Справа № 2-922/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2010 року Рівненський міський суд

в особі головуючого судді Головчака М.М.,

при секретарі Михальчук Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2,ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2009 року акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" звернувся в суд до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту в сумі 307 265 грн. 00 коп.

Ухвалою суду в якості належного позивача залучено публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк".

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав. Пояснив, що 17.05.2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0,відповідно до якого Банк надав останньому кредит в сумі 21 8 60 доларів США зі сплатою 14 % річних; 12.07.2007 року - договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого Банк надав останньому кредит в сумі 15 000 доларів США зі сплатою 12,5 % річних; 08.04.2004 року - кредитний договір № 41/2004-фс/840, відповідно до якого Банк надав останньому кредит в сумі 8 600 доларів США зі сплатою 14 % річних. Однак в порушення взятих на себе зобов'язань ОСОБА_2 кошти за користування кредитом не сплачував,в результаті чого станом на 30.07.2009 року виникла заборгованість за договором № 0 в сумі 19665,96 доларів США,за договором № 0 -14 110,04 доларів США, за договором № 41/2004-фс/840 - 5236,72 долара США. Для забезпечення виконання зобов»язань між Банком та ОСОБА_4 буди укладені договори поруки №114977 від 17.05.2007 року,№126901 від 12.07.2007 року, № 1/2004/п від 08.04.2004 року. Відповідно до вказаних договорів поруки поручитель взяла на себе зобов"язання відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язання ОСОБА_2 та відповідати як солідарні боржники. Окрім того за невиконання своїх зобов»язань договорами передбачена сплата пені та неустойки. Покликаючись на викладені обставини, просить позов задовольнити, стягнути з відповідачів, солідарно, заборгованість в сумі 307 265 грн. 00 коп. та судові витрати по справі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позов не визнав. Пояснив, що єдиним засобом платежу на території України,який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами України, є гривня і використання іноземної валюти за кредитним договором суперечить вимогам законодавства. Окрім того в Банка відсутня індивідуальна ліцензія на право проведення валютних операцій за кредитним договором івикористання долару США як засобу платежу суперечить ст. 99 Конституції України та вимогам чинного законодавства. Як вбачається з кредитних договорів, Банк зобов»язався надати кредит в іноземній валюті. Відповідно до Закону України «Про Національний банк України» гривня як національна валюта є єдиним законним засобом на території України. Тому просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилась,про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.05.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк",правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0,відповідно до якого Банк надав останньому кредит в сумі 21 860 доларів США зі сплатою 14 % річних.

12.07.2007 року між АКІБ "УкрСиббанк",правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0,відповідно до якого Банк надав останньому кредит в сумі 15 00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних.

Згідно п.1.2.2,1.3.4 Договорів, позичальник в будь-якому випадку зобов»язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни,встановлені графіком погашення кредиту. Строк сплати процентів з 01 по 10 число кожного місяця,наступного за тим, за який Банком були нараховані проценти.

Як вбачається із п.1.3.2 Договорів, сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених ч.І п.5.2 договору.

Для забезпечення виконання зобов"язань між Банком та ОСОБА_4 були укладені договори поруки № 114977,№126901, відповідно до яких поручитель взяла на себе зобов"язання відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язання ОСОБА_2 та відповідати як солідарні боржники. Згідно п.1.3 Договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі,що і позичальник,в тому числі,за повернення основної суми,процентів,відшкодування можливих збитків,за сплату пені і інших штрафних санкцій.

Відповідно до ч.І ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку.

Як вбачається з ч.І ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Згідно п.2.2 Договорів поруки, у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по кредитному договору кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя,які є обов»язковими до виконання на 3 день з моменту невиконання своїх зобов»язань позичальником по кредитному договору.

Як вбачається із заяв Банку від 06.07.2009 року,адресованих відповідачам, Банк ставив останніх до відома про наявність простроченої заборгованості за договорами і просив погасити її, однак на вимогу Банку відповідачі не відреагували, борг не погасили.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Проте, в порушення вимог чинного законодавства та умов договору, взяті на себе за кредитним договором зобов'язання відповідачі не виконали,на час розгляду справи в добровільному порядку наявний борг за кредитним договором не погасили, відсутність своєї вини у невиконанні зобов'язання не довели.

Пункт 5.2 Договору передбачав,що відповідно до вимог ст.651 ЦК України сторони погодили,що протягом дії цього договору банк відповідно до умов п.1.3.1 договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення.

Згідно п. 7.1. Договорів, за порушення термінів повернення кредиту та (або) процентів за кредит та (або) комісії позичальник сплачує банку додатково до встановленої процентної ставки пеню з розрахунку в розмірі подвійної ставки НБУ від суми зазначеної заборгованості. Згідно п. 4.3 Договорів, позичальник зобов'язаний сплатити банку неустойку за порушення своїх зобов'язань у розмірі 500 грн. 00 коп.

08.04.2004 року між АКІБ "УкрСиббанк",правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №41/2001-фс/840,відповідно до якого Банк надав останньому кредит в сумі 8600 доларів СІЛА зі сплатою 14 % річних.

Для забезпечення виконання зобов"язань між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №1/2004/п, відповідно до якого поручитель взяла на себе зобов"язання відповідати за повне та своєчасне виконання зобов'язання ОСОБА_2 та відповідати як солідарні боржники. Згідно п.1.3 Договорів поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі,що і позичальник,в тому числі,за повернення основної суми,процентів,відшкодування можливих збитків,за сплату пені і інших штрафних санкцій.

Згідно наданого позивачем розрахунку, сума боргу за договором № від 17.05.2007 року станом на 30.07.2010 року складає 19665,96 доларів США, пеня в сумі 1138 грн. 87 коп. та неустойка в розмірі 500 грн. 00 коп.; сума боргу за договором №0 від 12.07.2007 року станом на 30.07.2010 року - 14 110,04 долара США, пеня в розмірі 448 грн. 51 коп., неустойка в розмірі 500 грн. 00 коп.; сума боргу за кредитним договором № 41/2001-фс/840 від 08.04.2004 року станом на 30.07.2010 року складає 5236,72 долара США, пеня в сумі 1 грн. 40 коп. та неустойка в розмірі 5000 грн. 00 коп.

Банк свої зобов"язання за Договорами виконав, надав ОСОБА_2 кредити, чого його представником не оспорюється.

Відповідно до ст. З ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб"єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Частина 1 ст.1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Заперечуючи проти позову представник ОСОБА_2 послалася на ч.І ст.524 ЦК України, у відповідності з якою зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Разом з тим, згідно з ч.З ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п.1 глави 3 розділу II Положення про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженою постановою Правління НБУ від 10.08.2005 року за N 281, резиденти мають право купувати, обмінювати іноземну валюту з метою виконання зобов'язань (у тому числі власних операцій суб'єктів ринку) за кредитними операціями та платежами за цими операціями (проценти, комісійні винагороди, неустойки тощо) в іноземній валюті на підставі кредитних договорів.

Відповідно до ч.І ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, однак ч.З цієї статті встановлює, що використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пункт "г" ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993 N 15-93 визначає, що використання іноземної валюти на території України як засобу платежу потребує отримання особою індивідуальної ліцензії.

Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14.10.2004 N 483 та зареєстроване в Міністерстві юстиції України 09.11.2004 за N 1429/10028, надає право уповноваженим банкам використовувати іноземну валюту як засіб платежу без отримання індивідуальної ліцензії за умови, що банк є ініціатором або отримувачем за валютною операцією.

Відповідно до п.З ч.І ст.47 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банки мають право на підставі банківської ліцензії здійснювати банківські операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, при цьому ст.2 цього закону встановлено, що терміни "кошти" у цьому Законі вживається у значенні -"гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент". Даний пункт дозволяє банкам на власний ризик, при наявності ліцензії, проводити операції з кредитування,і не зобов'язує банки брати на себе будь-які ризики пов'язані з цим кредитуванням.

Таким чином, правових перешкод для того, щоб ПАТ «УкрСиббанк» не мало право укладати кредитні договори та видавати кредити в іноземній валюті -немає.

Щодо посилань на обов'язкову наявність індивідуальної ліцензії в ПАТ «УкрСиббанк» на підставі п.п. "в" ч.4 ст.5 Декрету "індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі".

Згідно з листом НБУ від 07.12.2009 р. N 13-210/7871-22612 "Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, повідомляємо: на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання/одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії."

Отже, відсутнє будь-яке обмеження та необхідність індивідуальної ліцензії, для видачі кредитів в іноземній валюті, банками, що мають ліцензію та дозвіл.

Згідно з ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Сума в доларах США, що зазначена в кредитному договорі - є грошовим еквівалентом зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.І ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Згідно з ч.І ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях,що узгоджується із вимогами банку,згідно позовної заяви якого Банк просять стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_4, солідарно,

39012,72 долара США, що в еквіваленті курсу НБУ гривні до долара СШ7А складає 300 397 грн. 94 коп.

Таким чином, посилання представника ОСОБА_2 на відсутність у Банка права на зазначення суми кредиту в іноземній валюті є також необгрунтованим.

Договори були підписані позичальником ОСОБА_2, недійсними не визнавалися, є чинними.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З оглянутих в судовому засіданні платіжних доручень вбачається, що за подачу до суду позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., які підлягають до стягнення з відповідачів.

На підставі вищевикладеного, ст.ст.526,530,549-552,553-554,610-612,625 ЦК України, керуючись ст. ст. 88, 208, 209, 212-215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_2,ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2,ОСОБА_4,солідарно, на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 17.05.2007 року, договором про надання споживчого кредиту №0 від 12.07.2007 року, кредитним договором №41/2004-фс/840 від 08.04.2004 року в сумі 39 012,72 долара США ( тридцять дев»ять тисяч дванадцять доларів США 72 центи),що в еквіваленті курсу НБУ гривні до долара США складає 300 397 грн. 94 коп. (триста тисяч триста дев»яносто сім грн. 94 коп.), неустойку за порушення зобов»язань в сумі 6000 грн. 00 коп.(шість тисяч грн.00 коп.), пеню за порушення термінів повернення кредиту в сумі 1588 грн. 78 коп. (одна тисяча п»ятсот вісімдесят вісім грн. 78 коп.) .

Стягнути із ОСОБА_2,ОСОБА_4,солідарно, на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", витрати по сплаті судового збору в сумі 1700 грн. 00 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп., а всього 1820 грн. 00 коп. ( одна тисяча вісімсот двадцять грн. 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження у строк встановлений для подання цієї заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду М.М.Головчак