Справа № 2-3738/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2010 p. м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі Головуючого судді Піх Ю.Р.

при секретарі Бабенко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунарського РВ ЗМУ ГУ МВС країни в Запорізькій області в особі Сектору громадянства міграції і реєстрації фізичних осіб (СГІРФО), треті особи: Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне китлове об'єднання №11», Комунарська районна адміністрація у м. Запоріжжі орган опіки та піклування, Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», від імені якого діє філія в м. Запоріжжі, Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

13.05.2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 15.03.2010 року Запорізькою філією ТОВ « ЮНОР» були проведені прилюдні торги по реалізації предмета іпотеки (іпотеко держателя ВАТ Комерційного банку Надра») нерухомого майна боржника ОСОБА_3, а саме: 3-х кімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1. На прилюдних торгах позивача було визнано переможцем торгів, що підтверджується Протоколом №089119 від 15.03.2010 року. 24.03.2010 року на рахунок торговельної організації позивач сплатив гроші за придбану квартиру у повному обсязі.

31.03.2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (із змінами та повненнями), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.1999 року 268/5, на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управляння юстиції від 3.03.2010 року, видано свідоцтво на право власності на 3-хкімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

На даний час позивач є власником квартири АДРЕСА_3, проте відповідачі не бажають виселятися та зніматися з реєстрації, порушуючи права позивача на його приватну власність і перешкоджають позивачу користуватися належною йому на праві власності квартирою.

Просив суд усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та опоряджання належним йому майном, а саме квартирою №137 в будинку №40 по вулиці Автозаводській в ОСОБА_1; виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_4; вселити його - ОСОБА_2 в вище зазначену спірну квартиру; зобов'язати СГІРФО Комунарського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_5 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

В подальшому позивач надав суду уточнену позовну заяву з новим складом осіб, що беруть участь у розгляді справи оскільки вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку відповідачів по справі спрямовані до СГІРФО Комунарського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, надавши свої повноваження представнику ОСОБА_9

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_9 позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов не визнала. Свої заперечення обґрунтовувала незаконністю прилюдних торгів, що проводилися без врахування її інтересів та інтересів неповнолітньої дитини, яка має право користування житловим приміщенням квартирою № 137 в будинку № 40 по вулиці Автозаводскій в м. Запоріжжі, а також відсутністю в них іншого придатного для проживання житла.

Відповідач ОСОБА_5, у судове засідання не з'явився та не повідомив про причини неявки не дивлячись на те, що був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток.

05.10.2010 року ухвалою Комунарського районного суду ОСОБА_1 по справі № 2-37138/2010 закрито провадження в частині позовних вимог до Комунарського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області в особі Сектору громадянства міграції і реєстрації фізичних осіб (СГІРФО) «про зобов'язання зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_6», у зв'язку зі смертю останньої.

Відповідач ОСОБА_7, в судовому засіданні проти позову заперечував, проте обґрунтувати свої заперечення відповідно до ст. 60 ЦПК України не зміг.

Представник відповідача-5 Сектору громадянства імміграції і реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області, у судове засідання не з'явився, був повідомлений своєчасно та належним чином, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя в судовому засіданні залишив питання про задоволення позову на розсуд суду, вказуючи на те, що підставою спору є конфлікт інтересів власника житла та осіб, що безпідставно ним користуються.

Треті особи без самостійних вимог - Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 11» - в судове засідання не з'явилися, направивши на адресу суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, проти задоволення позову не заперечують.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - ВАТ КБ «Надра»в особі філії в ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, виходячи з того, що на момент розгляду справи, відповідачка ОСОБА_3В не являється ні власником, а ні наймачем жилого будинку. А звідси, права та обов'язки членів сім'ї ОСОБА_3 є похідними від прав та обов'язків останньої, що випливали з її прав власності на квартиру.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Комунарського ВДВС ЗМУЮ в судовому засіданні питання про задоволення позову залишила на розсуд суду. Надала наступні пояснення. При примусовому виконанні виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3101, вчиненого 5 10.2008 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_11 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_7 s місті ОСОБА_1, що належала на праві власності ОСОБА_3, для задоволення вимог ВАТ Комерційного банку «Надра» на загальну суму 349 369,05 грн. було здійснено реалізація предмета іпотеки з прилюдних торгів. Виконавчий напис № 3101 надійшов на виконання до Комунарського ВДВС ЗМУЮ 15.10.2008 року. ОСОБА_3, відповідач-1, належним чином була повідомлена про хід виконавчого провадження, своєчасно отримувала копії постанов державного виконавця, була присутня під час складання акту опису й арешту майна боржника, неодноразово знайомилася з матеріалами виконавчого провадження. ЗУ Про виконавче провадження визначає умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у Добровільному порядку. Сторонами у виконавчому провадженні є стягувачі та боржники, вони мають право знайомитись з матеріалами виконавчого провадження, заявляти клопотання, брати участь у проведенні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають і ході виконавчого провадження, заявляти відводи та оскаржувати дії (бездіяльність), державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуватись іншими правами, наданими вказаним Законом.

Пунктом 2.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна визначено, що прилюдні торги - це продаж майна, яким його власником стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Згідно з розділом VII ЦПК України - боржники мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи Іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб) порушені їхні права чи свободи.

B разі обґрунтованості скарги суд своєю ухвалою зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Проте ОСОБА_3 своїх обов'язків не виконувала й своїми правами наданими боржнику у процесі вчинення виконавчих дій по виконанню виконавчого напису нотаріуса за №3101 від 13.10.2008 року не скористалася й дії виконавчої служби в передбаченому законом порядку не оскаржувала.

Крім того, під час виконання виконавчого напису нотаріуса за №3101 від 13.10.2008 року до Комунарського ВДВС ЗМУЮ будь-які ухвали про зобов'язання державного виконавця зупинити виконавче провадження у зв'язку з наявністю спору щодо квартири не відходило.

Суд вважав можливим розглядати справу без участі осіб, що не з'явилися в судове усідання, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_9, відповідача ОСОБА_7, представника органу опіки та піклування Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя, представника ВАТ Комерційного банку «Надра» - ОСОБА_12, представника Комунарського ВДВС ЗМУЮ - ОСОБА_13, дослідивши матеріали справи в межах Уявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до вступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_4, що була придбана ним в 15.03.2010 року на прилюдних торгах.

Згідно протоколу проведення прилюдних торгів від 15.03.2010 року за № 089119 позивачем ОСОБА_2 на прилюдних торгах, що проводились 15.03.2010 року Запорізькою філією ТОВ «ЮНОР», було придбано трикімнатну квартиру за адресою ОСОБА_1, АДРЕСА_8, загальною площею 70,26 кв. метри, житловою площею 41,8 кв. метри, що належала ОСОБА_3 на праві приватної власності.

24.03.2010 року на рахунок торговельної організації Позивач сплатив грошові кошти за придбану квартиру у повному обсязі, що підтверджується актом про реалізацію предмета іпотеки від 29.03.2010 p., який наявний в матеріалах справи.

Згідно акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки від 29.03.2010 року, предмет іпотеки: трикімнатна квартира № 137 (сто тридцять сім) будинку № 40 (сорок) по вулиці Автозаводській в м. Запоріжжі( загальна площа 70,26 кв. м, жила площа 41,8 кв. м), що належала ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі договору купівлі - продажу від 23.05.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_14, зареєстрованого в реєстрі за № 3199, та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за №1322407, було реалізовано товариством з обмеженою відповідальністю «Юнор» 15.03.2010р. за адресою: м. Запоріжжя, проспект Леніна, 152В, оф. 118 та придбано позивачем за 224 279 грн.

В матеріалах справи міститься свідоцтво, видане 31.03.2010 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, згідно якого позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_9, загальною площею 70,26 кв.м, з них - житловою площею 41,8 кв.м, реєстраційний номер об'єкта - 13261919.

Судом встановлено, що після зміни власника майна, в належній позивачу квартирі зареєстрований, але не мешкає відповідач - ОСОБА_7, а також зареєстровані та мешкають попередній власник житла - ОСОБА_3 та члени її сім'ї - ОСОБА_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Реєстрація відповідачів в спірній квартирі стверджується довідками розрахунково-реєстраційного центру КП «ВРЕЖО № 11» від 13.05.2010 р. (а.с. 9).

Житлові права громадян виникають на підставах, встановлених законом, зокрема тих, що передбачені ст. 9 ЖК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 ЖК України, які встановлюють гарантії прав громадян, які мають у приватній власності житлові будинки, а саме: громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Згідно з вимогами ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією у статті 41 та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням і володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК країни, які, окрім іншого, передбачають, що правовідносини, пов'язані зі створенням І : є решко д здійснення права користування своїм майном, регулюються ст. 391 ЦК України, яка встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1,2 ст.319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого Ьайна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Не звільняючи квартиру, відповідачі безпосередньо порушують законне право власності позивача.

Згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотеко держателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове зміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не зільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший Узгоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1,2,3 ст.109 Житлового кодексу України виселення із займаного

жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться бровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі зміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для вселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом, після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле зміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора

або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у становлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Суд враховує те, що на момент винесення рішення по справі жодного судового спору і до визнання такими, що не відбулися прилюдних торгів, не має, про що надали відповідні пояснення представник позивача та відповідача ОСОБА_7

Частина 2 ст. 388 ЦК України встановлено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання нових рішень.

Згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи їв на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або рова користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Заперечення відповідачів проти позову не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки:

-доводи щодо незаконності придбання позивачем квартири АДРЕСА_4, як такого, що порушує житлові права відповідачів та неповнолітньої ОСОБА_4 спростовуються таким, що житлові права неповнолітньої особи в даному випадку є похідними від прав відповідачки-1 - ОСОБА_3, а тому припиняються разом з припиненням її житлових прав;

-доводи відповідача-1 на відсутність у них іншого житла не можуть бути прийняті судом до уваги з підстави відсутності правового значення для вирішення спору, оскільки з наведеними обставинами закон не пов'язує набуття права користування житлом.

Виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, у даному разі усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням.

Таким чином, доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв'язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 209, 213-215, 296 ЦПК України, ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 328, 379, 386, 388, 391 ЦК України, ст. ст. 9, 109, 116, 150, 155, 157 ЖК України, ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ОСОБА_7, Комунарського РВ ЗМУ ГУ МВС України в Запорізькій області в особі Сектору громадянства міграції і реєстрації фізичних осіб (СГІРФО), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 11», Комунарська районна адміністрація у м. Запоріжжі Орган опіки та піклування, Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», від імені якого діє філія в ОСОБА_1, Комунарський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням і зняття з реєстрації, - задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 з належної ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_10, без надання іншого житлового приміщення.

Зобов'язати Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Комунарського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: АДРЕСА_11.

Вселити ОСОБА_2 до житлового приміщення за адресою: ОСОБА_1 АДРЕСА_12.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_7, службу громадянства, імміграції, та реєстрації фізичних осіб Комунарського районного відділу Управління внутрішніх справ України в Запорізькій області на користь ОСОБА_2 45,50 ( сорок п'ять) гривень 50 копійок судових витрат, по 11 (одинадцять) гривні 37 копійок з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти пнів з дня отримання копії цього рішення.