Апеляційний суд Вінницької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.

Суддів: Щолокової О.В., Міхасішина І.В.

При секретарі: Зозулі Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2010 року про часткове забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення коштів,-

встановила:

11 травня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення коштів у сумі 500 000 грн.

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що зареєстроване за відповідачкою ОСОБА_1

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 травня 2010 року накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 та знаходиться у селі Клембівка Ямпільського району Вінницької області.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 02 листопада 2010 року ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 травня 2010 року скасовано і постановлено нову, якою в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

03 листопада 2010 року представник позивача ОСОБА_3 повторно подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, належне ОСОБА_1, в тому числі, що належить їй на праві спільної власності подружжя (а.с. 102).

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2010 року заяву задоволено частково. Накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 на загальну суму 500 000 грн., крім майна, яке швидко псується. Дане майнго знаходиться за адресою с. Клембівка Ямпільського району Вінницької області.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2010 року роз'яснено ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2010 року справа №2-397/2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення коштів, таким чином, що майно спільної сумісної власності ОСОБА_1 арешту не підлягає (а.с. 123).

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити нову, якою у задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на порушення і неправильне застосування норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши сторони, шо з'явилися, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку , шо апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд першої інстанції визнав обгрунтованими доводи позивача про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову про повернення коштів.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду .

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2005 року із змінами, внесеними 12 червня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно із ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання по забезпеченню позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивач, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів (п.4 постанови Пленуму).

В матеріалах справи відсутній перелік визначених позивачем доказів або клопотання позивача про витребування доказів, щодо обставин, які надають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В порушення вимог ст. 210 ЦПК України, суд першої інстанції встановив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, разом з тим не зазначив в ухвалі мотиви, за якими дійшов такого висновку.

За змістом п.2 ч.1 ст. 312 України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 03 листопада 2010 року скасувати, ухвалити нову ухвалу.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 Степанорвича - ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 відмовити.

Визнати такою, що втратила чинність ухвалу Ямпільського районного суду Вінницької області від 11 листопада 2010 року про розяснення скасованої ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 жовтня 2010 року про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: