АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6994/10* Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів : Карнавуха П.М., Дорош А.І.

При секретарі: Киві А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради та ОСОБА_2 на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради про стягнення нарахованої суми одноразової компенсації учасниці ліквідації аварії на ЧАЕС, стягнення нарахованої суми щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2001 - 2007 роки, зобовязання донарахувати та виплатити недораховану суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення учасниці ліквідації аварії на ЧАЕС в розмір пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати за 2008 - 2009 роки, визнання дій та бездіяльності протиправними та стягнення коштів на відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями та діями, треті особи: Міністерство фінансів України, Державне казначейство України,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача нараховану суму одноразової компенсації в розмірі 5360 грн. 40 коп. на виконання постанови Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2008 року, стягнути з відповідача нараховану суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення за 2001 - 2007 роки в розмірі 18495 грн. 10 коп., стягнути одну мінімальну заробітну плату на момент виплати цієї суми за 2003-2007 роки відповідно до виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2008 року, зобовязати відповідача донарахувати та виплатити недораховану суму щорічної одноразової допомоги на оздоровлення в розмірі пяти мінімальних зарплат на момент виплати за 2008-2009 роки за вирахуванням попередньо виплачених сум, стягнути шкоди, завдану незаконними рішеннями та діями в розмірі 20000 грн.

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2010 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради закрито в частині позовної вимоги про стягнення однієї мінімальної заробітної плати на момент виплати цієї суми за 2003-2007 р.р.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради протиправною та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2001 - 2007 роки в сумі 18495 грн. 10 коп. та одноразову компенсацію як учасниці ліквідації аварії на ЧАЕС, яка стала інвалідом III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 5360 грн. 40 коп.

Зобовязано відповідача нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до положень ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції від 22 травня 2008 року з урахуванням виплаченої суми.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з постановою суду відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати останню як постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення , яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Одночасно з цим, постанову суду першої інстанції оскаржила і позивач, яка посилаючись на невірне застосування норм матеріального права, зокрема положень Наказу Міністерства правці та соціальної політики України від 04.01.2000 р. в частині визначення строків виплати соціальної допомоги та невірне тлумачення місцевим судом її права на отримання як учасника ліквідації наслідків на ЧАЕС одноразової щорічної допомоги на оздоровлення, просила постанову скасувати та постановити нове рішення про задоволення її позову.

Апеляційна скарга Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідом 3 групи, інвалідність якої пов»язана з виконанням обов»язків військової служби по їх ліквідації.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2008 р., яка набрала законної сили , зобов»язано Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради нарахувати та здійснити виплату ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за період 2001-2007 р. у відповідності до положень ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та одноразову компенсацію як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, яка стала інвалідом 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ч. 1 ст. 48 даного Закону.

На виконання постанови суду Управлінням праці та соціального захисту населення нараховано позивачу 5360 грн. 40 коп. одноразової компенсації та 18495 грн. в якості щорічної допомоги на оздоровлення , про що відповідачем видані відповідні розпорядження . Проте вказані суми позивачу не виплачені.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради щодо невиплати вищезазначених сум та в частині відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2009 р., суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач має право на отримання такої допомоги , а відповідач зобов»язаний таку допомогу виплачувати. . Оскільки рішенням Конституційного суду України від 22.05..2008 р. визнано неконституційними окремі положення ст. 65 «Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», в тому числі визнано неконституційним п.п.11 п.28 розділу 2 якими було внесено зміни до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Таким чином, даний закон не містить положень про повноваження Кабінету

з

Міністрів України зменшувати конкретні суми компенсацій та соціальної допомоги , а також змінювати розміри допомоги на оздоровлення .

Суд вірно визнав безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів для виконання вказаного рішення та передбачених законом соціальних виплат, оскільки вказані обставини не виключають виконання обов»язків Управління праці та соціального захисту населення по здійсненню соціального захисту.

Разом з цим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в часині задоволення позову про стягнення з відповідача присуджених, але не виплачених за судовим рішенням сум, оскільки в даному випадку позивачем фактично заявлені вимоги з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що відповідно до ст. 205 ч.І п.2 ЦПК України є підставою для закриття провадження по справі в цій частині позову. Крім того, стягнення зазначених сум може призвести до подвійного виконання судових рішень по стягнення фактично одних і тих самих нарахувань.

Згідно з ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження по справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів погоджується як з такими, що ґрунтуються на законі, висновками суду першої інстанції щодо виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у розмірах, встановлених ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» протягом 01.01.2008 р. по 22.05.2008 р., тобто до винесення Конституційним судом рішення про невідповідність Конституції України окремих положень ст. 65 вказаного Закону, а не відповідно до положень ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , в редакції , яка відновила свою дію після 22.05. 2008 року, враховуючи при цьому час отримання такої допомоги - в лютому 2008 року.

У зв»язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав визнавати дії відповідача в цій частині протиправними. Вірно зазначивши, що підстав для невиплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік у відповідності ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , коли не діють інші правові обмеження в реалізації права на отримання такої допомоги в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, - не має..

Інші доводи апеляційної скарги Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради не дають підстав для висновку про невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не містять нових фактів чи засобів доказування , які б спростували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 310 ч. 1, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 лютого 201 Ороку в частині стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Миргородської міської ради на користь ОСОБА_2 заборгованість з виплати щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2001 - 2007 роки в сумі 18495 грн. 10 коп. та одноразову компенсацію як учасниці ліквідації аварії на ЧАЕС, яка стала інвалідом III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі 5360 грн. 40 коп. - скасувати .

Закрити провадження по справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з Управління праці та соціального захисту населення

Миргородської міської ради 5360 гри. в якості одноразової компенсації та 18495 грн.40 коп. як щорічну грошову допомогу на оздоровлення за 2001-2007 р.р. 40 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги.

Судді