Апеляційний суд Полтавської області
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

ОСОБА_2

Суддів: Антонова В.М., Тимчук Л.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради

на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради , Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій неправомірними та зобов язання виплатити недоплачену допомогу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано неправомірними відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області у здійсненні перерахунку та виплаті ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за 2005, 2009 - 2010 роки, різниці у компенсаціях у звязку з встановленням інвалідності вищої групи, у розмірах, що передбачені ст. 48 ч. 1, 2, 4 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за період 2009 - 2010 роки, у розмірах, що передбачені ст. 13 ч. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради зробити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_3 щорічну допомогу на оздоровлення у відповідності до частини 4 ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2005 рік, 2009 рік як інваліду 3 групи у розмірі 4 мінімальних заробітних плат та за 2010 рік як інваліду 2 групи у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради зробити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_3 різницю у компенсаціях у звязку з встановленням інвалідності 2 групи у відповідності до вимог ст. 48 ч.І, 2 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених на момент виплати.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради зробити перерахунок, нарахувати і виплатити ОСОБА_3 щорічну одноразову допомогу до 5 травня відповідно до ст. 13 ч. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2009 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, за 2010 рік у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В решті позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в рівних частках на користь держави судовий збір у розмірі 25.5 грн.

та на користь ТУ ДСА у Полтавській області витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгілку справи у розмірі 37 грн.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що Управління діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, та з 2005 року інвалідом З групи, з 11.03.2010 року - 2 групи, що підтверджується відповідними посвідченнями, копії яких маються в матеріалах справи.

Позивач також мав статус інваліда війни 3 групи в 2009 році та 2 групи в 2010 році та на нього поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зі змінами та доповненнями.

Виплати щорічної допомоги на оздоровлення проводилися на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2005р.№ 562).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 3-ї групи виплачується в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат, 2-ї групи - в розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Відповідно ч.І ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: - інвалідам І групи - 60 мінімальних заробітних плат; інвалідам II групи - 45 мінімальних заробітних плат; інвалідам III групи - 30 мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.І ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Зі змісту закону України про встановлення розмірів мінімальної заробітної плати на 2005 рік не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Судом першої інстанції вірно враховано, що встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року за № 836 розмір щорічної допомоги на оздоровлення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, місцевий суд прийшов до вірного висновку про застосування саме ст.48 „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та законодавства щодо розмірів мінімальної заробітної плати на 2005 рік, а не Постанови Кабінету Міністрів України „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 26.07.1996 року за № 836.

За таких обставин та з урахуванням вимог ст.48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про протиправну відмову Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради та Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області щодо непроведення перерахунку позивачеві суми одноразової допомоги на оздоровлення, передбаченої ст.. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за 2005 рік, тобто виходячи із розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Колегія суддів зазначає, що зазначені виплати щорічної допомоги на оздоровлення здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

З врахуванням разового характеру даних виплат суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог щодо здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 - 2008 роки та задовольнив вимоги стосовно здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 та 2010 роки та одноразової компенсації у звязку з встановленням інвалідності 2 групи.

При цьому, перевіряючи правомірність дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради щодо здійснення виплат щорічної грошової допомоги на оздоровлення, місцевим судом вірно застосовано законодавство, яке діяло на час їх вчинення.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зобовязання відповідачів здійснити перерахунок разової допомоги до 05 травня за 2009, 2010 роки, виходячи з наступного.

Зазначені виплати до 5 травня здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення.

Як свідчать матеріали справи,у 2009 році позивач отримав разову грошову допомогу в сумі 380 грн. на підставі Постанови КМУ «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачуються в 2009 році відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та «Про жертви нацистських переслідувань», у 2010 році - в сумі 430 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 299 від 07.04.2010 року «Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2010 році відповідно до Законів України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та «Про жертви нацистських переслідувань», тобто після ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., яким визнано неконституційним положення п. 20 розділу 2 Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Відповідно ст. 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду та вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304-1, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну' скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради - відхилити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 16 серпня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає

Головуючий: піідпис

Судді: підпис

З оригіналом згідно: