Фастівський міськрайонний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Соловей Г.В.,

при секретарі Манжай С.Б.,

глянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дідівщанської ької ради, третя особа ОСОБА_3 про виділення земельної ділянки та встановлення на неї права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про визнання за ними права нотування земельною ділянкою та зобовязання відповідача видати погодження на приватизацію, маючись на те, що згідно договору купівлі-продажу їм на праві сумісної власності належить по частини житлового будинку №10 по вул.Першого Травня в с.Дідівщині Фастівського району ївської області. Будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,57 га, яка на і) оформлення договору не була приватизована попереднім власником - ОСОБА_4, що кувала вказаний будинок після смерті ОСОБА_5 На даний час земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок ними не оформлена та не закріплена сільською радою. Вважають, відповідачем порушено норми діючого земельного законодавства і їм необхідно виділити ту ну земельної ділянки, яка була закріплена за попереднім власником будинку та користувачем вищевказаної земельної ділянки, а саме 0,57 га.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник позивачів позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що сільська рада незаконно позбавила позивачів права користування земельною ділянкою, яка перейшла до них з моменту купівлі-продажу будинку в с.Дідівщина і просить суд визнати за позивачами право користування земельною ділянкою, в розмірі 0,57 га, що була закріплена за попереднім власником будинку, який вони купили.

Представник відповідача позов визнав в частині того, що позивачі мають право на користування земельною ділянкою яка була їм виділена згідно рішення сільської ради. Земельна нка, на яку претендують позивачі, уже давно, за рішенням сільської ради, знаходиться в користуванні інших землекористувачів.

Третя особа - ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечувала і просить суд захистити її право на надану їй земельну ділянку.

Представник третьої особи суду пояснив, що вимоги позивачів не конкретні, суперечливі, не доведені і не грунтуються на нормах земельного законодавства. По суті позивачі оспорюють законність рішень сесії Дідовщанської сільради але в позовних вимогах просять суд ати за ними право користування земельною ділянкою. Позивачі не надали суду документів навіть на те, що попередньому власнику будинку належали саме 0,57 га. В своїх поясненнях вони стверджують що користувалися земельною ділянкою, сплачували за неї земельний податок, однак доказів суду не надали. За рішенням сесії сільської ради позивачам було виділено земельну ділянку в частках, передбачених законом тобто до 0,25 га. При цьому сільрадою дотримано всіх норм закону, дна з них не порушена. Всі рішення прийняти в межах компетенції сесії сільради і на даний час м не оспорюються.

ОСОБА_3 користувалася земельною ділянкою в розмірі 0,15 га позад будинку вже 10 років і ніхто з попередніх власників цього будинку її права не оспорював і рішенням сільської закріплено її право користування. Підстав для вилучення цієї земельної ділянки на даний час немає.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмовими докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, судом встановлено, що 05 червня 2007 року між позивачами та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 10 по вулиці Першого Травня в с.Дідівщина Фастівського району Київської області. Будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,57 га. Земельна ділянка на день укладання вищевказаного договору не приватизована (а.с.5).

30.01.2008 року позивачі звернулися до сесії Дідівської сільської ради про виділення їм земельної ділянки для обслуговування житлового приміщення та надання дозволу на її приватизацію.

Як, зазначив в судовому засіданні представник відповідача їм було відмовлено в звязку з тим, що землекористувачем даної земельної ділянки являлася ОСОБА_4

Після відмови ОСОБА_4 від земельної ділянки в розмірі 0,28 га, для обслуговування житлового будинку, який продала позивачам (а.с.36), за рішенням сесії Дідівщанської сільської ради ід 28 серпня 2008 року №7-14-У та №7-14-У, позивачам, кожному, було надано земельні ділянки для обслулуговування їх частини житлового будинку №10 по вул..Першого Травня в с.Дідівщина стівського району Київської області в розмірі 0,075 га (а.с.59,60). Дані факти підтверджено в довому засіданні і не заперечуються сторонами.

Позивачами стверджується, що за ними повинно бути визнано право користування земельною ділянкою яка належала попереднім землекористувачам в розмірі 0,57 га, як передбачено і.120 Земельного Кодексу України. Однак, ст.120 ЗК України яка діяла на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу передбачала, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та П'яною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Відповідно до ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у селах - не більше 125 га.

Разом з тим, позивачами не надано доказів яки б підтверджували належність їм в користуванні земельної ділянки розміром 0,57 га, а також не надали письмових доказів про напежність вказаної земельної ділянки попередньому власнику.

В судовому засіданні позивачі стверджували що користувалися земельною ділянкою в мірі 0.28 га та сплачували земельний податок але доказів, яки б підтвердили дані факти суду подано не було.

На підставі ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування або або державних органів :приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів

Рішенням сесії Дідівщанської сільської ради №5-11-У від 26 грудня 2007 року та №07- У від 29 квітня 2008 року виділено ОСОБА_6 земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в с.Дідівщина вул.Першого Травня Фастівського району в розмірі 0,15 га 0,13 га відповідно. Дані рішення ніким не оскаржені.

Відповідно до ч.5 ст. 116 ЗК України надання в користування земельної ділянки, що буває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, позивачі не згідні з діями відповідача але в своїх позовних вимогах просять суд надати за ними право користування земельною ділянкою, яка на даний час знаходиться в нотуванні іншої особи.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст. ст.3,11,10,60,88,212,215 ЦПК України, на підставі ст.ст.5,116,120,121 земельного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дідівщанської сільської ради, третя особа ОСОБА_3 про виділення земельної ділянки та встановлення на неї права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, дачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4ст.295 ЦПК України.

Суддя: