Справа №22-ц-4674/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Жмаки В.Г.,

суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М., розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 вересня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Конотопський держлісгосп», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 16231 грн. 17 коп. і стягнення 10000 грн. грошової компенсації за завдану моральну шкоду, -

встановила:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ДП «Конотопський держлісгосп», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та стягнення грошової компенсації за завдання моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 27 січня 2010 року, близько 16 год. 30 хв., водій ДП "Конотопський держлісгосп" ОСОБА_3, керуючи вантажівкою ЗІЛ-131, д.н. НОМЕР_1, в м. Конотоп по вул. Конотопських Партизан, не врахував дорожні обставини на проїзній частині, яка мала сніговий накат, в результаті чого здійснив зіткнення з його автомобілем НОМЕР_2. В результаті ДТП його автомобіль отримав значні ушкодження. Згідно звіту № 174/2010 незалежної експертної оцінки ринкової вартості автотранспортного засобу і розміру матеріальної шкоди, без врахування втрати товарної вартості, завданої його власнику, йому нанесена матеріальна шкода в розмірі 16231 грн. 17 коп. В результаті пошкодження автомобіля йому заподіяна моральна шкода, яка виражається в душевних стражданнях, порушенні нормального ритму його життя, він не може займатися підприємницькою діяльністю без автомобіля, автомобіль придбаний в кредит і він не має коштів на ремонт авто, що спричиняє йому додаткових моральних страждань, які він оцінює в 10 000 грн.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 вересня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2. посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального права, неповноту з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків фактичним обставинам, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що водій ДП "Конотопський держлісгосп" ОСОБА_3, керуючи вантажівкою ЗІЛ-131 (завантаженою лісом), в м. Конотоп по вул. Конотопських Партизан, не врахував дорожні обставини на проїзній частині, яка мала сніговий накат, здійснив зіткнення з його автомобілем Шкода-Октавія. В результаті чого його автомобіль отримав значні ушкодження лівого боку. Разом з тим вказує, що суд не взяв до уваги покази свідків, відмовив у клопотанні про проведення судово-автотехнічної експертизи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення місцевого суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача за слідуючих обставин.

Відмовляючи в задоволенні позову про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції виходив з того, що встановлена «винність кожного з водіїв в рівній мірі, а тому завдану шкоду автомобілям кожний водій повинен усунути самостійно». За цих же обставин відмовив і в відшкодуванні моральної шкоди, при цьому суд послався на ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України.

Проте такий висновок є наслідком неправильного застосування норм матеріального права, що у відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Обгрунтовано дійшовши висновку про винність водіїв обох транспортних засобів в дорожньо-транспортній пригоді, не зважаючи на те, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, суд не врахував положень ст. 1188 ЦК України. У відповідності з зазначеним законом( ті. 2 ч. 1 ст. 1188), шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за наявності вини обох водіїв за умови, що шкода була заподіяна лише транспортному засобу позивача, суд не визначив розмір відшкодування шкоди з урахуванням вини кожного водія, як цього вимагає ст. 1188 ЦК України, а тому безпідставно відмовив в задоволенні вимог позивача.

Колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню за слідуючих обставин.

Як в суді першої, так і апеляційної інстанції встановлено, що 27 січня 2010 року о 16 год. 30 хв. в м. Конотопі сталася дорожньо-транспортна пригода, учасниками якої були автомобіль ЗІЛ-131, що належить відповідачу ДП «Конотопський держлісгосп» під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіль ОСОБА_4, яким керував позивач ОСОБА_2

Обидва водія, рухаючись назустріч один одному, не врахували дорожню обстановку, яка мала сніговий накат та вузьку проїжджу частину, не витримали безпечну дистанцію під час зустрічного роз'їзду, в результаті чого сталося бокове зіткнення двох транспортних засобів лівими сторонами і автомобілі отримали механічні пошкодження. Внаслідок ДТП ніхто не постраждав, ознак алкогольного сп'яніння у водіїв не виявлено.

Проведеною органом ДАІ перевіркою встановлено, що водії ОСОБА_3 і ОСОБА_2 своїми діями порушили п. п. 2.3 б), 13.3 Правил дорожнього руху, а постановами Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 лютого 2010 року кожен з них притягнений до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і підданий штрафу в розмірі 340 грн.

За ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухватено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Факт ДТП і їх причетність до неї не заперечують і самі водії транспортних засобів, - позивач і третя особа по справі.

За висновками спеціаліста та експертної оцінки автомобіль ОСОБА_4, що належить позивачу отримав пошкодження (дефектна відомість а. с. 12), а загальний розмір заподіяної його власнику шкоди складає 16231 грн. 17 коп. Відповідачем, як власником автомобіля ЗІЛ-131, вимоги про заподіяну шкоду у даній справі не заявлялися.

Виходячи з обставин справи, наданих сторонами доказів колегія суддів вважає, що ступінь вини обох водіїв в ДТП, що сталася внаслідок їх дій, є рівними, а тому і при визначенні розміру відшкодування заподіяної шкоди дійшла висновку, що позивач має право на відшкодування 50 (п'ятдесят) відсотків завданої шкоди( 16231, 17 : 2) в сумі 8115 грн. 58 коп.

Частковому задоволенню підлягають також вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, яку позивач зазнав внаслідок душевних страждань в зв'язку пошкодженням його майна.

Враховуючи вимоги розумності і справедливості, характер правопорушення та розмір майнової шкоди, а також ступінь вини учасників події, якою заподіяна шкода, колегія суддів вважає за можливе визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн. В іншій частині вимог позивача слід відмовити.

Колегія суддів не вбачає підстав і необхідності для задоволення вимоги апелянта про призначення у справі судової автотехнічної експертизи з постановкою питань, заявлених в клопотанні до суду першої інстанції (а. с. 44). З цього приводу, своєю ухвалою від 20 вересня 2010 року (а. с. 59) суд обгрунтовано відхилив заявлене клопотання. Крім того, як вбачається із заявленого клопотання і викладених питань, окремі з них не можуть бути предметом експертного дослідження, а на інші є відповіді в матеріалах цивільної справи.

Колегія суддів не може погодитися з запереченнями відповідача в тій частині, що в задоволенні позову слід відмовити, так як позивач експлуатував незастрахований автомобіль тоді як автомобіль відповідача застрахований страховою компанією «Княжа», до якої і слід заявляти вимоги про відшкодування шкоди. Крім того, позивач не врахував, що автомобіль ОСОБА_4 не призначений для руху в тих дорожніх умовах, в яких сталося ДТП. Всі ці обставини не можуть бути підставами для відмови в задоволенні позову.

Будучи належно повідомленими, відповідач і третя особа ОСОБА_3 не з'явилися в суд апеляційної інстанції, а в наданому запереченні на апеляційну скаргу не наводять обставин, які б спростовували доводи апеляційної скарги та вимоги позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з ДП «Конотопський держлісгосп» на користь ОСОБА_2 80,50 грн. судового збору та 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 вересня 2010 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ДП «Конотопський Держлісгосп», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в розмірі 16231 грн. 17 коп. і стягнення 10000 грн. грошової компенсації за завдання моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ДП «Конотопський Держлісгосп» на користь ОСОБА_2 8115,58 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. моратьної шкоди.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ДП «Конотопський Держлісгосп» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 80,50 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -