АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
категорія усунення перешкод Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2010 року

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого- Кукліної Н.О.,

суддів Черкасова В.В.,Пономаренко Ю.А.

при секретарі Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 27 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у володінні і розпорядженні будинком, анулювання правової реєстрації, стягнення моральної шкоди, визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Харкові ради про поновлення порушеного права, вселення, визнання права власності,-

В С Т А Н О В И Л А:

13 січня 2006 року з позовом про усунення перешкод в володінні і розпорядженні будинком, анулювання правової реєстрації, стягнення моральної шкоди, визнання права власності звернувся ОСОБА_2. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку №6 по пров.Тихому у м.Харкові, у будинку крім нього зареєстровані відповідачка по справі -невістка ОСОБА_1 та двоє її дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Чоловік відповідачки, та син позивача -ОСОБА_5 помер 21 грудня 2002 року. Актами від 30.06.2005 року, 11.01.2006 року і свідченнями сусідів підтверджується факт не проживання відповідачів за вищевказаною адресою. Тому позивач просив усунути перешкоди в володінні та розпорядженні будинком №6 по пров.Тихому у м.Харкові та анулювати правову реєстрацію ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 за вказаною адресою.

В уточненні до позовних вимог позивач просив компенсувати йому вартість зруйнованого даху та верхнього перекриття стелі в сумі 70% від вартості теперішнього, визнати право власності на 1/8 частину квартири №82 по пров.Пластичному, 10 у м.Харкові, яка була куплена відповідачкою разом з покійним сином у шлюбі, стягнути з відповідачки моральну шкоду у розмірі 10000 гр., яку відповідачка ОСОБА_1 нанесла йому своїми неправомірними діями.

Відповідач по справі ОСОБА_1 звернулася до суду з самостійним позовом про усунення перешкод в користуванні будинком, вселенні, визнання права власності на частину житлового будинку.

У своїх запереченнях по первісному позову ОСОБА_1 та її представник вказали, що на територію домоволодіння №6 по пров.Тихому у м.Харкові вона разом з чоловіком мешкали з 1990 року. Працювали та вели господарство, допомагаючи родині позивача. В цьому ж будинку народилися та росли їх діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4. З дозволу господаря будинку ОСОБА_2 вона з чоловіком стали робити реконструкцію домоволодіння та за період з 1990 року по 2002 рік вона разом з чоловіком виключно за свої кошти купували будівельні матеріали і виконали значний об'єм будівельних робіт. Після смерті жінки позивача ОСОБА_3 чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_5 постійно мешкав у спадковому будинку, тобто фактично прийняв спадщину, але під тиском позивача по справі батька та сестер був змушений відмовитися від спадку після смерті матері. Позивач ОСОБА_2 погрожував їй та чоловікові. Після цього ОСОБА_5 подав до нотаріальної контори заяву про відмові від спадщини на користь батька ОСОБА_2

21 грудня 2002 року чоловік - ОСОБА_5 помер. 28 листопада 2002 року батьками відповідачки ОСОБА_1 була куплена квартира №82 по пров.Пластичному, 10 у м.Харкові, яка була оформлена на неї. Після проведеного ремонту в квартирі вона з дітьми переїхала проживати в квартиру, оскільки проживати з відповідачем було вкрай тяжко. В будинку залишилося дуже багато речей її, дітей, меблі, посуд та інші речі домашнього вжитку. У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 перешкоджає її проживанню у будинку, не дає можливості там проживати вона зверталася до дільничного інспектора міліції, але ОСОБА_2 в будинок її та дітей не пускав та не пускає.

Позивач просила усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, вселити її та дітей в будинок №6 по пров.Тихому у м.Харкові, визнати за нею та її дітьми право власності на частину житлового будинку №6 по пров.Тихому після смерті батька ОСОБА_5, а саме на ? частину прибудови, яка складається з прибудованої до основного будинку ванної кімнати, побутових комунікацій, прибудованої кімнати площею 18кв. метрів, сарая, гаражу з обладнаним погребом, провести розділ домоволодіння в натурі, виділивши їй в користування частину приміщень, визнати частково недійсним свідоцтво про право власності від 30 березня 2001 року на ім'я ОСОБА_2 на житловий будинок №6 по пров. Тихому у м. Харкові в ? частці, яку успадкував після смерті матері син ОСОБА_5, зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні житловим будинком

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 27 серпня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в володінні і розпорядженні будинком, анулювання правової реєстрації, стягнення моральної шкоди, визнання права власності було відмовлено. Позов ОСОБА_1, яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Харкові ради про поновлення порушеного права, вселення, визнання права власності задоволено частково. Поновлено порушене право на проживання та вселено ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в житловий будинок 6 по пров.Тихому у м.Харкові. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в визнанні права власності на прибудови та перебудови в житловому будинку №6 по пров.Тихому у м.Харкові, а також в частині відмови у визначенні їй права власності на спадок після чоловіка та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на ті обставини, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, а саме: неповно та не обєктивно зясував обставини, що мають значення для вирішення справи та неправильно застосував до них норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 колегією суддів не переглядається, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 була повернута у зв'язку з невиконанням ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вислухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовано виходив з того, що у ОСОБА_1 не має підстав для визнання права власності на частину житлового будинку, та має право тільки на витребування будівельних матеріалів, які вона витратила на перепланування будинку. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд правильно зазначив, що останній не має права на частину квартири №82 по пров.Пластичному,10 у м.Харкові, оскільки не прийняв спадщину після смерті сина, також правильно зазначив, що останній не має права на стягнення моральної шкоди та збитків з причини недоведенності цих обставин.

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. зі змінами.

Матеріали справи містять дані про те, що позивач ОСОБА_2 є власником житлового будинку №6 по пров.Тихому у м.Харкові на підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної у м.Харкові ради №59 від 6 березня 2001 року, свідоцтва про право власності від 30 березня 2001 року, зареєстрованого в КП „Харківське бюро технічної інвентаризації" за реєстровим номером 26122.

19 вересня 1997 року померла жінка позивача ОСОБА_3. Після її смерті спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори прийняв ОСОБА_2 Троє інших спадкоємців (діти померлої ОСОБА_3П.) в тому числі і ОСОБА_5 відмовилися від прийняття спадщини, про що офіційно написали заяву яку подали до 2-ї державної нотаріальної контори м.Харкова.

У будинку крім ОСОБА_2 зареєстровані його невістка ОСОБА_1 та двоє її дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4, 1997 року народженні. Чоловік відповідачки, та син позивача ОСОБА_5 помер 21 грудня 2002 року.

У березні 2003 року ОСОБА_1 разом з дітьми перейшли жити в квартиру №82 по пров.Пластичному, 10 у м.Харкові, яку купила разом з чоловіком ОСОБА_5 28.11.2002 р.

Судовим розглядом встановлено, що позивач по первісному позову ОСОБА_2 змінив в будинку замки, чим перешкоджав позивачці користуватися будинком.

Судова колегія погоджується з висновком суду 1 інстанції, що ОСОБА_2 було порушене право ОСОБА_1 та її двох дітей на користування житловим будинком №6 по пров. Тихому у м.Харкові і це право відповідно до ст.405 ЦК України повинне бути поновлене і в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 0.0. підлягають задоволенню, та ОСОБА_1 з дітьми повинна бути вселена в житловий будинок.

Судом першої інстанції було також встановлено, що ОСОБА_1 0.0. разом з чоловіком ОСОБА_5, що помер у 2002 році, здійснили перепланування будинку, за свої кошти поліпшили умови проживання, та суд правильно зазначив, що зі сторони власника будинку ОСОБА_2 ніяких дозволів на перепланування та добудову будинку не надавалося. Проект реконструкції був відсутній.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991р. члени сімї власника житлового будинку, якщо вони приймали участь лише у будівництві підсобних будівель(літньої кухні, сараю тощо), і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК України обовязок вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво.

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду 1 інстанції, що у відповідності до ст.331 ЦК України ОСОБА_1 не може вимагати визнання за нею право власності на прибудови та перебудови в житловому будинку, але має право на витребування вартості будівельних матеріалів, які вона витратила на перепланування будинку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відмови у визнанні права власності за ОСОБА_1 на спадок після чоловіка, ОСОБА_5, оскількі відповідно до заяви, наданій ОСОБА_5 до Другої харківській державній нотаріальній конторі, останній відмовився від своєї частини спадщини після померлої ОСОБА_3 на користь батька ОСОБА_2

Крім того, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову в частині визнання права власності ОСОБА_2 на частину квартири №82 по пров.Пластичному, 10 у м.Харкові, оскільки після смерті ОСОБА_5 сина позивача, ОСОБА_2 ніяким чином не прийняв спадщину після його смерті, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, або іншим чином здійснив дії, які б свідчили про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права

При такому положенні судова колегія вважає, що суд повно та всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку і постановив законне та обґрунтоване рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального закону.

Інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п.1ч.1ст. 307, 308, п.1 ч.1 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 27 серпня 2010 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Ленінської районної у м.Харкові ради про визнання права власності залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -