ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-2096/10
провадження № Б/Н 1815
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2010 р.

головуючого судді Кириченко Н.О.,

при секретарі Осколок A.B., Приймак Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, цивільну справу за позвом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Відділу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача де є третя особа про позбавлення батьківських прав .

В судовому засіданні позивач та представник позивача свої позовні вимоги підтримала, та просили задовольнити вимоги посилаючись на те, що 27 квітня 2001 року між ОСОБА_2 позивачем по справі та ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу призвіще змінено на ОСОБА_3) - відповідачкою по справі був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі народилася дочка ОСОБА_5. В червні місяці 2009 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірванню шлюбу від 25.06.2009 року. Ще в жовтні місяці 2008 року відповідач покинула постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. та з того часу не мешкає разом з родиною, не опікується дитиною - дочкою ОСОБА_5 - 2001 року народження, не бере участі у вихованні дитини. Згідно довідки №43 від 17.09.2009 року, що була видана середнею загальноосвітню школою №284 Дарницького району м. Києва, класовод 2-Б класу СЗШ №284, де навчається ОСОБА_5, співпрацювала тільки з позивачем та його батьками, відповідачка, з жовтня місяця 2008 року, до школи не приходила. Згідно довідки №467 від 23.09.2009 року дитячої поліклініки №2 Дарницького району м. Києва, станом здоров'я дитини - ОСОБА_5 - 2001 року народження опікується позивач та бабуся дитини - ОСОБА_7. Те що відповідача не проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується також актом, що був складений 12.09.2009 року та затверджений головою споживчого товариства Фармацевт» Сидоренко О.В.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просили відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що обставини, викладені в позові колишнього чоловіка, надумані, не відповідають дійсності. З ОСОБА_2 позивач перебувала в шлюбі з 27 квітня 2001 р.. який був зареєстрований у відділі ЗАГС Дарницького району м. Києва. Після одруження з позивачем на вимогу свекрухи та чоловіка відповідач поселилась в їх трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, куди її зареєстрували. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька - ОСОБА_5. Вони з чоловіком проживали в одній житловій кімнаті, а свекруха займала другу кімнату, донька займала третю кімнату. Із свекрухою у нас був окремий бюджет. Відповідач та іі чоловік постійно працювали, донька перебувала у садочку, а потім пішла в перший клас. За період спільного проживання, більше 9-ти років, вони придбали автомобіль «Пежо-405» за 15 тис. у.о., пральну машину, мікрохвильову піч, холодильник, диван та інші необхідні речі. Робота чоловіка була пов'язана з постійними відрядженнями, це інколи призводило до того, що чоловік періодами зловживав спиртними напоями, на мої зауваження позивач не реагував, інколи навіть намагався піднімати на мене руку нібито із ревнощів, хоча в цьому не було ніякого поводу. Вона його попередила, якщо це станеться, а причини для цього немає, то я від нього просто піду. У 2007 р., коли дочка пішла в перший клас,саме позивач постійно водила та забирала доньку зі школи, постійно робила з нею уроки. У відповідачки з донькою та свекрухою були нормальні, теплі стосунки. Свекруха також не схвалювала позивача, що він часто став приходити додому в нетверезому стані та з'ясовував стосунки. Так, 13 жовтня 2008 р. ОСОБА_2 прийшов додому в стані глибокого алкогольного сп'яніння, вчинив без причини конфлікт на почві ревнощів, побивши мене, наніс кілька ударів по голові, спині, ногам, спричинив мені тілесні ушкодження, я змушена була втікати, встигнула взяти з собою свої документи, частину грошей, які збирала на своє навчання, і в чому стояла, так і вибігла із квартири, чоловік навіть не віддав мені мої особисті речі, в т.ч. 4-й золоті каблучки, золотий ланцюг, золотий браслет та інше майно. Після цього я поїхала до своїх батьків, де і залишилась проживати. З цього приводу я звернулась до Дарницького РУВД м. Києва, що підтверджується листом №47/5918 від 18.08.2010 р.В подальшому чоловік просив повернутися додому, але після її відмови заборонив появлятись у квартирі та зустрічатись з донькою, погрожував, якщо буду намагатись зустрітися з донькою біля будинку, в коридорах школи чи на вулиці, то поб'є мене так, що я більше не буду навіть бачити доньку. На мої вимоги повернути мені хоч якісь мої речі, позивач також відмовив. На день народження доньки ІНФОРМАЦІЯ_2. на її багаторазові прохання чоловік погодився і дав мені можливість в його присутності зустрітись з донькою та привітати її з днем народження і віддати подарунок. Але в подальшому позивач продовжував забороняти спілкуватись з донькою .Я постійно телефонувала на його мобільний телефон, говорила з донькою на гучному зв'язку в його присутності, але донька навіть боялась розмовляти, бо чоловік та бабуся налаштували її проти мене. Коли мама відповідачки ОСОБА_9 поїхала також ІНФОРМАЦІЯ_2 щоб поздоровити онучку з днем народження, чоловік та свекруха її теж не залишали з донькою наодинці, а коли випала коротка можливість побути їм наодинці, то донька шепнула - бабусю мені не дозволяють бачитись з тобою та мамою і будуть наказувати, якщо я тільки зустрінусь з вами. Більше того, хрещена мати доньки ОСОБА_14 інколи телефонує чоловіку з приводу зустрічі з донькою, але їй теж категорично відмовляють у побаченні. У 2009-2010 рр. впродовж навчального року відповідач неодноразово приходила зі своєю мамою до школи №284, де навчається донька у 2-Б класі, щоб хоч поспілкуватись з нею, але дитина відмовляється від розмови та навіть взяти подарунок від нас зі словами, що тато з бабусею не дозволяють їй спілкуватись зі мною. Донька настільки залякана, що боїться навіть просто поговорити з мамою відповідача. В кінці жовтня 2009 р. на день народження доньки, коли відповідач з мамою прийшли до позивача та свекрухи в квартиру і намагались побачитись з донькою (онукою) та поздоровити і віддати подарунки, то позивач вигнав нас із квартири, і вони лише встигли залишити подарунки дитині. Аналогічний поступок позивача зі мною та мамою був також і в травні 2010 р. Також зазначила, що до тог коли її позивач побив та вона пішла з дому то вона сама постійно займалась вихованням доньки, водила доньку в садочок, із садочка, сама влаштувала до школи, займалась з нею уроками (ніхто крім мене не займався з донькою навчанням), ходила на батьківські збори до садочка та школи тільки вона одна, дуже рідко було, що свекруха могла відвести чи забрати доньку із школи. В дитячу поліклініку відповідач постійно при необхідності водила доньку сама і в той час, коли вона хворіла. Ніхто крім неї не займався донькою. Позивач постійно перебував у відрядженнях, а якщо і був вдома, то жодного разу не ходив в садочок чи школу. Тому вона категорично заперечую проти позбавлення її батьківських прав і в цьому її підтримує відділ опіки і піклування Дарницької райдержадміністрації у м. Києві, на засідання якого вона була запрошена з приводу цього питання на початку липня 2010 р. Звертала увагу суду, що про розірвання нашого шлюбу з позивачем їй стало відомо із позову позивача.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації розглянувши матеріалам справи про позбавлення батьківських прав прийняв рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачку оскільки позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, відповідач обіцяла виправитися та приймаити участь у житті, виховання своєї дитини, піклуватися про неї. Однак враховуючи поведінку відповідачки під час розгляду справи просила винести рішення з максимальним урахуванням інтересів дитини.

Представник Прокуратури Дарницького району м. Києва в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивача, просила задовольнити вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_5 враховуючи , що в судовому засіданні доведено, що відповідач з жовтня 2008 року не приймає участі в утриманні вихованні своєї доньки не піклується про неї , не цікавиться станом її здоров"я, на успіхами в школі. За час розгляду справи не виправилася та не довела суду, що має намір піклуватися про дитину та приймати участь у її вихованні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_15, та ОСОБА_16 пояснили суду, що вони сусідки про будинку сторін у справі і їм добре відомо про життя сторін, пояснили, що відповідач не проживає в квартирі з жовтня 2008 року, з того часу вони жодного І разу не бачили останню в будинку, зі слів матері позивача знають що відповідач не приходить до дитини з цього часу.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу допитавши свідків , дослідивши матеріали справи, матеріали на підставі , якихз було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи № 13174 /08 та № 12920 /08 судом встановлено наступні факти та відповідні до них обставини. 27 квітня 2001 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (після реєстрації шлюбу призвіще змінено на ОСОБА_3) - був зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі народилася дочка ОСОБА_5.

В червні місяці 2009 року шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірванню шлюбу від 25.06.2009 року. З жовтня місяця 2008 року відповідач ОСОБА_3 покинула постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, та з того часу не мешкає разом з родиною, не опікується дитиною - дочкою ОСОБА_5 - 2001 року народження, не бере участі у вихованні дитини.

Згідно довідки №43 від 17.09.2009 року, що була видана середню загальноосвітню школою №284 Дарницького району м. Києва, 2-Б класу СЗШ №284, де навчається ОСОБА_5, співпрацювала тільки з батьком дитини та його батьками, мама дитини, з жовтня місяця 2008 року, до школи не приходила.

Згідно довідки №467 від 23.09.2009 року дитячої поліклініки №2 Дарницького району м. Києва, станом здоров'я дитини - ОСОБА_5 - 2001 року народження опікується батько дитини та бабуся дитини - ОСОБА_7.

Факт не проживання ОСОБА_3 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується також актом, що був складений 12.09.2009 року та затверджений головою споживчого товариства «Фармацевт» Сидоренко О.В.

У відповідності з п 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», «Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.»

У відповідності зі ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України , а саме: « Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:. 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;.»

Посилання відповідача та її представника , що відповідачка не усунулася від виконання своїх обов'язків відносно доньки оскільки приходила до школи та бачилася з дитиною не знайшли свого підтвердження в ході судового засідання, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і твердження відповідачки про те, що вона була вимушена не зустрічатися з донькою бо їй не дозволяв цього робити батько дитини, погрожуючи розправою, оскільки як з'ясовано з пояснень самої відповідачки, остання не зверталася з будь якими заявами про перешкоду у спілкуванні з дитиною, чи про погрози фізичної розправи у разі спілкування з дитиною до органів МВС , прокуратури, суду чи до Служби у справах дітей. Враховуючи те, що відповідач з жовтня 2008 року не цікавиться життям, здоровям дитини, не піклується про дитину , чим ухиляється від виконання своїх батьківських з обов'язків щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_5 2001 року народження, і незважаючи на обіцянки які надавала відповідач під час засідання комісії Служби у справах дітей не вчинила, жодних дій з яких би можна було зробити висновок ,що їй не байдужа доля її дитини, що вона виправилася і надалі буде належно виконувати свої батьківські обов'язки, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 15, ЗО, 60, 209-218 ЦПК на підставі ст. 164, 165 СК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення можу бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення.