ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1536/10
провадження № Б/н 1109
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарях Бачман Т.В., Дігтяр О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання І шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 грудня 2007 року. Від шлюбу мають малолітнього сина - ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя між ними не склалося через постійні сварки. Зазначила, що під час шлюбного життя відповідач ображав, принижував і погрожував їй фізичною розправою, а тому, на її думку, такі відносини в сім'ї згубно впливали на виховання спільної дитини. Крім того, послалася й на те, що з травня 2009 року вони з відповідачем не проживають разом, не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Відповідач не надає допомоги і не приймає участі у вихованні дитини. З огляду на викладене, вона прийшла до висновку що подальше проживання та збереження шлюбу неможливе.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що відносини з відповідачем не склалися внаслідок різних поглядів на життя та виховання дитини. Зазначила, що за час, наданий судом для примирення їх відносини поліпшилися і ними було досягнуто згоди щодо участі відповідача у вихованні та утриманні сина, однак це не впливає на її рішення щодо розірвання шлюбу, оскільки міжособистісні стосунки з відповідачем налагоджені не були, вона втратила до відповідача почуття любові і вважала, що збереження їх шлюбу суперечить її інтересам. Майнового спору та спору щодо місця проживання між ними на час розгляду справи немає.

Відповідач у судовому засіданні позов фактично визнав. Заперечував проти обгрунтування позивачем своїх вимог. Пояснив, що основною причиною сварок стали розбіжності у вихованні дитини та небажання позивача змінити ставлення до виконання сімейних обов'язків. За час, наданий судом для примирення їх відносини, на його думку, поліпшилися. Крім того, пояснив, що їх сімю зберегти можливо, однак для цього необхідні зусилля не тільки з його боку, а й з боку позивача, яка категорично проти цього заперечувала. З огляду на те, що позивач не бажала йти йому на зустріч та наполягала на розірванні шлюбу, просив також шлюб розірвати.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. З СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Спільне життя між сторонами не склалося через різні погляди на життя, у звязку з чим між ними постійно виникали сварки. Сторони тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Позивач категорично не бажала примиритися з відповідачем, однак незважаючи на це відповідач наполягав на наданні такого строку, який був визначений судом в два місяці. Після його спливу позивач та відповідач зазначили, що хоча відносини між ними покращилися, проте родинні стосунки відновленні не були. Позивач наполягала на розірванні шлюбу.

Враховуючи вище викладені обставини, вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер, сім'я існує формально, взаємопорозуміння між сторонами

/відсутнє, позивач не бажає відновлювати сімейні стосунки, намагання суду примирити подружжя успіху не мали, відтак суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства та інтересам позивача. Майновий спір та спір щодо визначення місця проживання дитини на час розгляду справи відсутній.

Керуючись ст.ст. 110. 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 60, 88. 212 - 218 ЦПК України, суд

Виріши в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 28 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1288.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 - 17 /сімнадцять/ гривень державного мита, звільнивши від сплати ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 8 грн. 50 коп. судового збору та 30 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: