РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2-2267/10

пр. № -

20 вересня 2010 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Т.О. Величко

при секретарі: В.О. Оберемко

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, у тому числі, який дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, Третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на квартиру у порядку поділу спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач у справі звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що в період з 23.11.1990 року по 20.03.2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7. Від цього шлюбу вони мають доньку ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 Зазначав, що під час шлюбу за спільні кошти вони придбали разом із матір»ю відповідача ОСОБА_8 квартиру № 169, будинку №15 по булв. Кольцова у м. Києві. Зазначав, що на день розірвання шлюбу майнового спору між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_7 не було. Зазначав, що за життя між ним та ОСОБА_7 була домовленість, що коли підросте їх донька, вказану квартиру буде відчужено на її користь, а тому він і не звертався із позовом до відповідачки про поділ майна. Оскільки ОСОБА_7 одружилася у 2008 році вдруге, і померла у 2009 році, позивач вважає що його право власності порушене, а тому звернувся до суду із позовом про визнання права власності на частину спадкового майна

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній та докази долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_4 позовні вимоги визнали, просили суд позов задовольнити.

У судове засідання не з»явився відповідач ОСОБА_5, подав до суду письмову заяву (а.с.25) про визнання позову, просив розглядати справу за його відсутності.

У судовому засіданні позивач підтвердив обставини справи вказані у позовній заяві із якими погодилися відповідачі, а тому вказані обставини у порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Судом на підставі наданих сторонами у справі пояснень, наданих письмових доказів встановлене наступне.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_7А, яка померла 06.09.2009 р, що підтверджено Свідоцтвом про смерть (а.с.13), з 23.11.1990 року по 20.03.2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджено Свідоцтвом про укладення шлюбу та Свідоцтвом про розірвання шлюбу ( а.с.10,11).

Судом встановлено, що під час перебування у шлюбі ОСОБА_7 разом із своєю матір»ю ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.1997 року (а.с.14) придбали в рівних долях спірну трьокімнатну квартиру №169, будинку №15 по булв.Кольцова у м. Києві.

Як встановлено у судовому засіданні із пояснень позивача, та що визнано відповідачем ОСОБА_8 вказану квартиру було придбано за спільні гроши позивача та на той час його дружини ОСОБА_7 та гроши відповідача ОСОБА_8

Як встановлено у судовому засіданні із пояснень позивача та визнано відповідачем ОСОБА_8, що після розірвання шлюбу позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_7 поділ спірної квартири не здійснювали, оскільки збиралися залишити її своїй доньці ОСОБА_4

Як встановлено у судовому засіданні із пояснень сторін у справі ОСОБА_7 уклала щлюб із ОСОБА_5, від цього шлюбу у ОСОБА_7 народилась донька ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2, але ОСОБА_7 у 2009 році померла.

Позивач у справі просив суд поновити йому строк позовної давності для зверення із вказаним позовом (а.с.27) посилаючись на те, що після смерті його колишньої дружини ОСОБА_7, змінилися обставини, і він вважає, що його право власності може бути порушено, оскільки спірну квартиру було придбано за спільні гроши його та померлої ОСОБА_7, і він не оспорював право власності на спірну квартиру лише з тих підстав, що не припускав, що ОСОБА_7 вдруге створить сім»ю та народить дитину.

Суд вважає, що строк позовної давності пропущений позивачем з поважних причсин, та вважає за можливе його поновити.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що при вирішення спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно набутого майна,наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання.

Згідно із зазначеними нормами при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною власністю чи особистою приватною власністю з»ясуванню підлягають, як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Згідно п.п.22,23 Постанови Пленуму Верховного суду України поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими ст.ст.69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вирішуючи спори між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясувати джерело і час його придбання.

Згідно матеріалів справи вбачається обсягом набутого під час шлюбу майна є трьокімнатна квартира №169, будинку №15 по булв. Кольцова у м. Києві, яка придбана ОСОБА_7 під час перебування у шлюбі із ОСОБА_2, разом із своєю матір»ю ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 09.04.1997 року.

Відповідно до ст.ст. 22, 23 КпШС Української РСР , який діяв на час виникнення у подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_7 майнових прав та обов»язків майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівним правами на майно, і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладені угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов»язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі.

Згідно матеріалів справи, вбачається, що після розірвання шлюбу за життя ОСОБА_7 поділу зазначеної квартири між співвласниками у порядку ст.29 КпШС Української РСР не здійснювалось, майнові угоди у порядку ст. 27 КпШС Української РСР співвласники між собою не укладали.

Як вбачається із обставин встановлених у судовому засідання щодо джерела набуття квартири №169, будинку №15 по булв.Кольцова у м. Києві судом встановлено, у порядку ч.1 ст. 61ЦПК України, що вказана квартира була придбана за спільні гроші сім»ї ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Як вбачається із матеріалів справи, що і було встановлено у судовому засіданні, про що не заперечували сторони спірну квартиру № 169, будинку №15 по булв.Кольцова у м. Києві, згідно договору купівлі продажу від 09.04.1997 року придбано у рівних долях ОСОБА_7 та ОСОБА_8, тобто по 1/2 частині кожній.

Ураховуючи, те, що відповідно до ст. 28 КпШС Української РСР в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, то суд вважає що спірна квартира на час її придбання була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_7 по 1/4 частині кожному, де інша 1/2 частин спірної квартири належить на праві власності ОСОБА_8

Оскільки спірна квартира набута померлою ОСОБА_7 до одруження з ОСОБА_5, то суд погоджується із позицією відповідача ОСОБА_5 щодо визнання ним позову.

На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, показаннями свідків за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 11, 57-58, 60-61, 208, 209, 212- 215, 218, 294, ЦПК Українист.ст. 22-29 КПшС Української РСР, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_2 пропущений строк для звернення до суду із вказаним позовом.

Позов задовольнити.

В порядку поділу 1/2 частини квартири № 169, будинку №15 по булв.Кольцова у м. Києві майна подружжя ОСОБА_9 та ОСОБА_7, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири № 169, будинку №15 по булв.Кольцова у м. Києві.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти з часу проголошення рішення суду, у разі відсутності осіб, протягом десяти днів з часу отримання копії цього рішення суду.

Суддя: Т.О. Величко