Апеляційний суд Житомирської області
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

„ 17 " березня 2010 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М., Заполовського В.Й.,

при секретарі судового Никончук 0.0.,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ружинського районного суду від 3 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. При цьому посилався на те, що 28 серпня 2009 року близько 21 години на березі ставка поблизу села Зарудинці Ружинського району відповідач ОСОБА_1 умисно заподіяв йому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. За вказані злочинні дії відповідач вироком Ружинського райсуду від 28 грудня 2009 року був засуджений за ст.122 КК України. Неправомірними діями відповідача йому було заподіяно моральну шкоду.

Рішенням Ружинського районного суду від 3 лютого 2010 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 220 грн. судових витрат на користь держави.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про зміну зазначеного рішення в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди. Просить зменшити зазначене відшкодування до 2000 грн., посилаючись на неповне з"ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, вважає, що суд не врахував обставини, за яких позивачеві були заподіяні тілесні ушкодження. А саме, відсутність у позивача листка непрацездатності, того, що позивач сам спровокував бійку, в ході якої також заподіяв йому тілесні ушкодження та пошкодив майно. На думку апелянта, суд не врахував його неспроможність через тяжкий майновий стан відшкодувати заявлену суму.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч.І ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до роз"яснень, що викладені у п.З постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

З матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2009 року близько 21 години на березі ставк поблизу с.Зарудинці Ружинського району ОСОБА_1 умисно заподіяв ОСОБА_2 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді перелому правої ключиці, крововиливу на повіках лівого ока, які призвели до тривалого розладу здоровая. Зазначені обставини встановлені вироком Ружинського районного суду від 28 грудня 2009 року, яким ОСОБА_1 визнаний винним за ч.І ст.122 КК України та підданий покаранню у вигляді двох років обмеження волі із застосуванням ст.75 КК (а.с.2-5). Вирок набрав законної сили, а тому відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК зазначені обставини додаткового доведення не потребують.

В зв"язку з наведеним суд правильно вважав, що неправомірними діями відповідача позивачеві заподіяно моральну шкоду та обгрунтовано поклав на відповідача обов'язок відшкодувати таку шкоду.

Згідно з п.9 зазначеної вище постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан -здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості і враховувати майновий стан відповідача.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку, суд першої інстанції врахував тяжкість та тривалість вимушених змін в житті позивача, неможливість продовження ним звичного способу життя через отриману травму.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом обставин заподіяння позивачеві тілесних ушкоджень є безпідставними, оскільки не підтверджені доказами.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховані обставини, які свідчать про майновий стан відповідача.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 нерухомого майна та землі у власності не має, проживає в будинку батьків (а.с.24,25). Його середній заробіток становить 1758,72 грн. (а.с.26).

Наведене свідчить про неспроможність відповідача відшкодувати заявлену суму. Тому апеляційний суд вважає за можливе змінити ухвалене судом першої інстанції рішення та зменшити розмір стягнутого з відповідача відшкодування з 10000 грн. до 6000 грн.

Зміні також підлягає рішення суду в частині визначення розміру стягнутого з відповідача судового збору із 100 грн. до 8,5 грн., оскільки згідно з п.3.1."д" Декрету Кабінету Міністрів України „Про державне мито" дана категорія справ оплачується судовим збором у розмірі 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.209, 307,309,313,314 , 316 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Ружинського районного суду від 3 лютого 2010 року змінити. Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутого з ОСОБА_1, з 10000 грн. до 6000 грн. та зменшити розмір стягнутого судового збору зі 100 грн. до 8,5грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: