Справа №2-400/10 ряд. стат. звіту. -Код суду - 0707
РІШЕННЯ іменем України

06 липня 2010 року

м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Курах Л.В., при секретарі Золтан В.М., з участю позивача ОСОБА_1, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання правочину не чинним та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що в період з 31 липня 2007 року до 08 травня 2008 року він та його дружина ОСОБА_2 працювали барменами в кафе фірми «АСК» в м.Мукачево по вул.І.Франка, крім обов'язків барменів вони виконували обов'язки операторів ігрових автоматів, що були розміщені в приміщенні кафе. В період з січня по травень 2008 року під час експлуатації ігрових автоматів виникла нестача в розмірі 8000 гривень. Відповідач намагався визначити причину виникнення нестачі, але не зміг цього зробити. 08 травня 2008 року він разом з дружиною прийшли на роботу, біля 11 години в кафе прийшли ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5, вигнали з приміщення кафе охоронця та закрили кафе на ключ. Після цього ОСОБА_4 без будь яких пояснень штовхнув його на ігровий апарат, а ОСОБА_5 почав бити його дружину по голові півтора літровою пляшкою, велися грубо, нецензурно виражалися на їх адресу та погрожували, що вб'ють їх. Через деякий час в кафе прийшов ОСОБА_6 і разом ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вивели його з приміщення кафе, посадили в машину і відвезли до АЗС «Укрнафта», що по вул.Пряшівській в м.Мукачево, а його дружина залишилася зачиненою в приміщенні кафе під охороною. В приміщенні АЗС «Укрнафта» ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під впливом психічних погроз під диктовку ОСОБА_6 примусили написати розписку про те, що він взяв в борг від ОСОБА_4 21733 гривень. Отримавши від нього оригінал розписки, вони відпустили його, а потім і його дружину. Факт вчинення насильницьких дій щодо нього підтверджується матеріалами перевірки за його заявою до прокуратури м.Мукачево та поясненнями свідків. З огляду на це позивач просить визнати договір боргу на суму 21733 гривень, посвідчений розпискою нечинним правочином та відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, яка виразилася у моральних стражданнях через приниження його честі та гідності, довготривалих душевних стражданнях та психічних переживаннях.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_3 в судовому засідання позов не визнали, просили в його задоволенні відмовити в повному обсязі. ОСОБА_4 пояснив, що ніякого фізичного чи психологічного тиску з його боку на позивача та його дружину ОСОБА_2 не вчинялося, боргову розписку, запропонував скласти сам позивач після того, як було виявлено нестачу. Крім того, на протязі часу за який позивач працював у нього то брав з каси певні суми грошей і він йому дозволяв це робити, оскільки вони перебували у дружніх відносинах. Пізніше йому стало відомо, що позивач разом з дружиною грав в ігрові автомати і програвав тат значні суми грошей.

Свідок ОСОБА_8 показав, що він працював механіком по обслуговуванню апаратів і знає лише те, що ОСОБА_1 заборгував гроші ОСОБА_4, оскільки виникла недостача в ігрових апаратах про що і було написано боргову розписку на якій він розписався. Застосування якого не будь фізичного чи психологічного тиску з боку ОСОБА_4 під час написання даної розписки не було.

Свідок ОСОБА_5 показав, що він є знайомим ОСОБА_4 і знає лише про те, що ОСОБА_1 заборгував відповідачеві гроші, про що при ньому було написано розписку. Ніякого психологічного тиску - чи фізичного при написанні не було .Дану боргову розписко було добровільно написано ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 показав, що є знайомим ОСОБА_1 Про дану ситуацію нічого не може повідомити, так як лише бачив як ОСОБА_1 в той день, тобто в день написання розписки сідав в автомобіль разом ще з якимись чоловіками. До кафе він тоді не зміг потрапити, так як воно було закрите. Потім ОСОБА_1 пояснив йому, що в нього виникли фінансові проблеми, що він підписував розписку.

Свідок ОСОБА_10 показав, що є знайомим ОСОБА_1. Про дану ситуацію нічого не може повідомити, так як лише бачив як ОСОБА_1 в той день, тобто в день написання розписки сідав в автомобіль разом з ОСОБА_4 і ще з якимись чоловіками. До кафе він тоді не зміг потрапити, так як воно було закрите. А лише на наступний день ОСОБА_1 пояснив йому, що в нього виникли фінансові проблеми.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які

вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання правочину від 08.05.2008 року не чинним та відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, посилаючись на те, що даний правочину укладений в результаті насильницьких дій.

Постановою Пленуму Верховного Суду від Об листопада 2009 року №9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що при вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятися як стороною правочину, так і іншою особою, як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Відповідано до ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Фізичний чи психічний тиск полягає у вчиненні фізичних чи душевних страждань безпосередньо стороні правочину. Психічний тиск може здійснюватись на сторону правочину також шляхом застосування фізичного чи психічного тиску не до сторони правочину, а до інших осіб з метою примусити особу укласти правочин.

Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна строна зобов'язана довевсти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Враховуючи вимоги ст. 231 ЦК України у даній справі для ухвалення рішення у справі підлягають доказуванню обставини, що свідчать саме про вчинення фізичного чи психічного тиску на сторону правочину і саме ці обставини зобов'язаний довести позивач.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення суми за борговою розпискою №2-170/09, вбачається, що факт укладення договору позики між сторонами по справі встановлено рішенням апеляційного суду від .26 березня 2009 року, за яким з ОСОБА_1 стягується на користь ОСОБА_4 21 733 грн. боргу та 385 гривень судових витрат, дане рішення набуло законної сили.

Під час розгляду вищезазначеної справи про стягнення боргу за договором позики в суді першої інстанції ОСОБА_1 вимогу про нечинність правочину не заявляв. Цього не було зроблено і під час апеляційного розгляду справи. А питання нечинності вищезазначеного правочину з боку ОСОБА_1 постало лише при виконанні судового рішення та накладенніарешту майна боржника, про що сам позивач не заперечив. При цьому слід зазначити, що в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснював, що підставою для звернення до суду з позовом про визнання правочину нечинним та відшкодування моральної шкоди стало виконання рішення апеляційного суду, а саме накладення арешту на майно.

Крім того, із досліджуваного в судовому засіданні за клопотанням позивача відмовного матеріалу ЖРЗПЗ №1814/3 від 18.02.2010 року а також наглядове провадження №101/733 вбачається що в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_4 відмовлялося і дані постанови про відмову у порушенні кримінальної справи неодноразово скасовувались. Яких-небудь інших документів про вчинення з боку ОСОБА_4 на позивача фізичного чи психологічного тиску позивачем не було надано. Показами свідків, допитаних за клопотанням позивача навпаки доведено факт, що даний правочин вчинений за відсутності фізичного чи психічного тиску.

А тому суд приходить до висновку, що позивачем належними доказами не доведено факту вчинення правочину внаслідок застосування фізичного чи психологічного тиску з боку ОСОБА_4.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що при укладенні даного договору був застосований психічний тиск, правочин не відповідав його волевиявленню, а тому немає підстав, передбачених ст. 231 ЦК України для визнання такого правочину нечинним, який вчинений проти його справжньої волі внаслідок застосування до нього фізичного чи психічного тиску, а також немає підстав для стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 231,1167 ЦК України, суд, -

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання правочину не чинним та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому ст. ст. 223, 233 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча Л.В.Курах