АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: спадкова Доповідач Яцина В.Б.
Ухвала

іменем України

10 грудня 2010 року м. Харків.

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - судді - Карімової JT.B суддів- Ізмайлової Г.Н., ОСОБА_1,

при секретарі: Коршун І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільнусправу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 07 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 J ОСОБА_5 та виконкому Люботинської міської ради Харківської області, третя особа ОСОБА_6 нотаріальна контора Харківського району Харківської області, про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИЛА:

20 лютого 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому після його уточнення просив: визнати частково недійсним видане ОСОБА_4 07 жовтня 1997 року свідоцтво про право власності, що стосується 3/26 частини спадкового майна; визнати за його батьками, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 право власності в порядку забудови на прибудову А1-1, веранду а2 і тамбур в будинку № 18 на пл.. Жовтневій у м. Люботині., яка складає 76/100 частин, а також - за його батьком ОСОБА_7 право власності на 3/26 частини вказаного будинку після смерті його матері та бабусі позивача, ОСОБА_9К; визнати за позивачем право власності на 76/100 частини вказаного будинку в порядку спадкування за законом після смерті своїх батьків та - на 3/26 частини цього ж будинку - після смерті його бабусі.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 послався на те, що вказаний спірний будинок під літ. А-1 був збудований його дідом ОСОБА_10 і бабусею ОСОБА_9 в період спільного шлюбу, тому вона згідно діючого на той час сімейно-шлюбного законодавства набула право власності на . половину спірного будинку А1-1. Після смерті бабусі дід знову одружився та подарував свої 7/13 частини вказаного будинку своїй дружині, ОСОБА_11. З їх спільного дозволу батьки позивача, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, збудували прибудову літ. А1- 1 з верандою літ. а2 і ганком аЗ. На інші 6/13 частин спірного будинку, які фактично за законом належали ОСОБА_9 є неоформленою після її смерті спадщиною, на яку має

право лише позивач. Тому свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_12, видане на підставі заповіту на імя ОСОБА_13 має бути визнаний частково недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 визнала повністю.

Відповідач ОСОБА_13 та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували з тих підстав, що спірна прибудова до будинку була збудована за рахунок коштів не батьків позивача, а його діда та ОСОБА_12 Крім того представник Собінової А С. просив суд застосувати позовну давність на звернення до суду з такими вимогами, оскільки позивач без поважних причин вчасно не звернувся до суду.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 07 жовтня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить його скасувати і постановити нове рішення про задоволення заявлених позовних вимог, посилаючись на його не % обґрунтованість, невідповідність висновків суду наявним у справі доказам, суд безпідставно не дослідив матеріали кримінальної справи по факту крадіжки документи стосовно зведення спірних будівель. Вказав, що суд безпідставно не взяв до уваги висновки судової експертизи і не взяв до уваги, що ОСОБА_13 при оформлення спадщини після смерті ОСОБА_12 у 1997 році, без відповідного перерозподілу часток, який має бути проведений з огляду на здійснену батьками позивача прибудову, помилково оформила на своє імя право власності за заповітом на частину будинку А-1. зазначив, що про порушення своїх прав він дізнався лише при отримання свідоцтва про право власності на 6/26 часток спірного будинку в порядку спадкування після смерті своїх батьків, із наявних у справі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно у вартість будинку включена прибудова А1-1, яка прийнята до експлуатації (12.02.1979р.), однак частки між співвласниками (дід, який помер у 1983 році, ' та його дружина ОСОБА_11Ю.) не були перерозподілені.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом правильно встановлено, що спірним є житловий будинок літ. А-1, розташований за адресою: Харківська область, м. Люботин, пл.. Жовтнева, 18, який належав на праві власності ОСОБА_10 на підставі нотаріально посвідченого договору про право забудови земельної ділянки від 25 березня 1947 року. Спірне домоволодіння, будівництво якого фактично велося з 1947 по 1950 рік, було прийнято до експлуатації 03 липня 1959 року (а.с. 112), зареєстроване Харківським міжміським БТТ 23 лютого 1961 року, до якого в період з 1955 по 1970 рік ОСОБА_10, як забудовником, було здійснено самочинне будівнищ'во прибудови літ. «А1-1» з верандою літ. «а2» і ганком «аЗ», які згодом було легалізовано, введено до експлуатації та оформлено за ним на праві власності у 1979 році (а.с. 83).

Встановлено, що ОСОБА_10 з 02 березня 1921 року перебував у шлюбі ОСОБА_9, яка померла 11 лютого 1951 року, від шлюбу у них 30 серпня 1930 року народився син ОСОБА_7 Після смерті ОСОБА_9 ОСОБА_10 одружився з ОСОБА_12 За нотаріальним договором дарування від 22 травня 1961 року ОСОБА_10 подарував своїй дружині ОСОБА_12 7/13 частин спірного домоволодіння по пл. Жовтневій, 18 у м. Люботині.

17 квітня 1957 року ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_8, від шлюбу у них народився син ОСОБА_2 - позивач по справі.

За нотаріально посвідченим договором дарування від 22 травня 1961 року ОСОБА_10 подарував, а ОСОБА_12 прийняла у дар 7/13 частин вказаного домоволодіння.

ОСОБА_10 помер 12 лютого 1983 року, після його смерті відкрилася спадщина на належні йому 6/13 частини житлового будинку з надвірними спорудами по пл.. Жовтневій, 18 у м. Люботині, які в рівних частках успадкували його син ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_12, які фактично прийняли спадщину, по 6/13:2 = 6/26 часток кожний.

Після смерті 25 березня 1994 року ОСОБА_12 на підставі нотаріально посвідченого заповіту її майно успадкувала ОСОБА_13, якій 7 жовтня 1997 року Другою ОСОБА_6 нотаріальною конторою Харківського району Харківської області було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 10/13 (20/26) часток жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходяться у м. Люботині на пл.. Жовтневій, 18. 7/13 часток цієї спадщинй належала спадкодавцю ОСОБА_12 на підставі договору дарування від 22 травня 1961 року, а 6/26 часток - вона отримала в результаті спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_10,а інші 6/26 часток цієї спадщини після смерті ОСОБА_10 успадкував за законом його син ОСОБА_7

Після смерті ОСОБА_7 10 квітня 2006 року відкрилася спадщина на належну йому 6/26 частку вказаного домоволодіння у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, яку прийняв його син - позивач ОСОБА_2, отримавши на цю частку свідоцтво про право власності на за законом, видане Другою ОСОБА_6 нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 29 серпня 2008 року.

Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження права власності його баби ОСОБА_9 на спірне домоволодіння, яке було зведено та прийняте до експлуатації і таким чином стало предметом цивільного права вже після її смерті, з урахуванням недоведеності зведення спірної прибудови А1-1 з верандою літ. «а2» і ганком «аЗ» в результаті спільної діяльності батьків позивача, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з одного боку, та - ОСОБА_10, з іншого, суд першої інстанції дійшов законного та обгрунтованого висновку про недоведеність заявлених ОСОБА_2 позовних вимог. За відсутності такого договору про спільну діяльність той факт, що батьки позивача брали участь у самочинному зведенні спірної прибудови на земельній ділянці, яка не знаходилася у користуванні, відповідно до положень ст.. 17 Закону України «Про власність», який був чинний на час її зведення, не має правового значення для виникнення у них права власності на це майно.

Доводи позовної заяви та апеляційної скарги щодо необхідності перерозподілу часток між співвласниками спірного домоволодіння після легалізації самочинної прибудови А1-1 з верандою літ. «а2» і ганком «аЗ» у 1979 році знаходяться поза межами розглянутого судом першої інстанції позову, оскільки з цих підстав ніяких вимог позивачем не заявлялося.

З наведених причин судова колегія відхиляє доводи скарги щодо неврахування судом висновків судової експертизи про розмір частки спірної прибудови у складі житлового будинку, а також інші доводи, які наведених висновків не спростовують.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає відхиленню, із залишенням рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, сг.ст. 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 07 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з рогзляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: