Сумський районний суд Сумської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2010 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Куца В.І., при секретарі Кібкало І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 третя особа: служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння від 23 жовтня 2003 року, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння та зміну частки ОСОБА_2 у праві власності на домоволодіння з 1/1 на 1/2 його частану,.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння з тих підстав, що протягом 2000 -2003 років за спільні кошти і спільною працею з відповідачем вони побудували житловий будинок та гараж в с. Сад по вул. Гайовій № 15, Сумського району.

Вона за власні кошти придбала будівельні матеріали, а також була замовником, підписувала акт виконання будівельно-монтажних робіт у будинку та розраховувалась за ці роботи.

Відповідач також приймав участь у будівництві спірного будинку, придбав для будівництва будівельні матеріали та виконував будівельні роботи.

Гараж був побудований з цегли та матеріалів, які були перевезені нею після демонтажу старого гаражу, що був раніше побудований на іншій земельній ділянці.

їх участь у будівництві домоволодіння є рівною, але відповідач стверджує, що його частина в ньому є більша, тому з урахуванням ступеня трудової участі та грошового вкладу кожного із них просила визнати за нею право власності на 1/2 його частину.

За ухвалою суду в якості співвідповідача була притягнута бувша дружина відповідача ОСОБА_3

В новій позовній заяві ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння від 23 жовтня 2003 року, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіня та зміну частки ОСОБА_2 у праві власності на домоволодіння з 1/1 на 1/2 частину.

Крім раніше вказаних нею в першій позовній заяві підстав вона зазначила, що право власності на домоволодіння згідно свідоцтва від 23 жовтня 2003 року зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2, що є порушенням її права власності.

Її особиста участь у його будівництві дорівнює участі відповідачів і будуючи спірний будинок вони виходили не із рівності їх часток, а від ступеня трудової участі кожного із них.

За ухвалою суду в якості третьої особи на стороні відповідача була притягнута служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позов підтримали в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що перед початком будівництва домоволодіння разом з сином ОСОБА_2 без участі відповідачки ОСОБА_3 вони домовились, що будинок будуть будувати для себе і він буде належати їм на праві власності в залежності від участі у його будівництві.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю і пояснив, що за усною домовленістю між ними та його матірю вони будували будинок для позивачки та його сімї. Відповідачка ОСОБА_3 в домовленості участі не приймала, але добре про це знала.

Його бувша дружина майже не приймала участі у будівництві будинку і в той час доглядала за дитиною.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник позов не визнали повністю, оскільки спірний будинок разом з бувшим чоловіком вони будували для своєї сімї під час шлюбу і кожному із них належить в ньому по 1/2 його частині. С позивачкою не було домовленості про будівництво будинку для неї та їх сімї, тому її частки в будинку немає.

Під час будівництва домоволодіння вони разом з чоловіком проживали в будинку її батьків в м. Суми, позивачка не була членом їх сімї і тоді вони не проживали в її квартирі в с. Сад.

Представник третьої особи - служба у справах дітей Сумської райдержадміністрацїї повторно в судове засідання не зявився, хоч про час судового розгляду справи служба була належним чином повідомлена. В письмовому поясненні вважала, що малолітня дитина відповідачів має частку в спірному домоволодінні. В письмовій заяві представник третьої особи просив провести судовий розгляд справи без його участі.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно відмовити в задоволенні позову за його необґрунтованістю.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 7 серпня 1997 року і від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та про народження дитини (а.с. 22,61).

В 2000 - 2003 роках на належній ОСОБА_2 земельній ділянці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час шлюбу і за спільні кошти побудували домоволодіння (житловий будинок, гараж та огорожу), розташоване в с. Сад по вул. Гайовій № 15, Сумського району, яке є їх спільною сумісною власністю і яке зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23 жовтня 2003 року та копіями технічних паспортів на нього (а.с. 5,7 -11,- 28).

Згідно довідки з виконкому Садівської сільської ради та копії записів з будинково книги відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх неповнолітня дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані в даному домоволодінні з 2 грудня 2003 року і по теперішній час.

Згідно показань свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за усною домовленістю між відповідачами будинок був побудований для їх сімї і за їх кошти і з позивачкою у них не було домовленості про його будівництво і для позивачки. Під час його будівництва відповідачі проживали однією сімєю в їх домоволодінні в м. Суми, а з листопада - грудня 2003 року стали проживати в спірному домоволодінні в с. Сад по вух Гайовій № 15.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 4 жовтня 1991 року з послідуючими змінами «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» - відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» у приватній власності громадян можуть знаходитись житлові будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах.

Оскільки згідно ст. 17 ЗК і ст. 14 Закону України «Про власність» земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, участь інших осіб у будівництві не створює для них права приватної власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом.

Згідно зі ст.ст. 16 і 17 Закону України «Про власність» таке право зокрема виникає коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок у звязку з цим є їх спільною сумісною власністю, або велось за рахунок спільної праці членів сімї - жилий будинок стає їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Інші особи, які приймали участь у будівництві жилого будинку не на підставі угоди про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, вправі вимагати невизнання права власності на будинок, а відшкодовані свої затрати на будівництво, якщо допомогу забудовнику вони надавали не без оплачено.

Таким чином позивачка та її представник не надали суду відповідних доказів ера те, що їй в установленому порядку надавалась земельна ділянка для будівництва

домоволодіння, що у неї з відповідачами була укладена угода про створення спільної власності, яка відповідає законодавству, і що під час будівництва вона була членом сімї відповідачів, тому вона не має право власності на спірний будинок, в звязку з чим їй необхідно відмовити в задоволенні позову про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння від 23 жовтня 2003 року, визнання права власності на 1/2 його частину та зміну частки відповідача у праві власності на нього за його необгрунтованістю. Вона ніколи не була зареєстрована в даному домоволодінні і в ньому не проживала.

Самі по собі ті обставини, що для будівництва домоволодіння за власні кошти вона придбала частину будівельних матеріалів та оплатила частину інших витрат по його будівництву, не можуть бути підставами для визнання права власності на частину спірного домоволодіння.

З позивачки на користь держави необхідно стягнути 8 гривень 49 копійок недоплаченого нею при подачі позову судового збору.

Керуючись от. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України, 112 ЦК України 1963 року, 12, 14, 16 та 17 Закону України «Про власність» 1991 року з послідуючими змінами, 22 Кп ШС України 1969 року,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 третя особа: служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння від 23 жовтня 2003 року, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого в с. Сад по вул. Гайовій № 15, Сумського району, та зміну частки ОСОБА_2 у праві власності на домоволодіння з 1/1 на 1/2 його частину за його необґрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 8 (вісім) гривень 49 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Сумської області через районний суд протягом 10-и днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя

ОСОБА_7