Справа № 2-336/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2010 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Тетеревятникова А.П., при секретарі Мартиновій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов вона обґрунтовує тим, що з відповідачем вказаний шлюб вони зареєстрували 16 березня 2002 року у виконавчому комітеті Зорянської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №1.

Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні.

З листопада 2009 року сімя розпалась, і з того часу вони фактично припинили шлюбні відносини.

Приводом того послугували ті обставини, що за останній час їхнього подружнього життя не склались нормальні сімейні стосунки. Вони втратили почуття взаємної поваги один до одного.

Відповідач її матеріально не забезпечував та морально не підтримував, зловживав спиртними напоями.

Вона прийшла до впевненого висновку про те, що їхня з відповідачем сімя розпалася остаточно, а тому бажає шлюб з ним розірвати.

Неповнолітні дочки і надалі будуть проживати з нею та знаходитися на її утриманні.

Спір щодо поділу сумісного майна подружжя буде розглядатися в окремому судовому провадженні.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовом про розірвання шлюбу.

Відповідач проти розірвання шлюбу з позивачкою не заперечує, натомість не згоден зі стягненням з нього на користь позивачки судових витрат.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши відповідача, враховуючи позицію позивачки, суд вважає можливим розірвати шлюб між подружжям, з тих підстав, що шлюбні відносини фактично між ними припинено, обоє вважають, що примирення для них не можливе, на розлученні наполягають.

Суд також вважає необхідним, на підставі ст. 88 ЦПК України, розподілити між сторонами судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позовної заяви, шляхом стягнення їх з відповідача на її користь.

Щодо стягнення 150 гривень підтверджені відповідною квитанцією за складання позовної заяви, необхідно відмовити, оскільки такі витрати не дають підстав відносити їх до витрат повязаних з розглядом справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 5, 15, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Шестакова) та ОСОБА_2, який було зареєстровано 16 березня 2002 року виконкомом Зорянської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області, актовий запис №1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені по справі судові витрати в сумі 8 гривень 50 копійок судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього в сумі 38 гривень 50 копійок.

Відмовити ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 150 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 за реєстрацію розірвання шлюбу в органі реєстрації актів цивільного стану державне мито на користь держави в сумі 17 гривень, звільнивши від сплати суми ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги через Томаківський районний суд.

Суддя: ОСОБА_5