Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія № 26 (1) інстанції - ОСОБА_1Й
Доповідач - Барильська А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.,

при секретарі -Євтодій К.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2

ОСОБА_3, представника Відділення виконавчої дирекції Фонду

соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та

професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської

області - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2010 року за позовом ОСОБА_5 до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам відшкодування втраченого заробітку, компенсації у зв'язку із порушенням строків виплати та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2010 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі- ВАТ «Суха Балка») та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, ( надалі- Відділення Фонду), про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам відшкодування втраченого заробітку, компенсації у зв'язку із порушенням строків виплати та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по суті його позовних вимог у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зокрема: суд безпідставно не взяв до уваги положення

статей 5, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди»; висновок науково - правової експертизи при Інституті держави і права ім.. ОСОБА_6 НАН України; суд неправомірно не застосував до щомісячні виплат відшкодування шкоди позивача коефіцієнти підвищення тарифні ставок та посадових окладів, а саме : 2.0 з 01.07.1994р., 2.5 з 01.01.1996р., 01.04.2000 року, що призвело до зниження належних до виплати позивачу сум відшкодування шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в меж доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_7 працював з 18.04.1978

по 06.09.1992р. підземним бурильником, прохідником 5 розряду ВЖБ РУ

ім. К.Лібкнехта, тресту «Кривбасшахтобуд», у зв'язку із ліквідацією ШБУ-

в подальшому переведений на дільницю 2 шахтобудівельного управління

Рудоуправління імені XX партз'їзду Виробничого об'єднай

«Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Суха Балка», з повним робочим днем у шкідливих умовах праці.

Висновком ЛТЕК від 04.08.1992 року позивачу вперше встановлено

25% втрати професійної працездатності. При подальших переогляд

відсоток втрати професійної працездатності не змінювався. Висновком

МСЕК від 05.08.1998 року позивачу було встановлено - 35% втрати

професійної працездатності та третя група інвалідності; з 03.08.1999 року

позивачу при огляді у МСЕК встановлено 60% втрати професійної

працездатності, з 26.06.2002 року позивачу висновком МСЕК встановлено

60% втрати професійної працездатності, безстроково.

Наказом № 224/92 від 13.08.1992 року ВАТ «Суха Балка» визнач позивачу щомісячні виплати відшкодування шкоди у розмірі 3533руб.66ко виходячи із середнього заробітку 14134.64руб та 25% втрати професійної працездатності (том 1а.с.31).

Спір між сторонами виник з приводу незастосування ВАТ «Суха Балка» коефіцієнтів підвищення тарифних ставок, посадових окладів щомісячних виплат відшкодування шкоди позивачу: 2 з 01.07.1994 року коефіцієнту 2,5 з 01.12.1995 року.

Після передачі особової справи позивача до Відділення Фон останній продовжив виплату страхових сум на користь позивача, виходячи визначеного підприємством щомісячного відшкодування в розмірі 168 гр перераховуючи щомісячно протягом 2002-2008 років суму страхових виші на відповідні коефіцієнти зростання середньомісячної зарплати в галузі національної економіки.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належ правову оцінку та обґрунтовано виходив з відсутності підстав задоволення позову у зв'язку з правильним застосуванням ВАТ «Суха Балка»

коефіцієнтів реального росту зарплати при здійсненні перерахунку (щомісячних виплат відшкодування шкоди позивачу та правильного визначення страхового відшкодування на день передачі особової справи до Фонду.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для звернення позивача з позовом до суду стало те, що з 01.07.1994 року відповідач ВАТ «Суха Балка» згідно наказу № 543 від 29.07.1994 року збільшив у 2 рази тарифні ставки та посадові оклади, перерахунок сум відшкодування шкоди позивачу не провів, Згідно спільної постанови адміністрації і профспілкових організацій № 1982 від 28.12.1995 року з 01.01.1996 року тарифні ставки та посадові оклади ВАТ «Суха Балка» збільшив на коефіцієнт 2.5, при цьому розмір відшкодування позивачу шкоди перерахував лише на коефіцієнт 1.25.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону праці», пп. 4, 9 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року (надалі -Правил) зі змінами та доповненнями, відшкодування шкоди, завданої працівнику ушкодженням здоров'я, складається з виплати втраченого заробітку (або відповідно його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності та інших виплат.

Відповідно до п. 28 Правил в редакції від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі: зміни ступеня втрати професійної працездатності; зміни складу сім'ї померлого; підвищення мінімального розміру заробітної плати в порядку, визначеному законодавством; підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, заробітної плати відповідно до колективного договору.

При зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), не передбачено підстав для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок, що витікає з положень нормативно-правових актів, діючих на час виникнення спірних правовідносин, якими визначено порядок нарахування та перерахунку сум відшкодування шкоди працівникові у зв'язку із ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Отже, госпрозрахункові підприємства, виходячи із своїх фінансових можливостей, самостійно визначають зростання коефіцієнтів тарифних ставок (посадових окладів) та терміни їхнього запровадження.

На думку колегії суддів, ВАТ «Суха Балка» обґрунтовано не було застосовано до сум відшкодування шкоди позивача коефіцієнт 2,0 з 01.07.1994 року, згідно постанови Кабінету Міністрів України № 449 від 04.07.1994 року та наказу № 543 від 29.07.1994 року ВАТ «Суха Балка», оскільки тарифні ставки на підприємстві були збільшені з 01.07.1994 року на зазначений коефіцієнт без збільшення фонду оплати праці, за рахунок зміни структури заробітної плати.

З 01.01.1996 року на підставі спільної постанови дирекції і профкому № 1982 від 28.12.1995 року тарифні ставки і оклади працівникам було збільшено в 2,5 рази, в той час як реальний ріст заробітної плати відбувся на коефіцієнт 1,25, який і був застосований підприємством до сум відшкодування шкоди позивача з 01.01.1996 року, тому підстави для перерахунку відшкодування шкоди відсутні.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, підстави для перерахунку відшкодування шкоди відсутні.

За оспорюваний період з 01.07.1994р. по 01.04.2001р. підприємство перерахувало суми відшкодування шкоди позивачу на коефіцієнти фактичного збільшення заробітної плати, що не суперечать закону, оскільки заробітна плата на підприємстві, у тому числі за професією позивача збільшилася саме на них.

Відділенням Фонду проводилися перерахування щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до постанов правління Фонду: від 14.03.2002 року ( коефіцієнт 1, 193), від 04.03.2003 року (коефіцієнт ІД82), від 24.02.2004 року (коефіцієнт 1Д52), від 25.02.2005 року ( коефіцієнт 1, 238), від 06.03.2006 року (коефіцієнт 1, 203) та на коефіцієнт 1,183 з 01.03.2007 року. Проведений Фондом перерахунок належних позивачу страхових виплат ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного незастосування судом спірних коефіцієнтів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки ним не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог щодо фактичного підвищення заробітної плати за оспорюваний період, що протирічить положенню ч.І ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правильність застосування ВАТ «Суха Балка» коефіцієнтів реального росту заробітної плати при перерахунку робітникам сум втраченого заробітку у зв'язку з ушкодженням здоров'я, починаючи з 01.07.1994 року до передачі особової справи до Фонду, який продовжив виплату страхових сум на користь позивача, виходячи із визначеного підприємством щомісячного відшкодування в розмірі 168грн., перераховуючи щомісячно протягом 2002-2008 років суму страхових виплат на відповідні коефіцієнти зростання середньомісячної зарплати в галузях національної економіки, та вважає, що підстав для перерахунку страхових виплат, стягнення заборгованості та компенсації за несвоєчасно виплачені суми відшкодування шкоди немає.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставно незастосування судом до спірних правовідносин положень статей 5, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги висновок науково - правової експертизи при Інституті держави і права ім.. ОСОБА_6 НАН України, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки зазначена експертиза не має правового значення для вирішення зазначеного спору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права та підлягає залишенню без змін, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: