатися майном, яке йому не належить і не відноситься до власності територіальної громади району, а також видавати документи взамін визнаного судом недійсним договору купівлі-продажу.

В судовому засіданні представник третьої особи Виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області ОСОБА_7 проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала, суду пояснила, що рішення виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради № 218 від 29.11.2006 року, та намагання відповідача визнати рішення виконавчого комітету міської ради № 218 від 29.11.2006 року не дійсним, є лише засобом за допомогою якого відповідач намагається залишити у себе майно, яке йому не належить це вказане спірне приміщення, єдиним власником якого, на думку третьої особи , є ОСОБА_1 Дійсно, виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради при прийнятті рішення № 218 від 29.11.2006 року Про видачу свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю діючого чинного законодавства України не порушив.

Виконавчий комітет міської ради здійснює свою діяльність на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, регламенту виконавчого комітету, діючого чинного законодавства України. Відповідно до ст. 59 п. 6 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, виконавчий комітет міської ради в межах своїх повноважень, приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються міським головою.

19 листопада 2006 року виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради прийняв рішення № 218 Про видачу свідоцтва про право приватної власності на нежитлову будівлю, яким вирішив оформити право приватної власності на нежитлову будівлю магазину, розташовану в м. Гуляйполі по вул.. Шевченко 15/1 на ОСОБА_1. Гуляйпільське районне споживче товариство ніколи не було власником цього нежилого приміщення, цей факт підтверджується копією рішення Гуляйпільської районної ради № 14 від 12.10.1993 року Про фонд комунального майна районної ради народних депутатів та положення про позабюджетний фонд приватизації об`єктів комунальної власності, копією рішення Гуляйпільської районної ради народних депутатів № 4 від 22.11.1995 року Про прийняття в районну комунальну власність приміщень та іншого майна колишнього міськторгу та громадського харчування. До вказаного рішення додається перелік майна, що передається у комунальну власність, у цьому ж списку під № 18 знаходиться і спірне приміщення, де вказано, що магазин Соки-води № 23 є власністю міськторга, який здавав його у оренду Гуляйпільському районному споживчому товариству. Тому представник третьої особи стверджує, що всі факти свідчать, що Гуляйпільське районне споживче товариство ніколи не було власником нежитлового приміщення, розташованого у м. Гуляйполі по вул. Шевченко, 9/14, загальною площею 59,1 кв.м. Далі представник третьої особи ОСОБА_7 суду пояснила, що відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, підтвердженням права власності є документи вказані у додатку 1 до п. 2.1., до Тимчасового положення, а на право користування договір оренди.

Державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації, у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць. Пункт 6.1 положення передбачає, що оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності: а) органами місцевого самоврядування.

Підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності провело МП Імпульс.

У пункті 1.2. вищевказаного Положення зазначено, що дане Положення діє на всій території України і є обов`язковим для виконання громадянами, міністерствами, іншими центральними і місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, незалежно від форм власності.

Відповідно до цього, виконком міської ради діяв на підставі цього Положення та діючого законодавства.

Згідно архівного витягу розпорядження голови Гуляйпільської районної державної адміністрації № 331 від 03.09.1996 року за гр.. ОСОБА_1 зареєстровано договір купівлі продажу і затверджено право власності № 5 від 24.07.1996 року на вказане приміщення. Цей факт підтверджує і копія реєстраційного посвідчення МП Імпульс від 06.12.1996 року. Факт підтвердження власності ОСОБА_1 на нежиле приміщення засвідчує і договір оренди нежилого приміщення від 10.12.1996 року, завірений нотаріально, серія АА № 927319. Крім того цей факт підтверджують і витяг № 12784464 Про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.12.2006 року комунального підприємства Імпульс, а також довідкою того ж підприємства № 7/8 від 28.07.2008 року згідно якої ОСОБА_1, є власником цього приміщення.

В єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вказаного приміщення ніяких заборон не має.

Право власності на вищезазначене приміщення гр.. ОСОБА_1 ніколи ніким не оскаржувалось і не визнавалось недійсним. Далі представник третьої особи ОСОБА_7 суду пояснила, що дійсно рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 26.11.2003 року та рішенням Апеляційного суду Запорізької області по цивільній справі № 22-866 договір купівлі-продажу № 629 від 19.07.1996 року визнано не дійсним.

Згідно цих рішень Гуляйпільський районний суд надав Гуляйпільському районному споживчому товариству виконавчий лист №2/30 від 18.05.2004 року.

З метою виконання виконавчого листа Гуляйпільське районне споживче товариство звернулось до відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції. Відповідно до цього документу 14.10.2004 року державний виконавець відділу ДВС ОСОБА_3 винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ( ВП № 121678). 15.10.2004 року по цьому ж виконавчому провадженню винесено нову постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі ст.ст. 35,36 Закону України Про виконавче провадження. Дана постанова державного виконавця затверджена начальником відділу державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції ОСОБА_4

Згідно цього документу, державний виконавець Кучерява І.В. звернулась до Гуляйпільського районного суду із заявою № 3216 від 18.10.2004 року про роз`яснення виконання рішення суду. Більше ніяких дій по виконанню рішення судів, відділом державної виконавчої служби Гуляйпільського районного управління юстиції не проводилось. Як вказала представник ОСОБА_7,згідно діючого чинного законодавства України, термін дії виконавчого листа становить три роки. Стаття 21 Закону України Про виконавче провадження вказує, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: виконавчі листи та інші судові документи протягом трьох років.

Таким чином термін дії виконавчого листа № 2-30, виданого 18.05.2004 року для виконання рішення суду по цивільній справі № 22- 886 Гуляйпільським районним судом Гуляйпільському районному споживчому товариству закінчився 19 травня 2007 року, рішення суду по цивільній справі № 22-866 виконано не було. Не виконання рішення суду, на думку представника ОСОБА_7, тягне за собою певні правові наслідки. Це означає, що предметами судового спору є :договір купівлі-продажу не жилого приміщення від 25.06.1996 року; акт приймання передачі нежилого приміщення від 23.07.1996 року; рішення виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради № 181 від 27.09.2001 року Про внесення змін до рішення виконавчого комітету № 119 від 22.07.1999 року із змінами, внесеними у рішення виконкому № 119 від 22.07.1999 року.

Всі ці документи зберегли і не змінили свій правовий статус і являються чинними до теперішнього часу.

Що стосується свідоцтва про право власності на нежиле приміщення, яке розташоване за адресою: 70200, Запорізька область, м. Гуляйполе, вул.. Шевченка, 9 пр. 14, загальною площею 51,9 кв .м., то його ніхто не визнав недійсним і на підставі нього єдиним власником до теперішнього часу, на думку представника ОСОБА_7, є ОСОБА_1 Це підтверджується: свідоцтвом про власність від 24.07.1996 року реєстраційний № 5; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 218 від 29.04.2006 року; витягом з Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна № 19944182 від 29.07.2008 року.

Тому Гуляйпільське районне споживче товариство немає ніяких документів, які б підтверджували його право користування вказаним приміщенням.

Суд, вислухавши доводи сторін, їх представників, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, вивчивши матеріали справи приходить до слідуючого: в судовому засіданні було встановлено, що позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення на його користь з відповідача за користування цим майном приміщенням - 68585 грн.86 коп. В позовній заяві, зазначив , що 25 червня 1996 року він придбав у Фонді приватизації об`єктів комунальної власності Гуляйпільської районної держадміністрації нежиле приміщення, загальною площею 51,9 кв.м., яка складається: № 1 торговий зал площею 29,9 кв.м; № 2 - склад площею 15,7 кв.м.; № 3 коридор площею 6,3 кв.м. Це приміщення розташоване за адресою: Запорізька область, м. Гуляйполе, вул. Шевченко 9/14, згідно умов цього договору купівлі-продажу за приміщення він сплатив фонду комунальної власності 300 мільйонів карбованців. 23.07.1996 року йому було передане приміщення, а 24.07.1996 року він отримав свідоцтво про власність вказаного приміщення за реєстраційним № 5.

06.12.2006 р. позивачу згідно рішення виконавчого комітету Гуляйпільської міської Ради було видане нове свідоцтво про його право власності на нерухоме майно.Далі позивач вказав, що крім вищевказаного, на його думку, факт його власності на вищезгадане нежиле приміщення підтверджується витягом про реєстрацію його права власності на нерухоме майно комунальним підприємством Імпульс Пологівської районної Ради Запорізької області за № 12784464 від 06.12.2006 р. за реєстраційним № 17027861.

Позивач в позові зазначив, що з незалежних від нього причин, вищевказане нежиле приміщення, яке він вважає своєю власністю, вибуло з його фактичного володіння і знаходиться в незаконному користуванні відповідача, який здає це приміщення в аренду комерційним структурам та отримує від них дохід.

А тому позивач прохає суд зобов`язати відповідача передати йому нежиле приміщення, а також стягнути з відповідача 68585 грн. 86 коп.,- не отримані позивачем прибутки, враховуючи індекс інфляції та судові витрати по справі.

В судовому засіданні було встановлено, що спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем по справі Гуляйпільським РСТ за це приміщення виник ще в 2000 році, та був предметом розгляду в Гуляйпільському районному суді Запорізької області, так як позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Гуляйпільського районного споживчого товариства про звільнення нежилого приміщення, а Гуляйпільське споживче товариство звернулося з зустрічним позовом до ОСОБА_1, Гуляйпільської районної державної адміністрації, Фонду приватизації обєктів комунальної власності Гуляйпільської районної ради, 3 особам КП Теплокомунсервіс, Гуляйпільської нотаріальної контори про визнання недійсним договору купівлі продажу нежилого приміщення. Цей позов був обєднаний з позовом Гуляйпільського районного споживчого товариства до Гуляйпільської міської ради,3 особи, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення виконкому Гуляйпільської міської ради № 181 від 27 вересня 2001 року справа № 2-30-2003 року. 28 листопада 2003 року по вищезазначеній справі Гуляйпільським райсудом Запорізької області було винесено рішення згідно якого, ОСОБА_1 в позові до Гуляйпільського районного споживчого товариства про звільнення нежилого приміщення, розташованого в м. Гуляйполі Запорізької області по вул. Шевченко 15/1 було відмовлено. Цим же рішенням Гуляйпільському районному споживчому товариству був поновлений пропущений строк на звернення до суду та визнаний недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Гуляйполе Запорізької області, вул. Шевченко б.15/1 від 25 червня 1996 року між Фондом приватизації обєктів комунальної власності та ОСОБА_1, завірений державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори 19.07.1996 року по реєстру № 629, з моменту його укладення, повернувши сторони в початкове положення. Нежиле приміщення, розташоване за адресою м. Гуляйполе, вул. Шевченко б. 15/1, цим рішенням суду було вирішено повернути Фонду приватизації обєктів комунальної власності. Вищевказаним рішенням суду було вказано, що необхідно стягнути з Фонду приватизації обєктів комунальної власності на користь ОСОБА_1 3000 грн. Цим же рішенням відмовлено Гуляйпільському районному споживчому товариству в задоволенні його позовних вимог про покладення обовязків на Фонд приватизації обєктів комунальної власності укласти договір з Гуляйпільським районним споживчим товариством про викуп нежитлового приміщення, яке знаходиться в м. Гуляйполі, вул. Шевченка б. 15/1 , на умовах договору, укладеного 25.06.1996 року між ОСОБА_1 та Фондом приватизації обєктів комунальної власності, також відмовлено Гуляйпільському районному споживчому товариству в задоволенні його обєднаного позову до Гуляйпільської міської ради, 3 особи ОСОБА_1 про визнання незаконним та відміну рішення виконкому Гуляйпільської міської ради № 181 від 27 вересня 2001 року. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2004 року по справі № 22-866-2004р ( справа № 2- 30 /2003 р. Гуляйпільського райсуду Запорізької області) апеляційна скарга Гуляйпільського споживчого товариства задоволена. Рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2003 року в оскарженій частині щодо відмови у задоволенні вимог Гуляйпільського РСТ до Гуляйпільської міськради, 3 особа: ОСОБА_1, про скасування, як незаконного, рішення виконкому № 181 від 27.09.2001 року скасоване та постановлено в цій частині нове рішення наступного змісту: Визнати рішення виконкому Гуляйпільської міської ради № 181 від 27 вересня 2001 року Про внесення змін до рішення виконавчого комітету № 119 від 22 липня 1999 року - незаконним і скасувати зміни, внесені ним у рішення виконкому № 119 від 22 липня 1999 року. Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 та згідно оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження, на виконанні у відділі ДВС Гуляйпільського РУЮ знаходиться виконавчий лист № 2-30, виданий Гуляйпільським районним судом Запорізької області 18.05.2004 року про стягнення з Фонду приватизації обєктів комунальної власності на користь ОСОБА_1 3000 грн. З заявою про прийняття на примусове виконання вищевказаного виконавчого листа № 2-30 від 18.05 2004 року про стягнення з Фонду приватизації обєктів комунальної власності на користь ОСОБА_1 3000 гр. звернувся позивач ОСОБА_1- вх. № 3655 від 12.10.2004р.

З резолютивної частини державному виконавцю було незрозуміло підрозділом якої державної структури являється Фонд приватизації обєктів комунальної власності, тому 15.10.2004 року було подано заяву до Гуляйпільського райсуду про розяснення судового рішення. 27.05.2005 року ухвалою Гуляйпільського районного суду було розяснено, що повноваження з питань приватизації Фонду комунального майна Гуляйпільської районної ради, діючого згідно Положення про позабюджетний Фонд приватизації обєктів комунальної власності районної ради народних депутатів, рішенням Гуляйпільської районної ради від 21.02.1998 року № 4 передані відділу управління майном Гуляйпільської районної державної адміністрації у звязку з припиненням та його ліквідацією, який в свою чергу розпорядженням голови Гуляйпільської районної державної адміністрації від 27.10.1998 року № 416 реорганізований шляхом приєднання до управління економіки та власності Гуляйпільської районної державної адміністрації. Як пояснила далі свідок ОСОБА_9, відповідно до ч.2 ст.20-1 Закону України Про виконавче провадження, 05.06.2008 року відділ державної виконавчої служби Гуляйпільського РУЮ звернувся до підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області з поданням про передачу вищезазначених матеріалів виконавчого провадження так, як виконання рішень за якими в т.ч. боржники і районні державні адміністрації, покладається на них. Але постанови про передачу матеріалів підрозділом не направлено. 27.11.2008 року направлено запити до відділу статистики у Гуляйпільському районі та управління економіки Гуляйпільської РДА про реєстрацію Фонду приватизації обєктів комунальної власності та управління економіки. До ВДВС Гуляйпільського РУЮ надійшла інформація Гуляйпільської РДА та Головного управління статистики про те, що дані щодо реєстрації Фонду приватизації обєктів комунальної власності та управління економіки Гуляйпільської РДА в ЄДР не значаться. Тому, як пояснила вищевказаний свідок, при проведенні виконавчих дій, державним виконавцем були додержані всі вимоги згідно Закону України Про виконавче провадження. Крім того свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що строк предявлення ОСОБА_1 вищевказаного виконавчого листа до примусового виконання не закінчився і він згідно рішення суду , яке вступило в законну силу має право звернутися в виконавчу службу з заявою про примусове виконання цього рішення, яким йому належить повернути 3000 грн., так як вищезгаданий договір купівлі продажу нежилого приміщення, розташованого за адресою м. Гуляйполе вул. Шевченко 15/1 від 25 червня 1996 року визнано недійсним. Як пояснила в судовому засіданні свідок ОСОБА_8, нею було видано свідоцтво про право власності позивача, згідно заяви позивача від 16.11.2006 р., в якій ним було вказано, що змінилася адреса його нежилого приміщення, магазину Крамниця і тому він прохав видати взамін договору купівлі - продажу свідоцтво про право власності з поштовою адресою м. Гуляйполе вул. Шевченко 9/14. 06.12.2006 р. позивачу згідно рішення виконавчого комітету Гуляйпільської міської Ради № 218 від 29.11.2006 року було видане нове свідоцтво про його право власності на нерухоме майно, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності позивача на нерухоме майно комунальним підприємством Імпульс Пологівської районної Ради Запорізької області за № 12784464 від 06.12.2006 р. за реєстраційним № 17027861. Про те, що договір купівлі продажу, про який йде мова в позові, був визнаний недійсним, їй відомо не було, так як копію рішення, яке вступило в законну силу їй як посадовій особі ніякою установою не направлялася та нею не отримувалася.

Як було встановлено в судовому засіданні Гуляйпільське споживче товариство неодноразово зверталося до судів з позовом до виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області про визнання нечинним рішення № 218 від 29.11.2006 року , яким було вирішено оформити право приватної власності на нежитлову будівлю, розташовану в м. Гуляйполе по вул. Шевченка 9/14 на імя ОСОБА_1, взамін договору купівлі продажу від 25.06.1996 року, вчиненого Гуляйпільською нотаріальною конторою, та в звязку зі зміною адреси. Також цим рішенням зобовязано Пологівське державне комунальне підприємство Імпульс видати свідоцтво про право власності на цей магазин на імя позивача та провести державну реєстрацію свідоцтва про право власності на будівлю магазину, а договір купівлі продажу від 25.06.1996 року погасити, надавши магазину поштову адресу : м. Гуляйполе, вул. Шевченко 9/14. Але по суті спір судами не розглядався, а провадження по справі закривалося, так як спір не підлягав розгляду в поданому позивачем порядку адміністративного, господарського судочинства. Як пояснила в судовому засіданні представник Гуляйпільської міської ради ОСОБА_7 про те, що 28 листопада 2003 року по вищезазначеній справі Гуляйпільським райсудом Запорізької області було винесено рішення згідно якого, ОСОБА_1 в позові до Гуляйпільського районного споживчого товариства про звільнення нежилого приміщення, розташованого в м. Гуляйполі Запорізької області по вул. Шевченко, 15/1 було відмовлено, та цим же рішенням Гуляйпільському районному споживчому товариству був поновлений пропущений строк на звернення до суду та визнаний недійсним договір купівлі- продажу нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Гуляйполе Запорізької області, вул. Шевченко б.15/1 від 25 червня 1996 року між Фондом приватизації обєктів комунальної власності та ОСОБА_1, завірений державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори 19.07.1996 року по реєстру № 629, з моменту його укладення, повернувши сторони в початкове положення ,а нежиле приміщення, розташоване за адресою м. Гуляйполе, вул. Шевченко б. 15/1, було вирішено повернути Фонду приватизації обєктів комунальної власності, а також про те, що рішенням суду також вирішено стягнути з Фонду приватизації обєктів комунальної власності на користь ОСОБА_1 3000 грн. та цим же рішенням відмовлено Гуляйпільському районному споживчому товариству в задоволенні його позовних вимог про покладення обовязків на Фонд приватизації обєктів комунальної власності укласти договір з Гуляйпільським районним споживчим товариством про викуп нежитлового приміщення, яке знаходиться в м. Гуляйполі, вул. Шевченка б. 15/1, на умовах договору, укладеного 25.06.1996 року між ОСОБА_1 та Фондом приватизації обєктів комунальної власності, а також, що відмовлено Гуляйпільському районному споживчому товариству в задоволенні його обєднаного позову до Гуляйпільської міської ради, 3 особи ОСОБА_1 про визнання незаконним та відміну рішення виконкому Гуляйпільської міської ради № 181 від 27 вересня 2001 року вона не знала. Про те, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 14 квітня 2004 року апеляційна скарга Гуляйпільського споживчого товариства задоволена, а рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2003 року в оскарженій частині щодо відмови у задоволенні вимог Гуляйпільського РСТ до Гуляйпільської міськради, 3 особа: ОСОБА_1, про скасування, як незаконного, рішення виконкому № 181 від 27.09.2001 року скасоване та постановлено в цій частині нове рішення наступного змісту: Визнати рішення виконкому Гуляйпільської міської ради № 181 від 27 вересня 2001 року Про внесення змін до рішення виконавчого комітету № 119 від 22 липня 1999 року - незаконним і скасувати зміни, внесені ним у рішення виконкому № 119 від 22 липня 1999 року їй як, начальнику юридичного відділу було не відомо, бо всю документацію на прийняття рішення № 218 від 29.11.2006 року виготовляло КП Імпульс.

На підставі всього вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності. Ст.387 ЦК України встановлює, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому закон чітко встановлює, що саме власник має право витребувати майно і саме своє майно.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до вимог ст. 334 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач вказує, що підставою виникнення його права власності на оспорюване майно є договір купівлі-продажу від 25.06.1996 року, укладений між ним та Фондом приватизації об`єктів комунальної власності Гуляйпільської районної державної адміністрації, за яким він нібито придбав приміщення, розташоване за адресою : Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе ,вул. Шевченко, 9/14.

23 листопада 2003 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області, розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 про звільнення нежилого приміщення та по зустрічному позові Гуляйпільського РСТ про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення, своїм рішенням відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позову та визнав недійсним договір купівлі - продажу нежилого приміщення, розташованого за адресою: м. Гуляйполе, вул. Шевченко, 15/1 від 25 червня 1996 року з моменту його укладання, повернувши майно Фонду приватизації обєктів комунальної власності та стягнувши з останнього на користь ОСОБА_1 3000 грн. Вказане судове рішення набрало законної сили, таким чином, з моменту набрання законної сили судовим рішенням, ОСОБА_1 втратив право набуття права власності за договором купівлі-продажу.

