ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-908/10
провадження № Б/н 821
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2010 р. Дарницький районний суд міста ОСОБА_1 в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Антонян Г.C.,Чуприні 1.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного комерційного банку (далі - АКБ) «Аркада», ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності па об»єкги нерухомого майна», Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, про визнання правочину недійсним (удаваним) в частині особи покупця та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, суд

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до АКБ «Аркада», ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, КГІ «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна», 1 У ЖЗ КМДА, про визнання правочину недійсним (удаваним) в частині особи покупця та -визнання за ним права власності на нерухоме майно. Мотивуючи свої вимоги тим, то дійсним учасником (стороною) інвестиційного договору № 30310 від 21.12.2001 року, укладеного між АКБ «Аркада» та його сином ОСОБА_3, являється саме він, а не його син, оскільки останній лише юридично був зазначений його

стороною, проте фактичну сплату усіх грошових внесків за спірну квартиру № 124 будинку № 1 «А» по вулиці Григоренка в м. Києві, здійснював він за особисті

кошти та кошти сім»ї й очолюваного ним ТОВ «Металодеталь».

Зазначив, що в період з 05.02.1975 року по 19.06.2008 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Л.1. Від даного шлюбу має двох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2. На протязі сімейного життя він дбав про родину, безперервно працював, робив все можливе для покращення матеріального становища сім»ї, внаслідок чого йому вдалося побудувати для обох синів дві трикімнатні квартири, провести якісні ремонти та облаштування меблями,

о »будувати двоповерховий дачний будинок. На сімейні нараді вирішили побудувати спірну квартиру для спільного проживання сім»ї, й так як в майбутньому планували залишити її молодшому сину, то для уникнення їїподальшого переоформлення, було вирішено оформити всі інвестиційні документи на нього.

Так, 12.12.2001 року між АКБ «Аркада» та його сином ОСОБА_6 був _укладений інвестиційний договір (контракт) № 30310 про інвестування в будівництво зазначеної трикімнатної квартири. За умовами даного договору покупець взяв на себе зобов»язання інвестувати будівництво квартири, а продавець організовувати будівництво даного об»єкта, та після завершення всіх мовлених робіт - прийняти його в експлуатацію й передати покупцеві у

власність. Вартість об»єкта нерухомого майна за цим інвестиційним договором 6», а визначена в сумі 124 746 грн. 24 коп., яку покупець повинен сплатити до завершення будівництва. На виконання даного договору 17.12.2001 року ними було внесено на рахунок АКБ «Аркада» перший платіж в сумі 36 000 грн.. який було сплачено за кошти ТОВ «Металодеталь», директором якого та фактичнимвласником був він. 22.08.2002 року здійснено остаточний платіж в сумі 19 751 коп. 04 коп. також за рахунок коштів ТОВ «Металодеталь». Крім того, для здійснення основного розрахунку по договору, вони здійснили продаж трикімнатної квартири АДРЕСА_1, яка була набута ним та його дружиною під час шлюбу, й належала на праві власності його дружині, продаж якої відбувся 25.01.2002 року. З отриманих від її продажу коштів, вони внесли платіж в сумі 68 995 грн. 20 коп. в рахунок виконання умов інвестиційного договору. За таких обставин умови договору було виконано й на будівництво квартири повністю сплачено передбачену договором суму - 124 746 грн. 24 коп.

Таким чином, так як стороною договору № 30310 виступив ОСОБА_3, то його платежі по даному договору юридично здійснювалися від його імені. Проте, фактично ці розрахунки здійснювалися іншою особою та за рахунок чужих(неналежних покупцю) коштів. Оскільки інвестиційний договір було укладено на ім»я його сина ОСОБА_3, то й свідоцтво від 23.01.2003 року про право власності на спірну квартиру було видано на його ім»я. Після вселення повністю здійснювали оздоблювальний ремонт квартири, для цих потреб він також використовував свої власні кошти та кошти ТОВ «Металодеталь».

Проте на даний час, через розлучення та інші несприятливі обставині залишився без житла. Усе нерухоме майно оформлено таким чином, що не входитьдо складу спільної сумісної власності подружжя, яке могло бути розподілене. Тому він змушений оскаржувати факт набуття його сином права власності на спірну квартиру, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Вважає, що відповідач ОСОБА_3 був вписаний в інвестиційний договір фіктивно лише з метою приховати дійсних учасників.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_7. діючий на підставі договору № 02-146/63 про надання правової допомоги від 07.04.2009 року (а.с.18), позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_8, діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 08.09.2009 року (а.с.44), позовні вимоги визнали, просили відмовити у їх задоволенні, надавши суду свої заперечення проти позову. Зазначили, що 12.12.2001 року ОСОБА_3 уклав з AT ХК«Київміськбуд» в особі АКБ «Аркада» інвестиційний контракт № 30310, договір доручення від 15.12.2001 року із АКБ «Аркада» про довірче управління коштами на інвестування житлового будівництва згідно Інвестиційного контракту, додаткову угоду № 2 від 07.06.2002 року до Інвестиційного контракту про інвестування 100% загальної площі та закріпленням за довірителем конкретної квартири. 11.11.2002 року було підписано Акт прийому-передачі спірної квартири 23.01.2003 року він отримав свідоцтво про право власності на дану квартиру. Ініціатива придбання спірної квартири належала його старшому братові ОСОБА_5, який на той час займався бізнесом - з 1996 по 2005 pp., був учасником директором ТОВ «Металодеталь». Маючи непогані доходи та за допомогою батьків, спочатку придбав собі двокімнатну квартиру, а потім побудував трикімнатну по пр. Григоренка, 1 в м. Києві. Коли неподалік від нього на Григоренка, 1 «А» в м. Києві почалось будівництво нового житлового будинку, запропонував проінвестувати будівництво квартири, щоб жити поруч усім разом.

Батьками на сімейні нараді (саме за ініціативою батька) було вирішено, оскільки у ОСОБА_5 є окрема квартира, ця буде збудована саме для нього та йогосім»ї. Також було прийнято спільне рішення про продаж квартири на Лісовому масиві, і те, що в подальшому вони всі будуть проживати разом (його батьки та він). Відтак ніяких удаваних чи фіктивних дій, як це зазначає позивач, не було ні в його діях, ні у діях інших членів їхньої родини. Усі дії по укладенню інвестиційного контракту та його виконанню, оформленню права власності на квартиру здійснював він особисто, за своєю волею, повністю розуміючи їх значення. Для здійснення розрахунків за інвестиційним контрактом № 30310 від 12.12.2001 року ним була взята безвідсоткова позика у ТОВ «Металодеталь», про що підписана відповідна угода № 011210 від 13.12.2001 року. На її виконання ТОВ «Металодеталь» було перераховано на рахунок АКБ «Аркада» 36 000 грн.

17.12.2001 року, 19 751 грн. 04 коп. - 22.08.2002 року. Дана позика бралась ним терміном на 3 роки й у березні 2004 року була повернута. Також він вніс до АКБ «Аркада» готівковий платіж в сумі 68 995 грн. 20 коп. - 31.01.2002 року, який дав йому його брат ОСОБА_5, що були прибутковою діяльністю ГОВ «Металодеталь».

25.01.2002 року батьки дійсно продали свою квартиру, розташовану по вул. Жукова, 35/24 в м. Києві, кошти за продаж якої були вкладені для будівництва спірної квартири. Батько після розлучення з матір»ю за власним бажанням виїхав із спірної квартири, хоча стосовно його проживання ніхто не заперечував, замки на вхідних дверях ніхто не змінював, ключі у нього були увесь час, які знаходяться у нього і на сьогодні, і він має можливість там проживати. Вважає, що при вирішенні даної справи мають бути застосовані норми Закону України «Про інвестиційну діяльність», що є спеціальним нормативним актом, що регулює правовідносини в сфері інвестиційної діяльності. При вирішенні даної справи просив застосувати вимоги закону про позовну давність, оскільки вважає, що позивачем він пропущений.

Представники відповідача АКБ «Аркада» ОСОБА_5, діючий па підставі довіреності № 72 від 09.09.2009 року (а.с.85) та Бабка О.1., діючий на підставі довіреності № 78 від 28.07.2009 року (а.с.98), позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні за безпідставністю та пропуском строку позовної давності.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи їх необгрунтованими та безпідставними. Зазначила, що спірна квартира була придбана за кошти сім»ї та для проживання членів родини, проте на майбутнє планували її залишити для молодшого сина, й для уникнення в подальшому переоформлення документів, інвестиційний договір було укладено на його ім»я. й свідоцтво від 23.01.2003 року про право власності на спірну квартиру було видано на нього. Це питання було обговорено на сімейній нараді, й відповідно, ніхто не заперечував, оскільки члени родини діяли в інтересах сім»ї.

Третя особа без самостійних вимог Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна КМДА в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, надіславши на адресу суду пояснення (а.с.73-74), в якому просили справу розглядати без участі представника Бюро.

Третя особа без самостійних вимог Головне управління житлового забезпечення КМДА в судове засідання не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, представником ОСОБА_9ГІ. надіслано на адресу суду повідомлення про можливість слухання справи у відсутності представника ГУ ЖЗ КМДА у зв»язку (а.с.35).

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають відмові у їх задоволенні за безпідставністю.

Судом встановлено, що 12.12.2001 року між АТ ХК «Київміськбуд» в АКБ «Аркада», що діяло на підставі довіреності, та ОСОБА_3 був укладений інвестиційний договір (контракт) № 30310 про інвестування в будівництво (а.с.27-29). За умовами даного договору покупець взяв на себе зобов»язання даного обєкта, та після завершення всіх обумовлених робіт прийняти його в експлуатацію й передати покупцеві у власність._ Вартість об»єкта нерухомого майна за цим інвестиційним договором була визначена в сумі 124 746 грн. 24 коп., яку покупець повинен сплатити до завершення будівництва.

Згідно умов даного контракту сторони обумовили укласти додаткові угоди:

№ 1 - при умові інвестування у 30 і більше відсотків загальної площі квар (а.с.31); № 2 - при умові інвестування у 100 відсотків загальної площі цієї квартири (а.с.32); № 5 - при умові вибору базового (проектного) варіанту облаштування та оздоблення квартири (об»єкта інвестування) (а.с.30).

Згідно свідоцтва про право власності від 23.01.2003 року право приватної власності на квартиру № 124 в будинку № 1 «А» по пр. Григоренка в м. Києві зареєстровано на ім»яДанилова ОСОБА_10.

Довідкою форми № 3 за місцем проживання про склад сім»їДанилових підтверджено, що в спірній квартирі прописані та проживають: ОСОБА_2,ОСОБА_4 - з 06.03.2003 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 - з 30.04.2009 року (а.с.63), власником особового рахунку є - ОСОБА_3

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвали шлюб 19.06.2008 року, актовий запис № 555 (Відділ реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві) (а.с. 17).

Після розірвання шлюбу, погіршення відносин в сім»ї позивач переїхав жити до іншого місця мешкання, вказуючи на те, що в сім»ї існували складні психологічні відносини між його членами.

Позивачем ОСОБА_2 поданий позов про визнання правочину недійсним (удаваним) в частині особи покупця та визнання за ним права власності нерухоме майно з метою захисту свого майнового права на спірну квартиру. Його посилання на те, що саме він сплатив кошти на придбання (будівництво) спірної квартири, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, спростовується як його особистими поясненнями, так й поясненнями відповідача ОСОБА_3 та третьою особою ОСОБА_3 Л.1., що спірна квартира б придбана (вкладені кошти у її будівництво) за спільні кошти всіх членів сім»ї, й з метою їх спільного проживання, користування цим майном.

Так, ОСОБА_2, ОСОБА_5 Л.1. здійснили продаж трикімнатної квартири АДРЕСА_2, продаж якої відбувся 25.01.2002 року (а.с.І4). З отриманих від її продажу коштів, вони внесли платіж сумі 68 995 грн. 20 коп. в рахунок виконання умов інвестиційного договору (а.с. 15).

12.12.2001року ОСОБА_3 була взята безвідсоткова позика у ТС«Металодеталь», про що підписана відповідна угода № 011210 від 13.12.2001 р» (а.с.56). На її виконання ГОВ «Металодеталь» було перераховано на рахунок АКБ «Аркада» 36 000 грн. - 17.12.2001 року, 19 751 грн. 04 коп. - 22.08.2002 року (а.с.54). Згідно приходного касового ордера № 7 від 31.01.2002 року ОСОБА_3 сплачена кошти у сумі 68 995 грн. 20 коп. (а.с.55), які дав йому брат ОСОБА_5, що були прибутковою діяльністю ТОВ «Металодеталь».

Звертаючись до суду з даним позовом з метою захисту своїх майнових прав на нерухоме майно (спірну квартиру), яке, суд вважає, було набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім»ї, позивачем невірно обрана правова підстава таких вимог - визнання угоди недійсною (удаваною) в частині особи покупця.

Посилання позивача на положення ч.2 ст. 58 ЦК У PCP, 1963 року, як на підставу своїх вимог - є безпідставними.

Якщо угода, відповідно до ч.2 ст.58 ЦК УРСР 1963 року, укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов»язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, порушення яких судом не встановлені.

Удаваним є правочин, відповідно до ст. 235 ЦК України, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вона насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вона насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

В ході розгляду справи судом встановлено, що укладена сторонами угода не мала на меті приховати іншу угоду й з іншими правовими наслідками, й те, що сторонами укладена саме та угода, яку вони дійсно мали на увазі. Ця угода не суперечить законові, іншим актам законодавства, особи, які її вчиняли мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі, а тому немає правових підстав для застосування наслідків, передбачених для недісних угод (ст.216 ЦПК України).

Судом установлено, що інвестиційний договір був укладений між відповідачем, а не з позивачем, який просив визнати цей договір недісним (удаваним) в частині особи покупця.

Для визнання правочину удаваним суду слід встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії були направлені на досягнення інших правових наслідків і приховують іншу волю часників угоди. Наміру однієї сторони на укладення удаваної угоди недостатньо. Проте такі обставини судом не встановлені.

Відтак, позовні вимоги є необгрунтовані, які будуються на безпідставних вимогах.

Відповідно до ч.3ст.11 ЦК України цивільні права та обов»язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Суд вважає, що позивач не довів суду свою вимогу щодо визнання правочину недійсним(удаваним).

Вирішуючи питання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності за заявами відповідачів, суд вважає, що дані заяви не підлягають задоволенню, оскільки позивачем строк позовної давності не пропущений,виходячи із таких підстав.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року (зі змінами) «Про судову практику у справах за позовам прозахист права приватної власності», напред»явлення позову про витребування належного громадянинові майна, інших вимог про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про власність» і ст.71 ЦКУ PCP, 1963 року) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачене законом.

У тих випадках, коли правовстановлюючі документи на майно, придбане кількома особами з метою створення спільної власності, оформлено на одного із них і всі вони користувалися цим майном, строк позовної давності для вимог про право на майно учасника спільної власності, не зазначеного у правовстановлюючому документі, обчислюється відповідно до ст.76 ЦК УРСР 1963 року з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися, що його право на це майно оспорюється, а не з часу оформлення угоди на придбання майна.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що позивач дізнався про порушення свого права після розірвання шлюбу - в червні 2008 року, тобто після розірвання шлюбу з третьою особою - ОСОБА_3 JI.І, й виникнення підстав (конфліктних ситуацій), які змусила його переїхати жити до іншого житла (дачу).

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2003 року) передбачено, що правила ЦК України про позовну давність застосовуються допозовів, строк пред»явлення яких, встановлений законодавством, що діяло paнішене сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Передбачений ст.71 ЦК У PCP, 1963 року, трирічний строк позовної давності та за позовом про визнання договору від 12.12.2001 року недійсним за загальнимиправилами мав би сплинути на час дії ЦК України 2003 року, то до даного позовумають застосовуватися положення про позовну давність ЦК України 2003 року.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», перебіг позовної давності щодо вимог визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК від дня, коли особа довідалася _ або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

На підставі вищевикладеного, й ст.ст. 203, 215, 235, 257, 261, Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», керуючись ст.ст. 6, 7, 10, 15, 57, 60,

196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Акціонерного комерційного банку «Аркада», ОСОБА_3, треті особо ОСОБА_4, Ком унальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна», Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, про визнання правочину недійсним (удаваним) в частині особи покупця та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя