Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2- 1704/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Омарбековій І.М.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави,

В С Т А Н О В И В:

23.06.2009р. ЗАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

11.09.2009р. справу передано в провадження судді Ткаченко Н.В. у звязку із закінченням повноважень у судді Гончаренко В.М.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 15.09.2009р. було замінено сторону позивача замість ЗАТ КБ «ПриватБанк» - ПАТ КБ «ПриватБанк» (в липні 2009р. відбулась офіційна зміна назви банку з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк»).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 03.02.2008р. між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитно заставний договір №№ DNI0AЕ00001629, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10075,57 дол. США з терміном повернення до 01.02.2013р., та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених умовами договору. На забезпечення виконання умов кредитно - заставного договору, відповідачем в заставу переданий легковий автомобіль Hyundai модель H-1 2000р.в., тип: легковий, № кузова/шасі: KMJWVH7HPYU212079, реєстраційний номер: AE9672CM. Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитно - заставним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 10075,57 дол. США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком. Станом на 08.05.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 9039,07 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 68877,71 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8981,72 дол. США; по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56,34 дол. США; крім того, відповідачу була нарахована пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 1,01 дол. США.

Представник позивача ОСОБА_2 (діє на підставі доручення від 27.09.2010р.), в наданій суду 23.12.2010р. заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме передати в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк шляхом вилучення у відповідача належне йому на праві власності заставлене майно автомобіль марки Hyundai модель H-1 2000р.в., тип: легковий, № кузова/шасі: KMJWVH7HPYU212079, реєстраційний номер: AE9672CM та в рахунок погашення заборгованості за кредитно заставним договором, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки Hyundai модель H-1 2000р.в., тип: легковий, № кузова/шасі: KMJWVH7HPYU212079, реєстраційний номер: AE9672CM, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від його імені договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того, в заяві від 23.12.2010р. представник позивача просила розглядати справу у її відсутність з винесенням рішення суду в попередньому судовому засіданні.

Відповідач ОСОБА_1 в попереднє судове засідання 23.12.2010р. не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації.

23.12.2010р. до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 (діє на підставі доручення від 09.11.2010р.), в якій представник відповідача повідомив, що дійсно ОСОБА_1 має заборгованість за кредитно - заставним договором, 27.10.2009р. за актом прийому, автомобіль було передано працівникам банку для його реалізації та погашення кредитних зобовязань ОСОБА_1 Проти задоволення позовних вимог представник відповідача не заперечував, просив справу розглядати в попередньому судовому засіданні у його відсутність.

За таких обставин, на підставі ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін.

Враховуючи, що представником відповідача по справі висловлена думка щодо визнання позовних вимог, і буде врахована при постановлені рішення суду, керуючись ч.4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення в попередньому судовому засіданні.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, заявами сторін про підтримання позову, його визнання, розгляд справи за відсутністю сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет

застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки,

відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., позивач є обтяжувачем як кредитор за забезпеченим рухомим майном зобов'язанням.

Відповідно до ст. З Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних осіб і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. предметом обтяження може бути рухоме майно, не вилучене з цивільного обороту, на яке згідно із законодавством може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст. 22, 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., обтяжувач має право в разі порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів та неустойки; сплату основної суми боргу; відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов'язання або умов обтяження; відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р. передбачено можливість продажу обтяжувачем (кредитором) предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Судом встановлено, що 03.02.2008р. між позивачем та ОСОБА_1 був укладений кредитно заставний договір № DNI0AЕ00001629 відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 10075,57 дол. США з терміном повернення до 01.02.2013р., та зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених умовами договору.

На забезпечення виконання умов кредитно - заставного договору, відповідачем в заставу був переданий легковий автомобіль Hyundai модель H-1 2000р.в., тип: легковий, № кузова/шасі: KMJWVH7HPYU212079, реєстраційний номер: AE9672CM.

Зі свого боку позивач виконав, передбачені кредитно заставним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 10075,57 дол. США на купівлю автомобіля, а також на сплату страхових платежів, проте відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання у звязку з чим, у нього виникла заборгованість перед банком.

Станом на 08.05.2009р. відповідач мав загальну заборгованість у розмірі 9039,07 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 68877,71 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8981,72 дол. США; по відсоткам за користування кредитом у розмірі 56,34 дол. США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 1,01 дол. США.

На день винесення рішення, тобто на 23.12.2010р., загальна заборгованість відповідача за договором не зменшилася, а навпаки, зросла та складає 16144,18 дол. США, в тому числі є прострочена заборгованість по кредиту 3342 дол. США та відсоткам 938,06 дол. США, про що свідчить довідка банку від 23.12.2010р.

Проте, в розрахунках ціни позову (судових витрат) суд буде враховувати саме первісну ціну позову, оскільки банк позовні вимоги не уточнював.

З огляду на те, що відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобовязань за кредитно - заставним договором, суд вважає за можливе передати в заклад ПАТ КБ „ПриватБанк шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно автомобіль марки Hyundai модель H-1 2000р.в., тип: легковий , № кузова/шасі: KMJWVH7HPYU212079, реєстраційний номер: AE9672CM, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором № DNI0AЕ00001629 від 03.02.2008р. в розмірі 68877 грн. 71коп., що є еквівалентом 9039,07 дол. США, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки Hyundai модель H-1 2000р.в., тип: легковий, № кузова/шасі: KMJWVH7HPYU212079, реєстраційний номер: AE9672CM, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від імені ОСОБА_1, договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Також при винесені рішення суду, суд враховує письмову заяву представника відповідача ОСОБА_3 від 23.12.2010р., в якій представник відповідача позовні вимоги визнав та повідомив, що 27.10.2009р. автомобіль було передано працівникам банку для реалізації і погашення кредитних зобовязань ОСОБА_1, а отже виходячи з положень ст. 61 ЦПК України, обставини які визнані стороною по справі, не потребують доказування судом.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що для позивача ухвалою судді Гончаренко В.М. від 23.06.2009р. була відстрочена сплата цих витрат, а даним рішенням позовні вимоги задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 688 грн. 78 коп. (1% від цини позову в гривневому еквіваленті) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 589, 590, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ст. 2, З, 5, 20, 22, 23, 24, п.2 ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» №1255-ІV від 18.11.2003р., ст. ст. 8, 10, 11, 60, 61, 88, 130, 169, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити.

Передати в заклад ПАТ КБ „ ПриватБанк шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно автомобіль Hyundai модель H-1 2000р.в., тип: легковий , № кузова/шасі: KMJWVH7HPYU212079, реєстраційний номер: AE9672CM.

В рахунок погашення заборгованості за кредитно - заставним договором № DNI0AЕ00001629 від 03.02.2008р. в розмірі 68877грн. 71коп., що є еквівалентом 9039,07 дол. США, звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль Hyundai модель H-1 2000р.в., тип: легковий, № кузова/шасі: KMJWVH7HPYU212079, реєстраційний номер: AE9672CM, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом надання ПАТ КБ „ПриватБанк права укладати від імені ОСОБА_1 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ „ПриватБанк всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі - 688 грн. 78 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко