справа № 2-1308/10
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Київський завод алюмінієвих будівельних конструкцій» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, зобовязання оформити розірвання трудового договору, стягнення вихідної допомоги та компенсації втрати частини грошових доходів,

в с т а н о в и в :

До суду звернувся ОСОБА_3 із зазначеним позовом посилаючись на те, що працював на заводі із 1979 року, а після виходу на пенсію працював за трудовим договором. Згідно останнього договору №К 13/3 від 25 грудня 2007 року і додаткової угоди №1 К13/214 від 30 грудня 2008 року повинен був виконувати роботи по проведенню технічного огляду, поточного ремонту та аварійних робіт електронного обладнання в цехах №1, №2, №6. Відповідно до п. 4.1 договору замовник ( власник ) зобовязаний розрахуватися за виконану роботу на протязі 5 календарних днів після оформлення акту виконаних робіт. Акти подаються щомісячно і підписуються на протязі 5 днів після подачі їх виконавцем або надається мотивована письмова відмова.

Відповідач не виплатив заробітну плату за вказаним договором згідно із актами за серпень, вересень, жовтень у розмірі 9 000 грн., а за листопад не підписав акт про виконання робіт та не надав мотивованої відповіді щодо відмови у підписанні акту.

У звязку з викладеним, просив зобовязати власника оформити розірвання трудового договору згідно КзпП України, стягнути заробітну плату за серпень, вересень, жовтень 2009 року у розмірі 9 000 грн., оформити та сплатити акт виконаних робіт за дві декади листопада 2 000 грн., сплатити вихідну допомогу 3 000 грн. та компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку із порушенням термінів їх виплати.

У судовому засіданні позивач доводи позову підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечував посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір підряду, а між ними склались не трудові, а цивільно-правові відносини, відповідно вимоги про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги та інфляційних є безпідставними. Крім того, пояснив, що відповідач нарахував кошти за виконання робіт за серпень, однак, оскільки позивач не зявлявся на завод, кошти у розмірі 2 490 грн. були зараховані на депонент підприємства. Згідно актів виконаних робіт за вересень та жовтень 2009 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 4 980 грн. За листопад 2009 року акти виконання робіт не підписані, оскільки позивачем не виконувались роботи згідно договору у листопаді 2009 року, а 21.11.2009 року він безпідставно відмовився виконувати аварійні роботи за договором, тому підприємство понесло значні збитки через несвоєчасний ремонт обладнання. Вважає, що дійсно у підприємства існує заборгованість перед позивачем, але не по заробітній платі, а за виконання договору підряду.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що між Комунальним підприємством «Київський завод будівельних конструкцій» ( далі КП «КЗБК» ) та ОСОБА_3 25 грудня 2007 року укладено Трудовий договір № №К 13/3 про виконання робіт по проведенню технічного огляду, поточного ремонту та аварійних робіт електронного обладнання в цехах №1, №2, №6, а 30 грудня 2008 року укладено Додаткову угоду №1 К13/214.

Відповідно до вступної частини зазначеного договору КП «КЗБК» виступає замовником з однієї сторони, а ОСОБА_3 виконавцем з другої сторони, які уклали цивільно-правовий договір.

За умовами договору замовник сплачує виконавцю вартість фактично виконаних робіт на протязі 5 ( пяти ) календарних днів після оформлення акту приймання-передачі виконаних робіт за результатами календарного місяця робіт ( п. 4.1. ).

Із матеріалів справи вбачається що сторонами підписано акти виконаних робіт за серпень, вересень та жовтень 2009 року.

У довідці від 13.05.2010 року, підписаній керівником та головним бухгалтером КП «КЗБК», зазначено, що винагорода ОСОБА_3 згідно договору №К -13/3 та додаткової угоди №1 К13/214 за повний обсяг виконаних робіт на підставі акта виконаних робіт становить 3 000 грн. Після обовязкових утримань таких як прибутковий податок ( 15 % ) та у пенсійний фонд 2% винагорода становить 2 490 грн.

Позивач також підтвердив, що отримував такий розмір винагороди за попередні місяці і з цим погоджується.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Разом з тим, проаналізувавши умови договору, який лише названо трудовим, де іде мова про укладення цивільно-правового договору про виконання визначених робіт, у п. 8.1 конкретизовано, що даний договір є договором підряду, у якому не передбачено посаду та кваліфікацію працівника, підлягання його внутрішньому трудовому розпорядку, не передбачено право на отримання допомоги із соціального страхування та враховуючи ті обставини, що наказ про прийняття на роботу відповідачем не видавався та записи у трудову книжку позивача також не робились і про це позивач знав із часу укладення договору, на думку суду, правовідносини, які склались між сторонами є цивільно-правовими, а не трудовими. Відповідно позивачу виплачувалась винагорода за цивільно-правовим договором, а не заробітна плата за трудовим договором.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на викладені обставини, та виходячи з того, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а позивач сам вибирає спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, в даному випадку позивач обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на трудове законодавство, то позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 21 КЗпП України, ст. ст. 11, 209, 212-213 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до комунального підприємства «Київський завод алюмінієвих будівельних конструкцій» про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, зобовязання оформити розірвання трудового договору, стягнення вихідної допомоги та компенсації втрати частини грошових доходів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин