Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-2393/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2010 р. Ленінський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого-судді Лихосенко М.О.,

при секретарі Череп М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Запоріжтрансформатор", 3-тя особа ОСОБА_2 про поновлення строку звернення в суд, визнання розпорядження незаконним та його скасування, стягнення частини заробітної плати за час простою,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВАТ "Запоріжтрансформатор" про визнання розпорядження 44-к від 30.11.09р. про простій незаконним, його скасування та стягнення частини заробітної плати за час простою, в якому вказав, що працював у відповідача на посаді ведучого інженера-технолога.

Розпорядженням 41 лс от 16.11.09г., у звязку з ліквідацією структурного підрозділу підприємства ТВТВ, в якому він працював, його попередили про звільнення з роботи за скороченням штату працівників через 2 місяці.

На підприємстві з 1.12.09р. було створено новий технологічний відділ підготовки виробництва /ТВПВ/, якому було передано роботу по технологічному узгодженню конструкторської документації та технологічного супроводження, яку він виконував.

Розпорядженням 44 лс від 30.11.09р., у звязку з відсутністю організаційних та технічних умов праці, йому з 1.12.09р. адміністрацією оголошено простій, з оплатою праці в розмірі 2/3 частин.

Вважає, що розпорядження про простій є незаконним, оскільки ліквідація відділу ТВТВ, в якому він працював та створення нового відділу ТВПВ, на підставі яких проводилося скорочення штату працівників, не є підставою для призупинення роботи, оскільки простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Посилання в розпорядженні на відсутність організаційних та технічних умов для виконання роботи не відповідає дійсності, оскільки вказана робота не зникла та не змінилася, а передана новому створеному відділу.

Підприємство має договори на поставку продукції, працює з повним навантаженням виробничих потужностей. Ніякі роботи на підприємстві призупинені не були, матеріально-технічне забезпечення не припинялося, несправностей устаткування не було.

З розпорядженням про простій відповідач його не ознайомив. При звільнені з роботи 25.01.10р. у звязку із скороченням штату працівників, він заявляв про свою незгоду з простоєм. Вважає, що оголошуючи йому простій, адміністрація економила кошти, які б мала йому сплатити при звільненні - вихідну допомогу, заробітну плату.

Вказане розпорядження він оскаржив в профком підприємства в 19.01.10р., однак йому відмовлено в розгляді заяви, оскільки він не є членом профспілки.

Оскільки розпорядження стосується зміни умов роботи, то його не мав право підписувати начальник ВТіЗ ОСОБА_3, який не є особою, вповноваженої на підпис таких наказів.

Свою згоду на роботу неповного робочого часу, відповідно до вимог ст. 56 КЗпП України він не давав. Про зміну умов праці відповідач повинен був попередити його не менш чим за 2 місяці.

01.12.09р. він вийшов на роботу, однак йому не дали змоги працювати, був відключений його компютер та телефон від мережі. Ніяка інша робота йому не була запропонована.

Оскільки йому не було видане розпорядження про протій, то він не зміг своєчасно його оскаржити в суді. Пропуск строку для оскарження розпорядження пропущений ним з поважних причин.

Просить поновити строк для подачі позову, визнати розпорядження 44 лс від 30.11.09р. про простій незаконним та скасувати його, стягнути з відповідача на його користь недоплаченої заробітної плати за час простою в сумі 2688 грн.

Представник відповідача заперечує проти позову, суду пояснив, що згідно з наказом підприємства 1473 від 9.11.09р. було прийнято рішення про ліквідацію технологічного відділу трансформаторного виробництва, в якому працював позивач, з 1.12.09р. та створення нового технологічного відділу підготовки виробництва., якому передана робота з технологічного узгодження конструкторської документації та технологічного супроводження замовлень. На підставі цього наказу підлягав скороченню штат працівників ТВТВ та розпорядженням 41 лс від 16.11.09р. позивача повідомлено про звільнення після спливу 2-х місяців.

З 1.12.09р. робота ТВТВ призупинялася у звязку з його ліквідацією.

У звязку з відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи, розпорядженням 44 лс від 30.11.09р. позивачу оголошено простій з 1.12.09р., з оплатою праці в розмірі 2/3 частин.

Доводи позивача про те, що він не був ознайомлений з вказаним розпорядженням вважає безпідставними, оскільки 30.11.09р. ним власноруч була написана заява про можливість знаходитися з 1.12.09р., на час простою, дома.

З 1.12.09р. до часу звільнення позивач знаходився вдома згідно своєї заяви.

Його трудові права порушені не були.

Про свою незгоду з простоєм та виплатою 2/3 частин заробітної плати позивач заявив тільки 25.01.10р. при звільненні, про що вказав в наказі.

Таким чином, позивач був ознайомлений з наказом про простій, не оскаржував його у встановленому закон порядку та пропустив строк звернення до суду.

