Справа № 2-9591/10
Провадження № 2-9591/10
11 листопада 2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого: судді Грищенко І.О.
При секретарі - Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Національного фармацевтичного університету до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
16.06.2010 року позивач в особі Національного фармацевтичного університету звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості по сплаті наданих освітніх послуг в розмірі 5530 грн. та судові витрати.
Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, на судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, просила позов задовольнити. У зв'язку з неявкою на судове засідання відповідача, просить ухвалити рішення при заочному розгляді.
Відповідач на судове засідання не зявилася, про причину неявки суду не повідомила, про день та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, письмових заперечень проти позову та заяви про розгляд справи за її відсутністю не надала, представника, який би діяв від її імені на підставі довіреності не направила, доказів, що підтверджують її неявку з поважної причини не представила. Справа розглядається у відсутність відповідача. За згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 169, ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позивачем позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом справи встановлено, що 03.07.2007 року між Національним фармацевтичним університетом та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір № 81/1.2007.Ф.Д.5,0 про підготовку фахівця за освітньо-кваліфікаційним рівнем "Спеціаліст" за спеціальністю "фармацевтія". При укладенні договору ОСОБА_1 діяв в інтересах своєї доньки ОСОБА_2, яку було зараховано наказом ректора Університету №511 від 02.07.2007 року для отримання освітньо-кваліфікаційного рівня "Спеціаліст" за спеціальністю "Фармація" за денною формою навчання на рівні державних стандартів на контрактній основі.
Відповідно до п. 2.1 договору відповідач ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів позивача, здійснити підготовку студента. Термін навчання за договором складав 5 років.
Вартість освітніх послу, наданих студентці ОСОБА_2 за перший курс, відповідачем оплачена а повному обсязі.
За освітні послуги, надані студентці протягом другого курсу 2008/2009 року навчального року підлягала сплаті в розмірі 7900 грн.. Відповідачем було сплачено 2370,00 грн. за вересень-листопад 2008 року. Залишок вартості освітніх послуг, наданих за грудень 2008 року-червень 2009 року, склав 5530 грн.
Наказом ректора університету від 10.07.2009 року №471, термін оплати вартості послуг за грудень 2008 року червень 2009 року продовжено до 31.07.2009 року, але заборгованість так і не була ліквідована.
09.07.2009 року на адресу відповідача позивачем направлено повідомлення з вимогою здійснити оплату за надані освітні послуги та погасити заборгованість, але воно відповідачем проігноровано.
Наказом ректору університету від 31.08.2009 року № 553 студентку ОСОБА_2 відраховано з числа студентів НФУ за порушення умов контракту (несплата за навчання). Загальна заборгованість відповідача складає 5530 грн, яка ним в добровільному порядку не сплачена.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Як вбачається з вимог ст. 525 ЦК України, однобічна відмова від виконання прийнятих зобов'язань не допускаються.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинно виконуватись належним чином, згідно умов договору та вимог цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, та на вимогу кредитора зобовязаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а якщо за порушення зобовязання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків, передбачених ст.624 ЦК України.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Таким чином, позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують факт ухилення відповідача від сплати заборгованості, тому суд вбачає підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача вказаної суми.
Судові витрати, понесені позивачем при зверненні з позовом до суду та документально підтверджені, підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, ч.4 ст. 169, 209, 212-215,224-226 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 651 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги приватного підприємства Національного фармацевтичного університету - задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного фармацевтичного університету суму заборгованості по сплаті наданих освітніх послуг в розмірі 5530 грн. (п'ять тисяч п'ятсот тридцять гривень).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національного фармацевтичного університету понесені позивачем при зверненні з позовом до суду та документально підтверджені судові витрати в розмірі 175,30 грн. (сто сімдесят п'ять гривень тридцять).
Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий: суддя І.О. Грищенко