АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія відшкодування шкоди Доповідач Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів КАРІМОВОЇ Л.В., ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі Шпарага О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної організації Всеукраїнська спілка автомобілістів про відшкодування матеріальної і моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Зазначав, що з 12 жовтня 1999 року по 08 вересня 2009 року він працював у структурних підрозділах

відповідача.

15 квітня 2009 року о 8-00 годині під час приймання зміни на автостоянці № 11 у нього стався конфлікт з начальником автостоянки ОСОБА_2 Конфлікт виник через порушення фінансово-податкового обліку, на які він вказав ОСОБА_2 Разом з цим він вказав останньому на прояви грубості, неповаги та ненормативної лексики щодо нього та інших працівників автостоянки.

У відповідь ОСОБА_2 подзвонив до офісу підприємства і повідомив заступнику начальника, що начебто він ( позивач) кидався на нього з фінкою і намагався зарізати, а з метою фальсифікації таких подій ОСОБА_2 викликав наряд міліції.

Через сильний нервовий струс і провокацію відносно нього він відчув себе зле, самостійно дійшов до поліклініки № 5, куди була викликана бригада швидкої невідкладної допомоги, яка доставила його міської клінічно лікарні № 8, де він знаходився на лікуванні з 15 по 29 квітня 2009 року з діагнозом інфаркт міокарда. Після стаціонарного лікування наглядався за місцем проживання в поліклініці № 8, звідки був направлений на лікування до Харківської міської лікарні швидкої і невідкладної допомоги, де знаходився на лікуванні з 05 по 15 червня 2009 року.

Загальна сума його затрат на лікування склала 8181 грн.

Крім того, від кардіолога він отримав форму 070-О для реабілітації свого здоров»я, яку 15 травня 2009 року здав до канцелярії відповідача для подальшої передачі голові профкому Григоренку.А.Г.

12 травня 2009 року він письмово звернувся до голови ХОО « ВСА» ОСОБА_3, а 02 червня 2009 року до голови профкому ОСОБА_4 з питання надання матеріальної допомоги, на що ОСОБА_3 надав формальну відповідь з посиланням на колективну угоду, а ОСОБА_4 зовсім не відповів.

Таким чином адміністрація відповідача порушила вимоги Законів України « Про колективні договори і угоди», « Про основи соціального захисту інвалідів в Україні» та « Про реабілітацію інвалідів в Україні» та постанови КМУ № 150 від 07.02.2007 року « про затвердження Порядку виплати деяким категоріям інвалідів грошової компенсації замість санаторно - курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування», відповідно до якої відповідач повинен був сплатити йому як інваліду 3-ї групи 50% середньої вартості путівки, що складає 3500 грн.

Внаслідок конфлікту, який стався 15 квітня 2009 року йому була встановлена 3-я група інвалідності безстроково. За висновком МСЄК йому протипоказані значні фізичні і нервово психологічні навантаження, тому він був змушений звільнитися з роботи за згодою сторін і єдиним джерелом існування для нього є пенсія по інвалідності.

Своїми незаконними діями адміністрація відповідача спричинила йому і моральну шкоду

На підставі наведеного позивач просив суд стягнути на його користь з Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» 8181 грн. матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування; 3500 грн. грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки; 10000 у відшкодування моральної шкоди.

Крім того просив суд постановити окрему ухвалу щодо незаконних дій відповідача.

У липні 2010 року позивач подав до суду заяву про уточнення позову, в якій вимоги про відшкодування матеріальної шкоди збільшив до 9026,87 грн., посилаючись на те, що на підтримання стану свого здоров»я, яке було підірвано на виробництві, він змушений щомісячно витрачати на ліки 400 грн. Крім того вказував, що адміністрацією відповідача відносно нього порушені і вимоги Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою КМУ від 25 серпня 2006 року за № 1112, оскільки події 15 квітня 2009 року є за своєю суттю нещасним випадком, який стався з ним під час виконанн6я трудових обов»язків і водночас є страховим випадком, між тим адміністрація відповідача розслідування його у відповідності з чинним законодавством не здійснила.

Відповідач в особі свого представника проти позову заперечував і просив відмовити у його задоволенні.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 вересня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» поро відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції, як таке, що не відповідає нормам Конституції України та постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи., і прийняти нове рішення по суті позовних вимог.

Вказує, що судом не було надано оцінки невиконання відповідачем вимог Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві та Закону України « Про звернення громадян», Закону України « Про основи соціального захисту інвалідів в Україні» та « Про реабілітацію інвалідів в Україні» і постанови КМУ № 150 від 07.02.2007 року « Про затвердження Порядку виплати деяким категоріям інвалідів грошової компенсації замість санаторно - курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування»

Зазначає, що суд безпідставно відмовив у задоволення його клопотань про залучення до матеріалів справи копій його звернень до Голови центральної ради Всеукраїнської спілки автомобілістів, прокурора Харківської області; начальників податкової інспекції та податкової міліції, які мають значення для справи, оскільки підтверджують суть конфлікту, що відбувся 15.04.2009 року. Висновок суду про ненадання ним доказів про перебування у трудових відносинах з відповідачем вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги, вимог, заявлених у суді першої інстанції. судова колегія вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди які були заявлені ним на підставі ст. ст.1166,1167,1172 ЦК України суд першої інстанції виходив з того, що ним не надано доказів порушення його прав та законних інтересів відповідачем внаслідок нещасного випадку і наявності причинно-наслідкового зв»язку між спричиненою шкодою та діями чи бездіяльністю відповідача.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду, оскільки він відповідає вимогам закону і обставинам справи.

Статею 60 ЦПК України визначений обов»язок кожної зі сторін доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Заявивши до Харківської обласної організації « Всеукраїнська спілка автомобілістів» вимоги про відшкодування матеріальної і моральної шкоди» ОСОБА_1 як вже зазначено у обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що шкода спричинена йому внаслідок того, що 15.04.2009 року під час виконання трудових обов»язків з ним стався нещасний випадок, який призвів до погіршення стану його здоров»я, необхідності стаціонарного лікування, а потім і до встановлення йому інвалідності 3-ї групи. Моральна шкода за твердженням позивача спричинена йому незадоволенням його вимог про відшкодування витрат на лікування та виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки; приниженням його честі і гідності.

За загальними правилами відшкодування матеріальної шкоди, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні

Між тим, постановою дільничного інспектора міліції Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_2 за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст..173 КУпАП. При цьому в мотивувальній частині вказаної постанови зазначено, що під час додаткової перевірки заяви ОСОБА_2 встановлено, що 15 квітня 2009 року біля 8 години 40 хвилин ОСОБА_1 в черговому приміщенні автостоянки № 11 розташованої напроти будинку № 14 по вул..Танкопія в місті Харкові вчинив сварку з громадянином ОСОБА_2, дістав ніж і погрожував йому фізичною розправою, висловлювався нецензурною лайкою. Ніж, вилучений у ОСОБА_1 згідно довідки НІЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області не є холодною зброєю.

Надана позивачем медична документація свідчить про те, що він знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні міської клінічної лікарні № 8 з 15.04.09 по 29.04.2009 року з приводу ішемічної хвороби серця, атеросклєротичного та постінфарктного кардіосклероза та ін. При цьому відомості зазначені в анамнезі свідчать про те, що захворювання позивача мають тривалий характер, інфаркт міг бути перенесений ним приблизно у 2008 році.

На звернення позивача до голови ХОО « Всеукраїнська спілка автомобілістів» з питання надання матеріальної допомоги йому була надана відповідь на підставі умов колективного договору з цього питання.

Причиною інвалідності 3-ї групи, яка встановлена ОСОБА_1 з 11.08.2009 року , є загальне захворювання. Наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 не доведено винних дій чи бездіяльності ХОО « Всеукраїнська спілка автомобілістів» і причинного зв»язку між діями чи бездіяльністю відповідача з погіршенням стану його ( позивача) здоров»я , тому суд правомірно відмовив у задоволенні позову.

Помилкове зазначення в рішенні про недоведеність перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем не впливає на висновок суду про недоведеність заявлених вимог і не є підставою для скасування чи зміни рішення суду. Не є такою підставою і посилання ОСОБА_1 на відповіді компетентних органів, якими встановлені порушення на автостоянках ХОО «Всеукраїнська спілка автомобілістів» вимог ЗУ « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», оскільки ці відповіді не свідчать про причинно-правовий зв»язок виявлених порушень з обставинами, на які посилається позивач.

Керуючись ст..ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст..ст.308,313,314,315,319,324 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена у

касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді