Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа №2-1948
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

19 лютого 2010р. Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого - судді Мусіенко Н.М., при секретарі - Ковальові Є.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання незаконною постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та покладення зобов'язання вчинити нотаріальну дію,

встановив:

Позивач ОСОБА_1, діючи в особі представника ОСОБА_3, подав до суду вищевказаний позов. Позивач зазначив, що він звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_2 з метою нотаріального посвідчення договору дарування належної йому на праві приватної власності 1/3 частки квартири АДРЕСА_1, проте, постановою №21 від 09.02.2010р. приватний нотаріус ОСОБА_2 відмовив йому в нотаріальному посвідченні договору дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Позивач вказав, що в цій постанові відмова у вчиненні нотаріальної дії вмотивована наявністю ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», за якою для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Вважаючи, що постанова приватного нотаріуса ОСОБА_2 порушує його права та інтереси власника 1/3 частки квартири, гарантовані Конституцією України, позивач просив визнати незаконною постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та покласти на приватного нотаріуса ОСОБА_2 зобов'язання вчинити нотаріальну дію.

Відповідач приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 у попередньому судовому засіданні не заперечував проти позову, вказавши на те, що при укладенні договорів відчуження нерухомого майна нотаріуси повинні враховувати вимоги ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей». При цьому він зазначив, що законом передбачено, що для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке, або користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» не містить роз'яснень щодо відчуження частки нерухомого майна співвласників, на яке фактично не миють права власності або користування неповнолітні діти інших співвласників, тому він відмовив у вчиненні нотаріальної дії.

Суд, ухвалив розглянути дану справу по суті у попередньому судовому засіданні, оскільки відповідач фактично визнає позов, що передбачено частиною 4 ст. 130 ЦПК України.

Як вбачається з витягу з єдиного реєстру прав власності та технічного паспорту, дана квартира належить на праві спільної часткової власності позивачу ОСОБА_1 (1/3 частки квартири) та сусіду - ОСОБА_4 ( 2/3 частки квартири). В цій квартирі зареєстрований малолітній син співвласника житла ОСОБА_5, який не є співвласником квартири, а лише користується 2/3 частками квартири, які належать його батькові ОСОБА_4.

Оскільки позивач має намір подарувати належну йому 1/3 частку квартири, тобто, мова не йде про відчуження 2/3 часток квартири, які належать співвласнику і якими користується малолітня дитина, права малолітнього ОСОБА_5 не порушуються. Таким чином, отримання згоди органу опіки і піклування не потрібно, оскільки не відчужується майно, яким користується малолітня дитина.

При цьому суд, з огляду на надані позивачем докази щодо реєстрації права власності на нерухоме майно та на інші письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому, у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Також при ухваленні рішення суд бере до уваги положення ст. 41 Конституції України, якою гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ст. 317 ЦК України згідно якої власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном та ст.319 ЦК України, якою передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Суд вважає, що відмова нотаріуса ОСОБА_2 у в нотаріальному посвідченні договору дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 порушує права та інтереси позивача ОСОБА_1, як власника цієї 1/3 частини цієї квартири, оскільки він фактично позбавлений можливості на свій розсуд розпорядитись належним йому нерухомим майном.

При цьому суд виходить з того, що позивач не є батьком малолітнього ОСОБА_5 або його законним представником, крім того, його батько не має наміру відчужувати належні йому 2/3 частини квартири, якими користується малолітня дитина, в такому випадку органи опіки та піклування не повинні здійснювати будь-який контроль щодо здійснення відчуження частки квартири, належної лише позивачу. Такий висновок суду не суперечить положенням ч. 2 ст. 18 Закону України „Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 177 СК України, пункту 40 „Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004р. №20/5, оскільки зазначеними нормативними актами передбачено захист прав дитини у разі порушення батьками або законними представниками дитини права дитини на нерухоме майно або її права на користування цим майном.

З матеріалів справи вбачається, що у малолітнього ОСОБА_5 відсутні будь-які майнові права в цій квартирі, а його батько ОСОБА_4 не має наміру укладати будь-які договори щодо нерухомого майна (2/3 частин квартири), яким користується малолітній ОСОБА_5. Таким чином, для укладення договору дарування належної позивачеві 1/3 частини квартири не потрібен дозвіл органу опіки та піклування.

З наданої позивачем копії листа-рекомендації Методично-координаційної ради Запорізькою обласного управління юстиції №530/05 від 09.03.2006р. вбачається, що нотаріусам області рекомендовано на підтвердження відсутності права користування нерухомим майном неповнолітніми та малолітніми особами витребувати довідку з житлово-експлуатаційної організації про взяття на реєстраційний облік осіб, що проживають у відчужуваній квартирі. Крім того, при посвідченні договорів відчуження нерухомого майна від імені відчужувачів витребувати заяву про те, що право користування відчужуваним нерухомим майном не мають діти і права зазначених осіб не порушуються із доведенням змісту такої заяви до відома другою учасника правочину. Також, в тексті договору зазначати про відсутність прав третіх осіб на відчужуване нерухоме майно, в тому числі, права користування.

Тобто, для нотаріального посвідчення договору дарування 1/3 частки квартири, що належить позивачеві, достатньо наявності довідки ВРЕЖО № 8 - про тих, хто зареєстрований в цій квартирі (така довідка була надана нотаріусу), та відібрання нотаріусом від позивача ОСОБА_1 заяви про те, що право користування відчужуваним нерухомим майном (1/3 часткою квартири) не мають діти і права зазначених осіб не порушуються, а тому приватний нотаріус ОСОБА_2 фактично не мав підстав для відмови позивачеві у вчиненні нотаріальної дії.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 319 ЦК України, ст. 50 Закону України „Про нотаріат", ст. ст. 10, 11, 130, 174, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати незаконною постанову № 21 від 09.02.2010р. приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_2 про відмову мені в нотаріальному посвідченні договору дарування 1/3 частини квартири АДРЕСА_4.

Зобов'язати приватного нотаріуса Запорізького міського округу ОСОБА_2 вчинити нотаріальне посвідчення договору дарування ОСОБА_6 належної мені на праві власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено в Запорізький апеляційний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів із дня проголошення. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: