РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-618/10

Провадження № 2-618/10

26.07.2010

Московський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді Марченка О.М.

при секретарі Бєліцкої К.В.

з участю адвокатів ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок злочину, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок злочину.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що 15 вересня 2007 р. приблизно о 9 год. 30 хв. на дачній ділянці № 53 що у садовому товаристві «Фіалка» в сел. Молдова Вовчанського району Харківської області відповідач ОСОБА_4 умисно спричинив йому тілесні ушкодження, в наслідок чого він втратив працездатність та вимушений був тривалий час лікуватися. 05.02.2009 р. постановою Вовчанського районного суду Харківської області було порушено кримінальну справу по відношенню до ОСОБА_4 за фактом заподіяння йому легких тілесних ушкоджень, що призвели до тимчасової втрати працездатності за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Вина відповідача у скоєні злочину була встановлена в ході проведення перевірки його заяви робітниками Старосалтівського СВМ ГУ УМВС України в Харківській області. В судовому засіданні Вовчанського районного суду Харківської області, яке відбулося 18 лютого 2009 р. відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду с клопотанням про застосування до нього Закону України «Про амністію» від 26 грудня 2008 р. бо він має неповнолітню дитину і таким чином підпадає під дію п. «в» ст. 1 вказаного закону. Суд розяснив відповідачу наслідки застосування амністії, з чим відповідач погодився.18.02.2009 р. постановою Вовчанського районного суду Харківської області кримінальну справу № 1-44-2009 відносно ОСОБА_4 за фактом заподіяння позивачу легких тілесних ушкоджень, що призвели до тимчасової втрати працездатності за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України було припинено. ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію» від. 26.12.2008 року. Однак припинення кримінальної справи з вищезазначених підстав не звільняє відповідача від відшкодування завданої позивачу з вини ОСОБА_4 матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, спричиненої внаслідок злочину. Вважає, що відповідач повинен сплатити йому матеріальні збитки, а також моральну шкоду в повному обсязі. Матеріальна шкода заподіяна йому в наслідок противоправних дій відповідача складає 572 грн. 23 коп. Також просить стягнути моральну шкоду, в звязку з тим що протягом тривалого часу він змушений був перебувати на лікуванні у різних лікарняних закладах, що порушило його життєвий уклад, додало додаткових, несподіваних витрат. З провини відповідача він був змушений витрачати свій особистий час у пошуках необхідних лікарняних препаратів. Крім того, суттєво погіршився стан його здоровя, по теперішній час відчуває головні болі та головокружіння підчас різких рухів. До теперішнього часу він змушений перебувати під наглядом спеціалістів, з вини відповідача він тривалий час не міг працювати, перебуваючи на лікуванні, що суттєво вплинуло на бюджет родини. Так, відповідно до договору № 1 на виконання робіт від 11.05.2007 р. він взяв на себе зобовязання з розробки та монтажу компютерного приладу. У звязку з заподіянням йому тілесних ушкоджень відповідачем, він не зміг виконати свої зобовязання за вказаним договором в повному обсязі та виконати замовлення. Таким чином, втратив 7800 (сім тисяч вісімсот гривень) обумовлених за договором як плати за виконання робіт лише в результаті кримінальних дій з боку відповідача. Ця обставина додала йому додаткових страждань. Окрім того, з провини відповідача суттєво змінився його життєвий уклад, бо в звязку з травмами та лікуванням він вимушений був відмовитися від своїх звичок. Тривалий час не міг вільно спілкуватися з рідними, сусідами та т.і., бо обличчя мало наслідки побоїв. У звязку з травмою голови, яку він отримав з провини відповідача, у теперішній час він не може виконувати свої професійні обовязки. Моральну шкоду, завдану йому протиправними діями ОСОБА_4 оцінює у 12800 грн. 00 коп.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали з підстав вказаних у позові та просив його задовольнити, але відмовилися від стягнення з відповідача 140 гривень, які позивач вніс як благодійний внесок в благодійний фонд « Меценат».

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, вказавши, що відповідач не спричиняв шкоду ОСОБА_3. В судовому засіданні Вовчанського районного суду Харківської області він просив застосувати до нього закон України « про амністію» від 26 грудня 2008 року, так як в той момент від захищав дисертацію, та не мав можливості довести що він не винний, в звязку з бракуванням часу, але в постанові Вовчанського районного суду Харківської області не встановлено усіх обставин події 15.09.2007 року, а тім самим не доведено його провини. Крім того позивач не надав належних доказів, з чого він виходив, коли просив стягнути матеріальну та моральну шкоду, так як в чеках які він надав суду, не зрозуміло хто саме покупав ліки, і були лі вони призначені лікарям. Просили суд відмовити в задоволені позову у повному обсязі .

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню .

Постановою Вовчанського районного суду Харківської області від 05.02.2009 року була порушена кримінальна справа в по відношенню до ОСОБА_4 за фактом заподіяння йому легких тілесних ушкоджень, що призвели до тимчасової втрати працездатності за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України ( а.с. 6)

Постановою Вовчанського районного суду Харківської області 18.02.2009 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 125 УК України провадженням припинено. ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «в» ст. 1, ст. 6 Закону України «Про амністію» від. 26.12.2008 року ( а. с. 7)

Згідно з випискою Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ОСОБА_3 знаходився на стаціонарному лікуванні з 17.09.2007 року по 27.09.2007 рік з діагнозом ЧМТ, Струс головного мозку. Ущиби мяких тканин голови. ( а.с. 8)

Згідно з випискою з історії хвороби ОСОБА_5 з НВ 17 КБЛ останній знаходився на стаціонарному лікуванні з 28.09.2007 року по 12.10.2007 року з діагнозом Гостра черепо мозкова травма, струс головного мозку, ликворно гипертензионний та вісте було атактический сіндром ( а. с 9)

Статтею ст.28 КПК України передбачено, що особа, яка не предявила цивільного позову в кримінальній справі, а також особа, цивільний позов якої залишився без розгляду, має право предявити його в порядку цивільного судочинства.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач він дав згоду на застосування відносно нього амністії, незважаючи на невизнання своєї вини, та не оскаржував дану постанову. Згідно ст.. 14 Закону про амністію (2008 р.) амністія не звільняє від обов'язку відшкодування заподіяне злочином шкоду, покладену на вину особу за вироком або рішенням суду. Амністією звільняються особи, які вчинили суспільно небезпечне діяння, від кримінального покарання, а не відповідальності, і це не є реабілітуючую підставою. Отже відповідач не звільняється від цивільно-правової відповідальності внаслідок заподіяної шкоди злочином.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розмір матеріальної шкоди, заподіяною відповідачем позивачу, підтверджується матеріалами справи, а саме фіскальними чеками, які підтверджують сплату медикаментів позивачем.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 432 гривень підлягає задоволенню в повному обсязі так як позовні вимоги обґрунтовані та законні.

Внаслідок злочинної діяльності відповідача, позивачу заподіяно моральної шкоди, який переніс фізичні, душевні, психічні страждання, в звязку з нанесенням йому тілесних ушкоджень відповідачем.

В силу ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення Ії прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна и відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 постанови ПВС України від 31.03.1995 року № 4, (із змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 р., №5) Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди, з якої слідує, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі діяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя та противоправною поведінкою щодо неї, а також у порушенні права власності.

Враховуючи характер моральної шкоди та обсяг страждань, яких зазнав позивач, внаслідок отримання тілесних ушкоджень, стан здоровя, тяжкість вимушених змін у його життєвих і господарських стосунках, а також те, що позивач у звязку з нанесеними йому діями відповідача травм, вимушений був біля трьох тижнів стаціонарно лікуватися, суд вважає, що йому спричинена моральна /немайнова/ шкода, яка підлягає стягненню з відповідача.

Разом з тим суд, визначаючи розмір моральної (немайнової) шкоди, яка підлягає до стягнення виходячи із фактичних обставин справи, вимог розумності та справедливості вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 відносно стягнення моральної (немайнової) шкоди слід знизити до 3000 грн.

Згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Згідно ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільняється від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Оскільки при подачі позову позивачем сплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 51грн., а також на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику по справах про відшкодування моральної немайнової шкоди від 31.03.1995р. № 4, ст.ст.3, 10, 79, 88 ЦПК України, ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України, с у д

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в наслідок злочину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3:

- - матеріальну шкоду у сумі 432 грн.;

- - моральну шкоду у розмірі 3000грн.;

- - судові витрати у розмірі 30 грн., а всього 3462 ( тири тисячі шістдесят дві) грн..

Стягнути з ОСОБА_4 51 грн., на користь держави державного мита.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд який постановив рішення шляхом подачі в 10-денний строк із дня складання повного рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або поданням апеляційної скарги протягом 10 днів в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, а у разі подачі заяви про апеляційне оскарження, після спливу строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.М.Марченко