Справа №2-2045/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02.12.2010 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Якубіної В.Б.

при секретарі Тарадюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за позовом прокурора Комунарського району м. Запоріжжя в інтересах держави - Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Комунарського району м. Запоріжжя в інтересах держави - Запорізької міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Парамонова, буд. 19, привести її у придатний для використання стан, шляхом знесення металевого гаражу на землі житлової та громадської забудови. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державним інспектором з контролю за використанням та охороною земель, 17.12.2009 року при перевірці дотримання вимог земельного законодавства, встановивши порушення вимог ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України, складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 53-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 Опитана ОСОБА_1 пояснила, що у вересні 2009 року вона розмістила металевий гараж на прибудинкової території будинку № 19 по вул. Парамонова в м. Запоріжжя без будь-якого на те дозволу. На теперішній час відповідачем належним чином не оформлено право користування зазначеною земельною ділянкою, правовстановлюючі документи відсутні.

В судовому засіданні прокурор, представник позивача посилаючись на обставини, викладені у позові, на позовних вимогах наполягають і просять суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заперечень не надав. За клопотанням представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.12.2009 року управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Запорізькій області проведена перевірка дотримання вимог земельного законодавства, в ході перевірки якої було встановлено, що відповідач самовільно, без відповідного дозволу, зайняла ділянку на прибудинковій території будинку № 19 по вул. Парамонова у м. Запоріжжя, шляхом встановлення металевого гаражу на землі житлової та громадської забудови.

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Запорізькій області складено протокол про адміністративне правопорушення серії А № 000699 від 17.12.2009 року у відношенні ОСОБА_1, яким встановлено факт використання відповідачем вищезазначеної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України, відповідальність за скоєне правопорушення передбачена ст. 53-1 КУпАП .

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 наданих начальнику Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області у вересні 2009 року вона розмістила металевий гараж на прибудинкової території будинку № 19 по вул. Парамонова в м. Запоріжжя без будь-якого на те дозволу.

Як вбачається з матеріалів справи, на час розгляду справи в суді, відповідачем ОСОБА_1 не були оформлені у встановленому законом порядку правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку та не було її звільнено.

Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за виростанням та охороною земель»,самовільним зайняттям земельної ділянки вважаються будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду).

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідно до ст. 211 Земельного Кодексу України, за самовільне зайняття земельних ділянок громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 212 Земельного Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у. придатний для використані стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель передбачено, що самовільне зайняття земельних ділянок - це будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Відповідно до ст. З ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», однин з основних принципів здійснення державного контролю за використанням та охороною земель забезпечення раціонального використання та охорони земель як основного національного багатства, що перебуває під особливою охороною держави.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1, як власник металевого гаражу самовільно використовує спірну земельну ділянку для розміщення гаражу, без наявності правовстановлюючих документів на таку ділянку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 16, 59, 60, 79, 84, 88, 107, 208, 209.2.1 214-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, ст. ст. 1, 3 Закону України «Про державний контроль з виростанням та охороною земель», ст. ст. 116, 125-126, 211-212 Земельного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку що розташована в м. Запоріжжі по вул. Парамонова, буд. 19, привести її у придатний для використання стан, шляхом знесення металевого гаражу на землі житлової та громадської забудови.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовій збір у розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі ЗО грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошені судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.Б. Якубіна