Рішення

Іменем України

17 березня 2010 року Іршавський районний суд

Закарпатської області

В особі головуючої судді: Даруда І. А.

при секретарі: Матіко О.Д. за участю: позивача ОСОБА_1 представника позивача: ОСОБА_2 представник відповідача: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до спільного підприємства «Сандерс-Іршава ГМБХ» про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася 24.09.2009 року до суду з даним позовом, посилаючись на те, шо згідно наказу роботодавця СП «Сандерс-Іршава ГМБХ» №299 від 18.11.1991 року її було прийнято на роботу в якості контролера КПП підприємства, де вона пропрацювала майже 17 років - до видання відповідачем наказу №47 від 30.06.2008 року про проведення ним звільнення її та ще декількох працівників підприємства за п. 1 ст.40 КЗпП України, тобто у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників.

У письмовій відповіді відповідача на запит її адвоката вказується, що згідно розпорядження директора підприємства з 01 червня 2009 року поновляється робота відділу охорони підприємства і підприємство пропонує повернутися на спої робочі місця раніше вивільнених за ч.1 ст.40 КЗпП України працівників. У відповіді на запит також вказується, що на момент створення відділу охорони підприємство не мало можливості запропонувати їй роботу, яку вона виконувала до звільнення, так як: вона не перебувала на обліку в Іршавському центрі зайнятості, не залишила своєї нової адреси проживання, не підтримувала зв'язок з підприємством.

Вважає причини неприйняття її не роботу некомпетентними і надуманими, оскільки місця проживання вона не змінювала, а тимчасово проживала у матері, яка хворіє у Івано-Франківській області, щодо не підтримування зв'язку з підприємством, то вона 12 червня 2009 року зверталася у відділ кадрів відповідача по питанню повторного працевлаштування, однак в цьому їй було відмовлено, позаяк відділ охороьи підприємства на той час уже був формований без пропозиції про її працевлаштування. Відповідачем було порушено вимоги ст..42-1 КЗпП України, де передбачено, що працівник, з яким було розірвано трудовий договір за п. 1 ст.40 КЗпП України, протягом одного ]юку з дня його звільнення з цієї підстави користується правом першочергового укладення з ним нового повторного трудового договору про прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган проводить прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації. Просить поновити її на роботі на посаді контролера контрольно-пропускного пункту спільного підприємства «Сандерс-Іршава ГМБХ».

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали повністю, просять позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в суді позов не визнала та суду показала, що згідно наказу по підприємству №47 було розірвано трудові відносини згідно законодавства з усіма працівниками відділу охорони, в тому числі і з ОСОБА_1 вивільненим працівникам було запропоновано робочі місця в цехах головного виробництва, згідних з переводом було працевлаштовано , а не згідних було поставлено на облік у Іршавському районному центрі зайнятості, щодо ОСОБА_1, то вона не була зареєстрована в центрі зайнятості в м. Іршава, так як виїхала за межі області. В 2009 році з 01 червня за розпорядженням директора було відновлено роботу відділу охорони, для чого підприємство звернулося в Іршавський районний центр зайнятості про повернення працівників на свої робочі місця. На момент створення відділу охорони підприємство не мало можливості запропонувати ОСОБА_1 роботу, оскільки вона не перебувала на обліку у Іршавському районному центрі зайнятості та не залишила нової адреси проживання, зв'язок з підприємством не підтримувала. На момент звернення 12.06.2009 року у відділ кадрів підприємства по питанню працевлаштування ОСОБА_1 було відмовлено, так як вже було сформовано відділ охорони в кількості 9 чолов к.

Заслухавши сторін, їх представників, свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона працює начальником відділу кадрів і проводила скорочення відділу охорони. Із 9 чоловік охорони всім була запропонована інша робота, троє погодились і були працевлаштовані, а 6 чоловік згідно описку, даному підприємством було направлено у центр зайнятості. Через 9-10 місяців вона звернулася у центр зайнятості, щоб повідомити звільнених працівників про те, що їх керівник працевлаштує. Після того, як охорона була сформована і вільних місць не залишилось звернулася ОСОБА_1, що бажає також працювати, однак вакансій не було. ОСОБА_1 у центрі зайнятості не зареєструвалась, а при звільненні пояснила, що їде в м. Долину Івано-Франківської області, там проживає її мама, тому бажає працювати там на фабриці, яка мала відкриватись у м. Долині, адресу не залишила, а за її місцем проживання в м. Іршаві будинок повністю зруйнований, тому повідомити позивачку не було можливості. Особисто заступник директора ОСОБА_5 перевіряв за місцем проживання позивачка не проживала, а будинок знесений. На сьогоднішній день іноземний інвестор закриває виробництво і всіх працівників звільняє.

В судовому засіданні встановлено, що 30.06.2008 року згідно наказу по підприємству №47 позивачку було звільнено разом з іншими працівниками охорони з підстав п.іст.40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату працівників, про що її було ознайомлено (а.с.8).

Троє працівників було працевлаштовано за їх згодою, а інші були поставлені на облік у районному центрі зайнятості. Однак позивачка на облік у центрі зайнятості не зареєструвалася, а виїхала за межі області, не залишивши своєї адреси, шс стверджується поясненнями самої позивачки, представника відповідача ОСОБА_3, свідка ОСОБА_4та довідкою директора районного центру зайнятості (а.с.14).

З 01 червня 2009 року розпорядженням директора було відновлено роботу відділу охорони.

З метою повернення звільнених працівників на виробництво у відповідності до вимог ст. 42-1 КЗпП України адміністрація звернулася у районний центр зайнятості і всі

звільнені працівники були працевлаштовані, а оскільки ОСОБА_1 не була зареєстрована в Іршавському районному центрі зайнятості, місця проживання в м. Іршава не мала, так як будинок знесений, а виїхала за межі області і не повідомила нової адреси, то повідомити про відновлення виробництва не було можливості , що стверджується показами самої позивачки, представника відповідача та фотографією дворогосподарства, яку визнала позивачка (а. с. 17).

За таких обставин справи позивачка на думку суду, не довела в гуді навмисного неповідомлення її відповідачем про відновлення роботи відділу охорони підприємства, а навпаки ствердила про позбавлення нею будь-якої можливості для повідомлення відповідачем, а саме, виїхавши в іншу область, не залишивши адрес? чи контактних телефонів.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212,214 ЦПК України, ст.ст.40 ч.І, 42-1 КЗпП України, суд,-

РІШИВ:

У позові ОСОБА_1 про поновлення на роботі відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Іршавського районного суду.

Суддя І. А. Даруда