Справа № 2-251/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

09 вересня 2010 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді Грищенка М.В., при секретарі - Васьковець А.Ю., з участю: позивачки - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Брусилів справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації про визнання відмови у виплаті державної допомоги на дитину протиправною, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

8 липня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Брусилівського районного суду з позовом до управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації про визнання відмови у виплаті державної допомоги на дитину протиправною, стягнення коштів в сумі 5364,08грн., мотиуючи тим, що 26 липня

2006року помер її чоловік ОСОБА_3, який був батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У зв"язку з втратою годувальника ОСОБА_4 повинен був отримувати пенсію. Однак в призначенні вказаної пенсії було відмовлено у зв"язку з тим, що на день смерті ОСОБА_5 не мав необхідного трудового стажу для призначення пенсії. Тому в грудні 2007 року позивач звернулася до управління праці та соціального захисту населення про призначення їй допомоги на дитину відповідно до ч.2 ст.18-1 Закону України "Про державну допомогу сім"ям із дітьми". В призначенні допомоги було відмовлено у зв"язку з тим, що нібито її син ОСОБА_4 перебуває на повному державному утриманні. Позивачка вважає, що їй незаконно було відмовлено в призначенні державної допомоги, оскільки в ст.18-1 вказаного Закону відсутній пункт про те, що соціальна допомога вдові не призначається в разі перебування дитини на певному державному утриманні. Крім того ОСОБА_4 не перебуває на повному державному утриманні,так як проживає з нею і вона сама його утримує. По вині відповіпача не отримано державної допомоги з 1 грудня 2007 року по 30 червня 2010 року в сумі 5364,08грн., які позивачка просила стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, і додатково пояснила, що подавала заяву та необхідні документи про призначення допомоги в грудні 2007 року і їй відмовили. В листопалі 2009 року знову подала заяву до УПСЗН і отримала відповідь, що не має права на призначення допомоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, підтримала письмові заперечення на позов, в яких зазначено, що відповідно до ст.18-1 Закону України Про державну допомогу сім"ям із дітьми" право на допомогу на дітей одиноким матерям мають право вдова та вдівець з дітьми, мати /батько/ дітей у разі смерті однеге з батьків, шлюб між якими було розірвано до дня п*егп які не одержують на них пенсію в разі втрати годувальника або соціальну пенсію. Допомога на дітей одиноким матерям не призначається у разі перебування дитини на повному державному утриманні. Згідно ст.ЗО п.1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілі діти, які відвідують дошкільні навчальні заклади перебувають на повному державному забезпеченні до вступу їх до школи шляхом безоплатного виховання /утримання/ їх у державних дошкільних закладах освіти і надання щомісячної грошової допомоги. Дитина ОСОБА_1 регулярно відвідує Морозівський ДНЗ "Сонечко", тому ОСОБА_1 не має права на призначення допомоги одиноким матерям як вдова.

Представник відповідача підтвердила, що ОСОБА_1 подавала в грудні 2007 року заяву про призначення допомоги і необхідні документи. Була заведена особова справа і надіслана до обласного центру по нарахуванню та здійсненню виплат, звідки була повернута, оскільки дитина відвідувала дитсадок і перебувала на повному державному забезпеченні. Коли дитина ОСОБА_6 піде до школи, то перешкод для призначення такої допомоги немає.

Вислухавши сторін, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 в грудні

2007року подала заяву і необхідні документи для призначення державної допомоги на дитину, передбаченої ст.18-1 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми". Звернення позивачки із заявою про призначення такої державної допомоги в грудні 2007 року представником відповідача визнається і не оспорюється. В призначенні вказаної державної допомоги було відмовлено з тих мотивів, що дитина відвідує дитячий садок і користується пільгою, передбаченою п.1 ч.І ст.ЗО Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", про повне державне забезпечення дітей до вступу їх до школи / не старше 8 років/ шляхом безплатного виховання /утримання/ їх у державних та комунальних дошкільних навчальних закладах.

Оскільки відмова в призначенні державної допомоги на дитину мотивована лише тим, що дитина як постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи користується вказаною пільгою, а інші умови та підстави для призначення такої допомоги є достатні, що і визнається представником відповідача, тому суд досліджує відповідність відмови у призначення допомоги вимогам закону саме у зв"язку з наданням дитині пільги на безплатне виховання / утримання/ у дошкільному навчальному закладі.

Статті 18-1, 18-2, 18-3 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми", якими визначено право на допомогу на дітей одиноким матерям, умови призначення та розмір такої допомоги, не містять обмеження такого права у зв"язку з тим, що дитина користується пільгою, передбаченою п.1 ч.І ст.ЗО Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з тим в постанові КМУ від 27.12.2001 року N 1751 " Про затвердження порядку призначення і виплати державної допомоги сім"ям з дітьми" в абзацах шостому, сьомому пункту 33 зазначено: "Допомога на дітей одиноким матерям не призначається у разі перебування дитини на повному державному утриманні. Якщо дитина, яка перебуває на утриманні в інтернатному закладі за рахунок держави під час літніх канікул перебуває вдома, зазначена допомога призначається за повні місяці перебування дитини вдома на підставі довідки навчального закладу про те, що дитина в цей час не перебувала на повному державному утриманні. Допомога на дітей одиноким матерям призначається незалежно від одержання на дітей інших видів допомоги."

Зі змісту наведених абзаців вбачається, що допомога одиноким матерям не призначається лише у тих випадках, коли дитина перебуває на повному державному утриманні в інтернатному закладі, в яких діти виховуються, навчаються, проживають і забезпечуються за рахунок держави відповідно до встановлених державних соціальних стандартів і нормативів щодо матеріального забезпечення, витрат на харчування, одяг та взуття, витрат на задоволення інших життєво-необхідних потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності.

Дитячий садок, який відвідувала дитина ОСОБА_1, не відноситься до інтернатних закладів, дитина проживала вдома, відвідувала дитячий садок як звичайний дошкільний заклад і користувалася при цьому пільгою, передбаченою п.1 ч.І ст.ЗО Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи", у виді повного державного забезпечення шляхом безплатного виховання у дошкільному навчальному закладі. Таке державне забезпечення за своїм змістом, розміром, соціальною спрямованістю не може вважатися повним державним утриманням в інтернатному закладі, з яким пов"язується неможливість призначення державної допомоги одиноким матерям в пункті 33 Постанови КМУ від 27.12.2001 року N 1751.

Тому з наведених міркувань суд дійшов до висновку, що відмова управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації призначити і виплатити державну допомогу на дитину позивачці ОСОБА_1 є протиправною і вказана допомога мала бути призначена з грудня 2007 року, коли позивачка звернулася із заявою про призначення такої допомоги.

Позов в частині стягнення з відповідача визначеної позивачкою суми невиплачної державної допомоги задоволенню не підлягає за недоведеністю, оскільки відповідно до пункту 34 Постанови КМУ від 27.12.2001 року N 1751 допомога надається у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім"ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше як ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зесєлньоміо=чнпй сукупний дохід сім"ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім"ї для всіх виліз соціальної допомоги на підставі довідки про лохоли і те а: а_і _ тре доходи та майновий стан осіб, цо звернулися за лризначенням усіх видів допомоги.

Позивачка :-:е подала розрахунків розміру невиплаченої допомоги з урахуванням доходів сім"ї та не надала доказів для обчислення сукупного доходу сім"ї відповідно до вказаної Метелики, т: у.чемотлизлює визначення розміру невиплаченої допомог:', з лати звернення із заявою про призначення державної леломоги.

Разоіі з тим, суд, дійшовши висновку про протиправність вілмов:: у призначенні державної допомоги, вважає можливим захистити постулені трава позивача на отримання державної допомоги шляхом покладення зобов'язання на відповідача призначити, нарахувати та виплатити державну допомогу позивачці ОСОБА_1 як одинокій матері /вдові/ на дитину ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми" за період з грудня 2007 року по серпень 2010 року.

Відповідно до ст.8 8 ЦПК України належить присудити з відповідача на користь позивача 51 гривню на відшкодування оплаченого судового збору, 120 гривень на відшкодування оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду

справи.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст.18-1, 18-2, 18-3 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми", Постанови КМ України від 27 грудня 2001 року N 1751 "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім"ям з дітьми", керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_7 до управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації про визнання відмови у виплаті державної допомоги на дитину протиправною, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати відмову управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації призначити і виплатити державну допомогу на дитину ОСОБА_7 протиправною.

Зобов"язати управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації призначити ОСОБА_7 державну допомогу як одинокій матері / вдові/ на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до ст.18-1 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми" з грудня 2007 року, провести нарахування і виплату вказаної допомоги в розмірі, передбаченому ст.18-3 Закону України "Про державну допомогу сім"ям з дітьми", за період з грудня 2007 року по серпень 2010 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Брусилівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_7 51 гривню на відшкодування оплати судового збору, 120 гривень на відшкодування оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя М. В. Грищенко