Кагарлицький районний суд Київської області
23 червня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Іванюти Т.Є.
при секретарі Зайченко О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлику справу за позовом ЗАТ «Виробничо-торгова фірма «Радо синь»» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ЗАТ «Виробничо-торгова фірма «Радо синь»» про визнання недійсним договору позики,
Позивач ЗАТ «Виробничо-торгова фірма «Радосинь» звернулось до суду з даним позовом посилаючись на те, що між товариством та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого відповідачка отримала позику в сумі 105000 грн., які зобов»язувалась повернути до 15 серпня 2006 року.
Відповідачка ОСОБА_1 заявила зустрічний позов про визнання недійсним договору позики посилаючись на те, що договір позики вона не підписувала, А відтак підпис на договорі їй не належить.
Відповідачка ОСОБА_1. позов не визнала, свій зустрічний позов підтримала і суду пояснила, що вона договір позики не підписувала, а також не повертала в рахунок повернення боргу 2711,74 грн. Заперечує проти проведення почеркознавчої експертизи, і просить в позові відмовити, її позов задоволити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ЗАТ «Виробничо-торгова фірма «Радосинь» слід задоволити, а в зустрічному позові ОСОБА_1 відмовити з слідуючих підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 5 травня 2006 року між ЗАТ «ВТФ «Радо синь» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачці ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 105000 грн..
Борг відповідачка зобовязувалась повернути до 15 серпня 2006 року. Однак у встановлений строк борг в повному обсязі не був повернутий, сплачено лише 2711,74 грн. згідно прибуткового касового ордеру 8.05.2006 року .
А тому суд вважає, що згідно з ст..1046,1049 ЦК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути борг за договором позики в сумі 102288,26 грн. (105000 грн. 2711,74 грн.).
Пунктом 5.1. вказаного договору позики передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору.
А тому суд вважає, що відповідно до ст..625, 1048 ЦК України та п.5.1 Договору позики з відповідача слід стягнути проценти за користування чужими грошима в розмірі 3% річних від суми позики за весь період прострочення з 16.08.2006 р. по 30.06.2009 року в сумі 8482,93 грн. ( 3% /1010 днів х 102288,26 грн.).
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики слід відмовити, так як остання не надала суду доказів про те, що підпис на договорі позики їй не належить, відмовилась від проведення почеркознавчої експертизи. Посилання відповідачки, що коштів вона не отримувала спростовується видатковим касовим ордером від 5.05.06 р., касовою книгою за 5.05.2006 року.
Так як позов задоволено, то з відповідачки на підставі ст.. 88 ЦПК України слід стягнути судові витрати в сумі 1700 грн. судового збору та 315 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.
Керуючись ст.. 209,212,213,214,215,218 ЦПК України, ст.625,1048,1050 ЦК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Виробничо-торгова фірма «Радосинь»» заборгованість за договором позики 179750,71 грн. та судові витрати в сумі 1960 грн., а всього стягнути 181710, 71 грн.
В зустрічному позові ОСОБА_1 до ЗАТ «Виробничо-торгова фірма «Радосинь»» про визнання недійсним договору позики відмовити.
Рішення суду набуває законної сили відповідно до ст.. 223 ч.1 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів

Суддя :