Просить в позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи сторін, оцінивши всі надані докази у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 34 КЗпП України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві на весь час простою.

Простій, як призупинення роботи, може бути викликаний будь-якою причиною як обєктивного, так і субєктивного характеру. При цьому основна робота працівника відсутня.

Час простою, відповідно до вимог ст.. 113 КЗпП України, оплачується з розрахунку не нижче 2/3 окладу працівника.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися с заявою до суду про вирішення трудового спору в тримісячний строк з дня, коли він дізнався про порушення свого права.

Згідно ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строку звернення до суду, передбаченого ст. 234 КЗпП України, суд може його поновити.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді ведучого інженера-технолога в технологічному відділі трансформаторного виробництва, який виконував роботу по технологічному узгодженню конструкторської документації та технологічне супроводження замовлень.

На підставі наказу підприємства 1473 від 9.11.09р. "Про удосконалення організації структури управління" було прийнято рішення про ліквідацію технологічного відділу трансформаторного виробництва, в якому працював позивач, з 1.12.09р. та створення нового технологічного відділу підготовки виробництва., якому передана робота з технологічного узгодження конструкторської документації та технологічного супроводження замовлень. На підставі цього наказу підлягав скороченню штат працівників ТВТВ та розпорядженням 41 лс від 16.11.09р. позивача про це було повідомлено.

Розпорядженням 44 лс від 30.11.09р., у звязку з відсутністю організаційних та технічних умов праці у ТВТВ, йому з 1.12.09р. адміністрацією оголошено простій, з оплатою праці в розмірі 2/3 частин.

Доводи позивача про те, що розпорядження про простій є незаконним, оскільки ліквідація відділу ТВТВ, в якому він працював та створення нового відділу ТВПВ, на підставі яких проводилося скорочення штату працівників, не є підставою для призупинення роботи, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 34 КЗпП України простій може бути викликаний будь-якими іншими обставинами, крім відсутністю організаційних та технічних умов.

З 1.12.09р. робота ТВТВ призупинялася у звязку з його ліквідацією , а тому позивач не міг виконувати в ньому роботу, яка передана іншому відділу.

Доводи позивача про те, що він не був ознайомлений з розпорядженням про простій, спростовуються його заявою від 30.11.09р., в якій він просить у звязку з простоєм на підставі розпорядження 44 лс від 30.11.09р. , дозволити йому знаходитися на цей час дома.

З 1.12.09р. позивач знаходився дома, відповідно до поданої заяви. Адміністрація сплатила йому за цей час 2/3 окладу, що відповідає вимогам ст.. 113 КЗпП України.

Посилання позивача на те, що адміністрація не запропонувала йому ніяку іншу роботу, безпідставні, оскільки відповідно до вимог ст. 34 КЗпП України адміністрація має право перевести робітника за його згодою на іншу роботу на час простою, однак не зобовязана це робити.

Крім того сам позивач не просив перевести його на якусь іншу роботу, а просив адміністрацію дозволити йому на цей час знаходитися дома за станом здоров'я, що він підтвердив в судовому засіданні.

Доводи позивача про те, що відповідач цим розпорядженням істотно змінив його умови праці не попередивши про це своєчасно за 2 місяці, суд також вважає безпідставними, оскільки зміна цих істотних умов не відбулася. Оплата праці за час простою проведена відповідно до вимог закону з окладу позивача.

Суд вважає, що при цьому трудові права позивача порушені не були.

Крім того, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України - 9 від 6.11.92р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" п. 4, встановлений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду застосовується незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобовязаний перевірити та обговорити причини пропуску строку звернення до суду. Оскільки при пропуску строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не тільки причини пропуску строку, а й всі обставини справи.

Про оголошений простій позивач був ознайомлений 31.11.09р.,

19.01.09р. він звертався до профкому підприємства про свою незгоду з простоєм та вказував, що в разу відмови вимушений буде звернутися до суду.

Про свою незгоду з простоєм та виплатою 2/3 частин заробітної плати позивач заявляв і 25.01.10р. при звільненні, про що вказав в наказі.

Втім, до суду він звернувся тільки 11.03.10р.

Посилання на відсутність розпорядження суд вважає безпідставними, оскільки позивач мав змогу просити суд про витребування доказів.

Таким чином, позивач був ознайомлений з наказом про простій, не оскаржував його у встановленому законом порядку та пропустив передбачений законом 3-ри місячний строк звернення до суду.

Позивач не надав суду доказів того, що цей строк ним пропущено з поважних причин, а тому підстав для його поновлення, відповідно до вимог ст. 234 КЗпП України немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 34, 233, 234 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ВАТ "Запоріжтрансформатор", третя особа ОСОБА_2 про поновлення строку звернення в суд, визнання розпорядження №44лс від 30.11.2009 р. незаконним та його скасування, стягнення частини заробітної плати за час простою в сумі 2688 грн. відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: М.О.Лихосенко