Ухвалою Гуляйпільського районного суду від 27 травня 2005 року встановлено, що рішенням Гуляйпільської районної ради від 21.02.1998 року № 4 Про ліквідацію Фонду комунального майна районної ради, як юридичної особи та передачу його повноважень відділу управління майном району повноваження Фонду передані відділу управління майном райдержадміністрації. В подальшому, розпорядженням голови Гуляйпільської РДА від 27.10.1998 року № 416 відділ управління майном приєднано до відділу економіки та власності Гуляйпільської РДА. Тому вимоги щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, після набрання чинності судовим рішенням про визнання недійсним договору купівлі-продажу, має не позивач ОСОБА_1П, а Гуляйпільська РДА, яка в свою чергу будь-яких вимог до відповідача не заявляє.

Підставою для виникнення права власності, як вважає позивач, був саме договір купівлі - продажу, а не судове рішення. Останнім визнано незаконність придбання позивачем нежилого приміщення та усунуто підставу для виникнення права власності, договір купівлі продажу визнано недійсним.

Вищевказані обставини підтверджуються судовими рішеннями рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 28 листопада 2003 року та ухвалою Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 27 травня 2005 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження або апеляційне подання. В разі подачі апеляційної скарги - рішення набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції - ст.231 ЦПК України.

Законна сила судового рішення означає набуття ним властивостей акту правосуддя, спрямованого на виконання завдань цивільного судочинства на захист прав і охоронюваних законом інтересів громадян і організацій, на заміщення законності і правопорядку та виховання громадян, посадових осіб і службових осіб в дусі неухильного виконання Конституції, законів України та поважання співжиття, честі і гідності людини.

Загальнообов`язковість забезпечує впровадження в життя положень рішення.

Набравши законної сили, рішення обов`язкове для всіх установ, підприємств і організацій, посадових осіб і громадян та підлягає виконанню на всій території України, про що вказано в ст. 124 Конституції України та в ст. 14 ЦПК України. Загальнообов`язковість виявляється в таких результатах як стабільність і реалізованість. Стабільність- надання судовому рішенню, що набрало законної сили, такого гарантованого правового режиму, який встановлює неможливість його оскарження з боку заінтересованих осіб і зміну судом, котрий його постановив; підкреслює завершеність у розв`язанні рішенням конкретного правового питання; характеризує його стійкість.

Стабільність забезпечується: незамінністю, неспростовністю, виключністю і преюдиціальністю.

Незмінність рішення виникає до набрання ним законної сили і полягає в тому, що після його проголошення суд, який постановив рішення, не має права сам його скасувати або змінити, про що вказано законодавцем в 213 ЦПК України.

Неспростовність рішення це неможливість апеляційного оскарження для сторін та інших осіб, які брали участь у справі, а для прокурора неможливість внесення апеляційного подання - ч.1 ст. 231, ст. 290 ЦПК України.

Виключність неможливість для сторін, інших осіб які брали участь у справі, а також їх правонаступників заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав - ч. 1 ст.231 ЦПК України.

Преюдиціальність- обов`язковість фактів і правовідносин, встановлених рішенням суду в одній справі, при розгляді інших цивільних справ, в яких беруть участь ті ж самі особи. Сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини -ст.32 ,ч. 2 ст. 231 ЦПК України. Тому вищевказаним судовим рішенням встановлено відсутність прав позивача ОСОБА_1, на оспорюване майно, оскільки було визнано незаконність укладеного договору купівлі-продажу. Інших підстав, як придбання майна за договором купівлі продажу, не існує.

Ст.61 ч. 3 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено ці обставини.

Судовим рішенням від 28.11.2003 року встановлено, що вказане майно було придбано з порушенням вимог закону і з цих підстав підтвердження права власності у ОСОБА_1, не виникло, тому і відсутні підстави для задоволення позову про звільнення нежилого приміщення.

Ст.14 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Ст. 124 Конституції України встановлює, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Ст.19 Конституції України встановлює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з викладеного, будь-які дії чи рішення органів державної влади місцевого самоврядування, повинні визнаватись судом незаконними якщо вони здійснені всупереч встановленому порядку або виходять за межі встановлених законодавством повноважень.

Тому суд вважає, що згідно вищевказаного діючого законодавства і виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради не вправі змінювати судове рішення, тлумачити його на свій розсуд, змінювати обставини, які були встановлені судовим рішенням, розпоряджатися майном, яке йому не належить і не відноситься до власності територіальної громади району, а також видавати документи взамін визнаного судом недійсним договору купівлі-продажу.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 14, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 222 ЦПК України, ст. 328, 334, 386, 387 ЦК України, ст. 124 Конституції України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Гуляйпільського районного споживчого товариства, 3 особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 09.11.2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_10