Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-323/10
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу в складі:
головуючого ; судді Українця Ю.Й.
при секретарі: Гарасюта Л.К.
за участю позивача - ОСОБА_1, представника відповідача ВАТ «КЗРК» - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення винагороди, зустрічного позову до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним ліцензійною договору і недійсними патентів України,
Згідно з рішенням Державного департаменту інтелектуальної власності від 13.09 2005 р. їх заява про публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру патентів і деклараційних патентів України на винаходи відомостей про видачу ліцензії на використання винаходів задоволено. Таким чином, по вище вказаним підставам вони придбати майнові права інтелектуальної власності.
За додатковою угодою № 1 до ліцензійного договору № 237 встановлено, що розмір винагороди власникам патентів становить 25% результатів діяльності отриманого ВАТ «Кривбасзалізрудком» від реалізації за ліцензією після сплата всіх податків.
Винагорода виплачується щоквартально, не пізніше 10 числа першого місяця наступного кварталу при умові надання наступних документів:
*Письмова угода авторів про розподіл між ними винагороди;
*Наказ керівника ВАТ «Кривбасзалізрудком» про виплату винагороди.
Вони позивачі по першому позову, своєчасно, надали відповідачу, починаючи з 2005 р. по 2007 р. включно, необхідні документи для сплати нам винагороди, а саме :
*Акти прийому виконаних робіт з виготовлення та реалізації канатів, що засвідчують використання винаходів /на 32 аркушах;
*Угода авторів про розподіл між нами винагороди, згідно якої винагорода буде розподілятися між позивачами порівну.
Економічним відділом ВАТ «"Кривбасзалізрудком» було зроблено розрахунок належної позивачам винагороди за 2005-2007 роки. В якості стягнення за надане право ліцензійним договором № 237 виплата ліцензіарам належить;
Все це підтверджується довідками-розрахунками. Однак, отримати дану винагороду до цих нір позивачі не можуть з вини відповідача, так як відсутній наказ керівника ВАТ «Кривбасзалізрудком» про виплату винагороди, про що свідчить лист юридичного відділу ВАТ «Кривбасзалізрудком» № 53-02/410 від 22.03.2007 р.
Проте рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2005р було визнано незаконним і скасовано рішення загальних зборів акціонерів ВАГ «КЗРК» від 15.11.2004 р., яким було вирішено відкликати діючий склад правління товариства, та обрати ОСОБА_6 ОСОБА_7 Правління ВАТ «КЗРК». У відповідності з чинним законодавством України, рішення загальних зборів акціонерів визнається недійсним з моменту його винесення. Враховуючи вищевикладене. ОСОБА_6 підписав ліцензійний договір № 237 про передачу права на використання об'єктів промислової власності, не маючи на це відповідних повноважень.
Вважає ліцензійний договір, укладений 20.01.2005 р. між сторонами має бути визнано недійсним, тому, як правочин було укладено з особою яка на момент його укладання не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності, чим було порушено норму п.2 ст. 203 ЦК України. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою визнання правочину недійсним є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України.
Своїми діями Відповідач також порушив умови ст. 4 Ліцензійного договору № 237 про передачу права на використання об'єктів промислової власності, відповідно до якої вся технічна документація, необхідна і достатня для виробництва продукції за ліцензією мала бути передана Відповідачем уповноваженому представнику Позивача на російській мові в трьох примірниках, з перекладом на українську мову в одному примірнику.
У відповідності зі ст. 6.3. Ліцензійного договору № 237 про передачу права на використання об'єктів промислової власності Позивач зобов'язується почати комерційне виробництво продукції за ліцензією протягом шести місяців з дати одержання від Відповідача технічної документації. Проте технічну документацію. Відповідач не надав, а продукція за ліцензією вироблялась Позивачем, ще з 1996р. Таким чином Відповідач порушив вимоги ст. 6.3 ліцензійного договору № 237 про передачу права на використання об'єктів промислової власності.
На підставі чого ВАТ «КЗРК» вважає, що Відповідач неодноразово порушив умови ліцензійного договору № 237 про передачу права на використання об'єктів промислової власності, а сам договір було підписано особою, яка на той момент не мала достатнього обсягу повноважень на його підписання. Тому просив суд визнати недійсним договір № 237 від 20.01.2005 р.. оскільки і до того ж строк позовної давності сплинув.
У зв'язку з чим, при наданні правової охорони на ці винаходи було порушено вимоги п.1 ст. 459 ЦК України, п.1 ст.7 Закону України "Про охорону прав на винаходи і корисні моделі", відповідно до яких винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, який діяв від свого імені, а також будучи представником і представляючи інтереси інших трьох позивачів за довіреностями по першому позову позовні вимоги підтримав у повному обсязі і підтвердив обставини наведені ним та іншими позивачами в позовній заяві, зустрічний позов не визнав.
Відповідач - ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» в особі свого представника позов не визнав, свій зустрічний позов, а також уточнюючий позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на викладені в його позові і уточнюючому позові вищевказані обставини.
Вислухавши позивача, представників сторін, свідка, дослідивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про стягнення винагороди, які є обгрунтованими, як засновані на законі, тому підлягають задоволенню у повному обсязі: а по зустрічному позову вимоги ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про визнання недійсним ліцензійного договору не підлягають задоволенню за пропуском строку звернення до суду і до того ж є необгрунтованими, тому у зустрічному позову необхідно відмовити.
На підставі вищевказаних патентів вищевказані позивачі придбали право інтелектуальної власності на винахід та корисну модель.
Згідно до ч. 7 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі» та ст. 464 ЦК України власник патенту має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання винаходу (корисної моделі) на підставі ліцензійного договору.
Так, позивачі по першому позову, які є співвласниками 2-х патентів уклали з ВАТ «Кривбасзалізрудком» -відповідачем по першому позову, ліцензійний договір № 237 від 20.01.2005 р. «Про передачу права на використання об'єктів промислової власності».
Строк дії ліцензійного договору становить строк дії патентів.
Сторона по договору має право на офіційне загальнодоступне інформування інших осіб про видачу ліцензії на використання винаходу (корисної моделі). Таке інформування здійснюється публікацією в офіційному бюлетені відомостей в обсязі та порядку, встановлених Установою, а одночасним внесенням їх до Реєстру.
Згідно з рішенням Державного департаменту інтелектуальної власності від 13.09 2005 р. наша заява про публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру патентів і деклараційних патентів України на винаходи відомостей про видачу ліцензії на використання винаходів задоволено.
Таким чином, по вище вказаним підставам позивачі придбали майнові права інтелектуальної власності.
За додатковою угодою № 1 до Ліцензійного договору № 237 від 31.03.2006р. встановлено, що розмір власникам патентів становить 25% результатів діяльності отриманого ВАТ «Кривбасзалізрудком» від реалізації за ліцензією після сплата всіх податків.
Винагорода виплачується щоквартально, не пізніше 10 числа першого місяця наступного кварталу при умові надими наступних документів:
*Письмова угода авторів про розподіл між ними винагороди;
- Наказ керівника ВАТ «Кривбасзалізрудком» про виплату винагороди.
Вищевказані позивачі по першому позову, своєчасно, надали відповідачу, починаючи з 2005 р. по 2007 р. включно, необхідні док/менти хтя сплати нам винагороди, а саме :
*Акти прийому виконаних робіт з виготовлення та реалізації канатів, що засвідчують використання винаходів /на 32 аркушах;
*Угода авторів про розподіл між нами винагороди, згідно якої винагорода буде розподілятися між позивачами порівну.
Економічним відділом ВАТ «"Кривбасзалізрудком» було зроблено розрахунок належної позивачам винагороди за 2005-2007 роки. В якості стягнення за надане право ліцензійним договором № 237 виплата ліцензіарам належить:
*2006 р. - 233332,84 грн. : 4 = 5833321 гри. кожному;
Все це підтверджується довідками-розрахунками, розрахунками винагороди, а також визнанням самого відповідача ВАТ «КЗРК» по першому позову, який у своїх відповідях вказував, що вимоги з виплати винагороди відповідає умовам законодавства. Однак, отримати дану винагороду до цих пір позивачі по першому позову не можуть з вини відповідача, так як відсутній наказ керівника ВАТ «Кривбасзалізрудком» тро виплату винагороди, про що свідчить лист юридичного відділу ВАТ «Кривбасзалізрудком» № 53-02/410 від 22.03.2007 р.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона працює начальником економічного відділу ВАТ «Кривбасзалізрудком». Вона разом з начальником бюро обліку витрат на виробництві ОСОБА_10 і начальником ТВ ОСОБА_11 проводила розрахунок за період з 2005 по 2007р.р. винагороди позивачам на підставі п.7,2 Додаткової згоди № 1 і підтвердила суду вищевказані розрахунки.
Відповідно, відповідач не бажає добровільно сплатити позивачам винагороду по ліцензійному договору № 237 від 20.01.2005р., що вимусило позивачів звернутися до суду за захистом своїх прав інтелектуальної власності.
Посилання ВАТ «Кривбасзалізрудком» на рішення Жовтневого районного суду м, Дніпропетровська від 25.02.2005р., яким було визнано незаконним і скасовано рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «КЗРК» від 15.11.2004 р., суд вважає необгрунтованим за наступних підстав.
Згідно з ч.3 ст. 92 ГК України недійсність рішення загальних зборів про обрання керівника господарського товариства не є підставою для визнання недійсними правочинів, учинених цим керівником від імені товариства.
Розглядаючи справи про визнання недійсними правочинів, учинених керівником товариства з перевищенням повноважень, господарським судам необхідно виходити з положень ч.З ст. 92 ЦК України, якою передбачено, що у відносинах з третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
Відповідно до цього, вищевказаний Ліцензійний договір № 237 від 20.01.2005 р. суд вважає дійсним.
Також слід зауважити, що ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» у своєму зустрічному позові просить визнати недійсним Ліцензійний договір № 237 від 20.01.2005 р. і при цьому ж вказує, що строк позовної давності сплинув.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, яку позивач ВАТ «КЗРК» по зустрічному позову пропустив без поважних причин, і також з поданням про поновлення строку позовної давності до суду не звертався.
На підставі викладеного, дослідивши надані сторонами по справі докази та встановлені обставини, суд вважає, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ВАТ «КЗРК» про стягнення винагороди задовольнити у повному обсязі, а у зустрічному позові ВАТ «КЗРК» до вищевказаних осіб про визнання недійсним Ліцензійного договору і недійсними патентів України - відмовити у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 253, 256, 257 418, 421, 424. 428, 432, 459, 464. 465. ЦК України, ч.7 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи та корисні моделі», ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215,218 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5 до ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення винагороди - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 винагороду по
ліцензійному договору № 237 від 20.01.2007 року за 2005-2007 роки по 111813,70 грн. (сто одинадцять тисяч вісімсот тринадцять грн. 70 коп.і кожному, а всього - 447254.80 грн. (чотириста сорок сім тисяч двісті п'ятдесят чотири грн. 80 коп. )
У зустрічному позові ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат» до ОСОБА_1, ОСОБА_3. ОСОБА_4. ОСОБА_5 про визнання недійсним Ліцензійного договору недійсними патентів України - відмовити у повному обсязі.
Стягнути також з ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1, ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5 судові витрати в сумі 81 гри., а також юридичні послуги в розмірі 600 грн., сплачені ними при зверненні до суду.
Крім того, стягнути з ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» судовий збір в сумі 1649 грн. в дохід держави.
Заява про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_12, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Апеляційного суду Дніпропетровської області.