Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

„14" липня 2010 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_3,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства „Страхова група „ТАС" на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 12 травня 2010 року

у справі за позовом приватного акціонерного товариства „Страхова Група „ТАС" до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

встановив:

У липні 2008 року ЗАТ „Страхова Група „ТАС" звернулося до суду з позовом. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 28050 грн. виплаченого відшкодування майнових збитків. При цьому посилався на те, що у листопаді 2005 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна подія, в результаті якої зазнав механічних пошкоджень автомобіль НОМЕР_1, належний ПП „Агенція перевезень та інформації". Вказаний автомобіль був застрахований за Полісом добровільного страхування наземного транспорту. Страховою компанією ПП„Агенція перевезень та інформації" було виплачено страхове відшкодування заподіяних внаслідок ДТП збитків. Тому позивач вважав, що на підставі ст.27 Закону України „Про страхування" та ст.993 ЦК має право вимагати від винної у ДТП особи повернення виплачених ним коштів.

У листопаді 2009 року ЗАТ „Страхова Група „ТАС" перейменоване в приватне акціонерне товариство „Страхова Група „ТАС" (а.с.54- 57) .

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 12 травня 2010 року приватному акціонерному товариству „Страхова Група „ТАС" відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в порядку регресу за безпідставністю вимог.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ „Страхова Група „ТАС" порушує питання про скасування зазначеного рішення суду з ухваленням нового - про повне задоволення його вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, вважає, що суд не дав належної оцінки доказам, які свідчать про вину відповідача у ДТП та про розмір заподіяної у зв"язку з цим шкоди. На думку апелянта, суд при вирішенні спору мав керуватися положеннями ст.ст.993,1191 ЦК та ст.27 Закону України „Про страхування".

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до Поліса добровільного страхування транспортних засобів від 1 жовтня 2005 року, укладеного між ПП „Агенція перевезень та інформації"(страхувальником) і ЗАТ „Страхова Група „ТАС" (страховиком) застраховано майнові інтереси страхувальника, пов"язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомашиною НОМЕР_1 (а.с.З).

В результаті ДТП, яка мала місце 25 листопада 2005 року вказаний автомобіль зазнав механічних пошкоджень. У зв"язку з цим позивачем виплачено страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 28050 грн. (а.с.18).

Згідно зі ст.993 ЦК та ст.27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведена вина відповідача у скоєнні ДТП.

Проте, з такими висновками суду погодитись неможливо.

Постановою Богунського райсуду м.Житомира від 1 березня 2006 року у справі про адмінправопорушення встановлено, що 25 листопада 2005 року близько 13 год.35 хв. ОСОБА_4, керуючи автомашиною НОМЕР_2, під час руху на 6-му кілометрі автошляху Житомир-Сквира не врахував дорожню обстановку, не справився з керуванням та виїхав на смугу зустрічного руху, здійснивши зіткнення з автомашиною НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с.8).

Вказана постанова є чинною. А тому відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК встановлені в ній обставини додатковому доказуванню не підлягають.

Належність автомашини „ЗАЗ ДЕУ", р.н. НОМЕР_3 ПП „Агенція перевезень та інформації" стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9).

Розмір заподіяної пошкодженням автомашини „ЗАЗ ДЕУ" шкоди визначений висновком спеціаліста і становить 28449 грн. (а.с.12- 14).

Зазначені докази відповідачем не спростовані. Відповідачу роз"яснено його обов"язок відповідно до ст.60 ЦПК довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Проте, будь-яких клопотань від нього не надійшло. Небажання проводити судову експертизу відповідач обгрунтовував скрутним майновим станом.

За винятком передбаченої страховим полісом франшизи у розмірі 1% страхове відшкодування, що виплачено власнику пошкодженого автомобіля, становило 28050 грн. (28449 - 399).

За наведених обставин підстав для відмови в позові не було. Тому відповідно до п.З ч.І ст.30 9 ЦПК рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про задоволення вимог позивача.

На підставі викладеного і керуючись ст. 993 ЦК, ст.27 Закону України „Про страхування", ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства „Страхова група „ТАС" задоволити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 12 травня 2010 року скасувати, ухваливши нове.

Стягнути ОСОБА_4 на користь приватного акціонерного товариства „Страхова Група „ТАС" 28050 грн.

виплаченого страхового відшкодування та 570 грн.75 коп.

понесених судових витрат по оплаті судового збору та витрат на ІТЗ розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: