Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-7252 2010 р. Головуючий у 1 інстанції - Ковальова О.Б.
Категорія 24 Доповідач Кодрул М.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Черненко В.В.

суддів - Кодрула М.А., Потапенка В.І.

при секретарі - Животовській С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня 2010 року по цивільній справі за позовом комунального підприємства «Теплокомуненерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року комунальне підприємство «Теплокомуненерго» (далі - КП «Теплокомуненерго» ) звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що підприємство, не укладаючи договорів, фактично надавало послуги з централізованого опалення мешканцям будинку по пр. Леніна,134, у тому числі відповідачам, які мешкають у квартирі № 630 у цьому будинку. Проте відповідачі плату за отримані послуги не вносять.

Вважаючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зобов'язані відшкодувати вартість безпідставно отриманої теплової енергії, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість за отримані нею послуги в сумі 2610,84 грн. за період 28 травня 2004 року, тобто з того часу коли вони мешкають в квартирі на підставі виданого ордеру..

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня 2010 року позов задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КП «Теплокомуненерго» 2610,84 грн. та по 15 грн. з кожного за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а також на користь держави по 25,50 грн. судового збору.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29 червня 2010 року залишено без задоволення заяву відповідачів про перегляд заочного рішення.

В обгрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 посилаються на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ставить питання про скасування судових рішень і ухвалення нового рішення.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням. Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 ст. 16 цього Закону визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.

Згідно з наявною у справі довідкою відповідачі в АДРЕСА_1 мешкають та зареєстровані згідно ордеру № 163 від 28 березня 2004 року.

Відповідно до рішення виконкому Олександрійської міської ради № 498 від 23 червня 2006 року визначено, що виробником послуг у житловому фонді з централізованого опалення є комунальне підприємство «Теплокомуненерго».

З договору № 6 від 05 жовтня 2005 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПТ «Тепломет» на установку теплового лічильника в будинку № 134 по пр. Леніна та заяви ОСОБА_1 про надання йому додатково у користування кімнати №629 в цьому будинку видно, що він разом з сім?єю проживає в кв. № 630 та користується комунальними послугами і оплачує їх.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачі письмово відмовлялася від отримання ними вказаних послуг.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що послуги позивачем фактично надавалися; відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України будь-яких доказів щодо неотримання їх відповідачами останні не надали, тому судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову про стягнення заборгованості за отриману теплову енергію солідарно з відповідачів згідно встановлених тарифів.

Проте визначаючи розмір заборгованості, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права і не застосував норму матеріального права, яку зобов?язаний був застосувати.

В судовому засіданні представник позивача просив стягнути з відповідачів заборгованість за отриману теплову енергію починаючи з 28 травня 2004 року в сумі 2610,84 грн., яка і стягнута судом. При цьому суд в мотивувальній частині рішення зазначив, що борг необхідно стягнути без врахування строку позовної давності, оскільки відсутня заява відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута судом за відсутності відповідачів і судом увалене заочне рішення і таким чином відповідачі не могли заявити про застосування строку позовної давності в судовому засіданні.

Проте в своїх запереченнях на позовну заяву (а.с.15-17) відповідачі вказують, що позовні вимоги позивачем пред?явлені в порушення ст. 267 ЦК України більше чим за 3 роки і в суму заборгованості необґрунтовано включено 1233,37 грн. заборгованості.

Судова колегія вважає, що це є нічим іншим, як заявою про застосування строків позовної давності, тому рішення суду підлягає зміні з підстав визначених п.4ч.1 ст.309 ЦПК України в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» 2610,84 грн. вартості отриманої теплової енергії.

Позов поданий 17 березня 2010 року, тому стягнення заборгованості повинно бути проведено в межах трирічного строку позовної давності- з березня 2007 року.

З картки комп?ютерного контролю особового рахунку ОСОБА_1 станом на квітень 2010 року значиться сума заборгованості 2976,39 грн. Станом на березень 2007 року заборгованість складала 1233,37 грн., яку необхідно виключити із суми стягнення, як таку що знаходиться за межами строку позовної давності. Тому з відповідачів необхідно стягнути 1743,02 грн. вартості отриманої теплової енергії.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що в іншій частині рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального чи процесуального права, тому його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25 травня 2010 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» 2610,84 грн. вартості отриманої теплової енергії змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» 1743,02 грн. вартості отриманої теплової енергії.

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя:

Судді: