Справа №2-2984/10 09.11.2010 09.11.2010 09.11.2010
Провадження №22ц-8440/10
Справа № 22ц-8440/10 Головуючий у 1-й інстанції Коломієць В.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 серпня 2010 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 аваль" (далі ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_3») до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про дострокове розірвання кредитного договору, договору поруки, стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У березня 2010 р. ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_3» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про дострокове розірвання кредитного договору, договору поруки, стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 11 вересня 2006 р. між Акціонерним поштово-пенсійним Банком «Аваль», правонаступником якого за всіма права та обовязками є ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_3» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 226 000 доларів США по програмі кредитування «житло в кредит на первинному ринку» із відсотковою ставкою 13.5 % річних строком на 240 місяців, тобто до 11 вересня 2026 р. з погашенням кредиту згідно з графіком в розмірі 1/240 від суми отриманого кредиту. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором цього ж для між Банком та нею укладено договір застави майнових прав за Договором про дольове інвестування в будівництві, а між Банком та ОСОБА_6 договір поруки. Станом на 01 березня 2003 р. заборгованість за кредитним договором становить 71175.85 доларів США, що еквівалентно 568695 грн.04 коп., в тому числі заборгованість за простроченими відсотками 36009.13 доларів США, що еквівалентно 287712 грн.95 коп., пеня 35166.72 долари США, що еквівалентно 280982 грн.09 коп.

Посилаючись на викладене, позивач просив достроково розірвати кредитний договір, договір поруки та стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 568695 грн.04 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2010 р. позов задоволено. Постановлено: розірвати кредитний договір укладений і між Банком та ОСОБА_4, договір поруки укладений між Банком ОСОБА_6, стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно 568695 грн.04 коп. заборгованості за кредитним договором та розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволені позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, представника відповідачів, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 11 вересня 2006 р. між Акціонерним поштово-пенсійним Банком «Аваль», правонаступником якого за всіма права та обовязками є ПАТ «ОСОБА_5 ОСОБА_3», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №014/08-112/54971 про надання кредиту у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 226 000 доларів США по програмі кредитування «житло в кредит на первинному ринку» із відсотковою ставкою 13.5 % річних строком на 240 місяців, тобто до 11 вересня 2026 р. з погашенням кредиту згідно з графіком в розмірі 1/240 від суми отриманого кредиту. Відповідно до п.9.2 договору у випадку порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, позивальник сплачує пеню в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу, за кожен прострочення. зобовязань за договором.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором 11 вересня 2006 р. між Банком та ОСОБА_4 укладено договір застави майнових прав №014/08-112/54971/3 за Договором про дольове інвестування в будівництві.

Цього ж дня між Банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки №014/08-112/54971, відповідно до умов якого поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором на рівні з боржником за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Станом на 01 березня 2003 р. заборгованість за кредитним договором становить 71175.85 доларів США, що еквівалентно 568695 грн.04 коп., в тому числі заборгованість за простроченими відсотками - 36009.13 доларів США, що еквівалентно 287712 грн.95 коп., пеня - 35166.72 долари США, що еквівалентно 280982 грн.09 коп.

ОСОБА_4 не виконує зобовязання по поверненню кредиту та не сплачує відсотки у встановлений договором термін.

Зазначені обставини згідно п.6.5 кредитного договору є підставою предявлення банком вимоги про дострокове стягнення суми кредитних коштів, нарахованих процентів, інших платежів передбачених договором.

Встановивши викладені обставини, суд дійшов вірно висновку про те, що відповідачі порушили взяті на себе зобовязання і у відповідності до ст.ст. 526, 589, 590, 611, 615, 1050, 1054 ЦК України прийшов до висновку про задоволення вимог позивача.

Що ж стосується доводів апелянта про невідповідність кредитного договору вимогам Закону України „Про захист прав споживача, а саме те, що умови договору є несприятливим для споживача, то суд вважає їх безпідставними, так як порушень даним договором інтересів ОСОБА_4 як споживача не встановлено.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що відбулась істотна зміна обставин, якою вона керувалась, укладаючи кредитний договір, а саме: значне зростання курсу долара США по відношенні до курсу гривні України, що потягло за собою сплату суми боргу за договором більшу ніж передбачено при укладанні договору. Між тим, дані доводи є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Між тим, яке вбачається із матеріалів справи, при укладенні кредитного договору від 11 вересні 2006 р. в іноземній валюті та беручи на себе певні зобовязання, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Апелянтом не доведено, що сторони при укладенні кредитного договору були впевнені в тому, що така зміна обставин не настане.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).

Отже, позивач зобовязаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

За такого, права ОСОБА_4 при укладені та виконанні кредитного договору, укладеного між нею та ПАТ „ОСОБА_5 банк ОСОБА_3, не порушені.

Посилання апелянта у скарзі на недійсність кредитного договору відповідно до вимог ст.215 ЦК України, як такого, що суперечить нормам ЦК України, іншим актів цивільного законодавства є безпідставними і суперечать діючому законодавству.

Перевіривши законність та обґрунтованість оспорюваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про його відповідність вимогам норм матеріального та процесуального права, в звязку з чим підстав для його скасування не має.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий

Судді