Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-1559/2010
28 квітня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого-судді - Казака С.Ю.
при секретарі - Постика Т.В.
за участю позивачки - ОСОБА_1
представника позивачки - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Пята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що її батько ОСОБА_4 з 1992 року перебував у шлюбі з ОСОБА_5 З останньою у неї відразу склались добрі стосунки, оскільки вона своїх дітей не мала, тому відносилась до неї. Як до власної доньки. Після погіршення стосунків зі своїм чоловіком, восени 1998 року вона переїхала жити до батька з мачухою в квартиру АДРЕСА_1. З того часу та по теперішній час вона постійно мешкає у вказаній квартирі, яка належала батькові на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.11.1996 року Пятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою. 01.05.2002 року її батько помер та після смерті останнього вона прийняла спадщину, що складалась з 2/3 частин квартири АДРЕСА_1. Іншу 1/3 частину квартири фактично прийняла у спадщину дружина батька ОСОБА_6 Після смерті батька в квартирі залишилась проживати вона зі своєю мачухою, яка хворіла на остеохондроз та потребувала догляду. Отже з осені 1998 року вони вели спільне господарство, вона купувала ліки, доглядала за ОСОБА_5, оплачувала комунальні послуги та підтримувала квартиру в належному стані. 17.10.2004 року ОСОБА_6 загинула в ДТП. Вона здійснила її поховання та отримала свідоцтво про смерть. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Оскільки, вона проживала з ОСОБА_5 однією сімєю на протязі більш ніж пять років та набула право на спадкування, як спадкоємець четвертої черги, вважала себе єдиною спадкоємицею, яка фактично прийняла спадщину, вона не була зобовязана подавати заяву про прийняття спадщини. Разом з тим. в жовтні 2009 року звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, зясувала, що заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_5 подав ОСОБА_3, який назвався братом останньої, не надавши при цьому до теперішнього часу жодних документів, що підтверджують родинний зв'язок. Тому вважає себе єдиним спадкоємцем за законом після померлої ОСОБА_5, а оскільки ОСОБА_3 на протязі більш ніж пяти років та до теперішнього часу документів на підтвердження родинних стосунків з ОСОБА_5 не надав, що перешкоджає їй в оформленні права на спадкове майно, просила встановити факт її проживання з ОСОБА_5 з осені 1998 року по 17.10.2004 року та визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої 17.10.2004 року. Також просила поновити строк для звернення до суду з позовом, оскільки вважала, що залишившись проживати в квартирі, як спадкоємець четвертої черги, фактично прийняла спадщину та про порушення свого права дізналась лише в жовтні 2009 року, коли в нотаріальній конторі дізналась про наявність заяви ОСОБА_3
В судовому засіданні позивачка та її представник в повному обсязі підтримали позовну заяву та, посилаючись на викладені в ній підстави, просили суд задовольнити її в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Про день та час слухання справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився. В наданій до суду заяві просили справу розглянути за відсутності представника нотаріальної контори.
Відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивачки та її представника, які не заперечували проти заочного розгляду справи, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку.
Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до висновку проте, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, за наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.02.1992 року (а.с.7).
ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_7 (а.с.16-17).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 05.11.1996 року, ОСОБА_4 отримав у спадщину після померлої ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.78).
Згідно свідоцтва про смерть, виданого Дніпропетровським обласним управлінням юстиції, актовий запис №3906, ОСОБА_4 помер 01.05.2002 року (а.с.8).
Після смерті ОСОБА_7 його донька ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку спадкування за законом, яка складалась з 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, про що 07.04.2005 року державним нотаріусом Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. На 1/3 частину квартири свідоцтво видане не було (а.с.9).
Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, 10.05.2005 року на підставі зазначеного вище свідоцтва за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).
Згідно свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті в м.Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції, актовий запис №8037, ОСОБА_6 померла 17.10.2004 року (а.с.14).
ОСОБА_1 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сімєю з осені 1998 року по 17.10.2004 року та проживає в квартирі по теперішній час. Зазначений факт підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, які в судовому засіданні пояснили, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_1 знають приблизно з 1996 року, яку сусідку, яка проживала в квартирі №9 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 З 1996 року та по теперішній час ОСОБА_1 постійно проживає в квартирі №9. До дня смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_5, піклувалась про них, займалась їх похованням.
Факт проживання позивачки в квартирі АДРЕСА_1 також підтверджується довідкою КВ ЖРЕП Кіровського району м.Дніпропетровська від 08.12.2008 року, наявністю правовстановлюючих документів на зазначену вище квартиру, свідоцтва про одруження ОСОБА_7 та ОСОБА_5, свідоцтвами про смерть останніх, отриманими ОСОБА_1 після поховання.
За вимогами ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Встановлення факту проживання однією сімєю з ОСОБА_5, померлою 17.10.2004 року в квартирі, в якій проживає до тепер позивачці необхідно для оформлення спадщини після її смерті. Іншим чином, ніж за рішенням суду вона встановити зазначений факт не може, тому суд приходить до висновку про те, що заява в частині встановлення факту проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_5 з осені 1998 року по день смерті останньої, тобто по 17.10.2004 року, є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За вимогами ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Оскільки ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7, тобто на час відкриття спадщини постійно проживала з останнім, не заявляла про відмову від спадщини, суд вважає, що у відповідності до ст.1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги, вона фактично прийняла спадщину на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.
Як вбачається зі спадкової справи після смерті ОСОБА_5 до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_1 та 05.04.2005 року ОСОБА_3, як брат ОСОБА_5 (а.с.52-53).
Проте, згідно спадкової справи та повідомлення державного нотаріуса, до теперішнього часу ОСОБА_3 не надав жодних документів на підтвердження родинних стосунків із померлою ОСОБА_5
Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Будучи належним чином повідомлений про день та час слухання справи, ОСОБА_3 в судове засідання не зявився та не надав жодних доказів на спростування доводів позивачки та на підтвердження факту родинних стосунків з ОСОБА_5
За ст.1264 ЦК України четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.
Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_5 однією сімєю в квартирі АДРЕСА_1 з осені 1998 року по день смерті останньої до 17.10.2004 року, тобто на протязі більше ніж пяти років та проживає на теперішній час. Тому відповідно до ст.1264 ЦК України вона є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_5 та у відповідності до ст.1268 ЦК України фактично прийняла спадщину після смерті останньої у вигляді 1/3 частини зазначеної вище квартири.
Тому позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої 17.10.2004 року, також підлягають задоволенню.
За вимогами ст.ст.256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, протягом строку передбаченого позовною давністю; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, враховуючи, що відповідач в судове засідання не зявився, заяв про застосування строків позовної давності не подавав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.256,257,267,1217,1261,1264,1268,1270 ЦК України, ст.ст.10-12,58-62,169,212-215,224-226,234-235,256-257,259 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Пята дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 однією сімєю з ОСОБА_5, яка померла 17 жовтня 2004 року, з осені 1998 року по 17 жовтня 2004 року.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5, померлої 17 жовтня 2004 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подачі протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя С.Ю.Казак