Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Парандюк Т.С.

Суддів - Стефлюк О.Д. , Бершадська Г.В.

при секретарі Прус Л.С.

з участю представника апелянта ОСОБА_1

та представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 березня 2010 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Універсал банк» до~ ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2010 року ПАТ «Універсал банк» пред»явило позов до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказав, що 17 грудня 2007 року між ним і відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 8200,00 дол.США зі строком погашення до 10 грудня 2014 року, та сплатою 24 % річних за користування кредитом.

В цей же день в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився перед кредитором за належне виконання позичальником ОСОБА_4 його зобов'язань за кредитним договором у повногму обсязі. Відповідальність відповідачів є солідарною.

Посилаючись на те, що своїх зобов'язань за кредитним договором

Справа № 22ц-1092 Категорія 32

Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_5 Доповідач ОСОБА_6

відповідач ОСОБА_4 не виконав, просив стягнути з обох відповідачів солідарно 9653,84 дол.США (що еквівалентно 77201,76 грн.) заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від ЗО березня 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині задоволення позову до нього скасувати і ухвалити нове - яким відмовити у позові про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта ОСОБА_7, який підтримує доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника позивача ОСОБА_2, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов про стягнення заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку з обох відповідачів, суд виходив з того, що вони не виконали узяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, чим порушили права кредитора, які підлягають судовому захисту.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки вони відповідають вимогам закону і грунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та' сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 грудня 2007 року між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за яким відповідачу були надані грошові кошти в сумі 8200 дол.США на строк до 10 грудня 2014 року зі сплатою 24 % річних за користування кредитом.

В цей же день між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір поруки, яким передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що і позичальник, а також що відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Згідно з умовами зазначеного договору повернення кредиту повинно було здійснюватись за графіком платежів щомісячно по 201,55 дол.США, що складається із заборгованості за кредитом та процентів. В разі прострочення платежу процентна ставка збільшувалась до 72 % річних.

Кредитодавцем повністю виконано зобов'язання з надання відповідачу ОСОБА_4кредиту, проте свої зобов'язання відповідач належним чином

не виконував, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за основною сумою кредиту та процентами в сумі 9653,84 дол.США.

Згідно з п.3.1.4 кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань з повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК.

Правильним є висновок суду і щодо відповідальності за борги позичальника ОСОБА_4 його поручителя ОСОБА_3

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

Правовими наслідками порушення основного зобов'язання, забезпеченого порукою, є солідарна або додаткова (субсидіарна) відповідальність, якщо така встановлена договором поруки.

Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобов'язання, кредитор має право вимагати виконання зобов'язання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох.

' Установлено, що умовами договору поруки від 17 грудня 2007 року, укладеного між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_3, передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що і позичальнимк, а також, що відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Тому кредитор мав право вимагати виконання зобов'язання як від боржника, так і від поручителя.

13 травня 2009 року Департамент по управлінню дебіторською заборгованістю ПАТ «Універсал банк» направив вимогу про виконання зобов'язання за кредитним договором боржнику ОСОБА_4, що свідчить про вчинення банком всіх дій, передбачених законом та умовами договорів

кредиту і поруки, для досудового врегулювання спірних правовідносин.

Судом підставно не взяті до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_3 щодо припинення договору поруки у зв'язку з тим, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання позичальника не пред'явив вимогу до поручителя про оплату прострочених платежів та дострокового повернення кредиту.

Установлено, що ОСОБА_4 не виконує свої зобов'язання перед банком з березня 2009 року, внаслідок чого банк набув права вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів згідно з умовами договорів кредиту та поруки з позичальника та поручителя в солідарному порядку. Строк дії основного зобов'язання, на час пред'явлення позову, не закінчився, зберігав свою дію і договір поруки. Той факт, що кредитор не звернувся до поручителя з вимогою виконати зобов'язання позичальника, не виключає солідарної відповідальності поручителя за договорами кредиту і поруки.

За вказаних обставин, суд обгрунтовано визнав позов ПАТ «Універсал банк» до обох відповідачів підставним і з посиланням на ст.533 ЦК визначив до стягнення суми заборгованості з кредиту та процентів у іноземній валюті з визначенням еквіваленту в гривнях.

З огляду на викладене не можуть бути взяті до уваги і доводи апеляційної скарги з приводу того, що відповідач ОСОБА_3 не знав і не міг знати про наявність заборгованості у ОСОБА_4 за кредитним договором. З часу пред'явлення позову до постановления судового рішення пройшло понад два місяці, однак ні позичальник, ні поручитель не приймали будь-яких заходів до погашення заборгованості за кредитним договором, хоча б частково, що свідчить про умисне невиконання ними своїх зобов'язань.

Судом першої інстанції досліджено всі обставини справи повно, зібраним доказам дана правильна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.307,308,309,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від ЗО березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий підпис:

Судді два підписи:

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_6