Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-524/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Мельника 1.1.

секретаря Матейко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Галичі справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Галицької райдержадміністрації про стягнення недоотриманих коштів на оздоровлення в сумі 8370 грн., -

встановив:

ОСОБА_1 27 травня 2010 року звернувся до Галицького районного суду з позовом і просить стягнути в його користь з Управління праці та соціального захисту населення Галицької райдержадміністрації 8370 грн. недоотриманих коштів на оздоровлення за період 2007 - 2009 років у відповідності до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком.

В позовній заяві позивач посилається на ті обставини, що він є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до першої категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 047506 від 30.05.1996 року. Рішенням Івано-Франківської міськрайонної МСЕК від 20.05.1996 року йому встановлена друга група інвалідності в звязку із захворюванням, повязаним з роботою по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до частин 4-7 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема, інвалідам другої групи - 5 (пять) мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

За останніх три роки (2007 - 2009) відповідач нарахував та виплатив йому 360 грн. одноразової допомоги на оздоровлення з розрахунку по 120 грн. на рік, керуючись при цьому Постановою Кабінету Міністрів України за № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Такі виплати є значно нижчі, ніж передбачені ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи. Провести перерахунок виплат в добровільному порядку відповідач безпідставно відмовився.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При цьому, відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звідси випливає, що Конституція України має найвищу юридичну силу, закони й інші нормативні акти приймаються на основі Основного Закону та повинні відповідати йому. Це положення ще раз було підтверджено Конституційним Судом України, який своїм рішенням від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 визнав неконституційними положення ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та вказав, що зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України. Крім того, у вказаному рішенні Конституційного суду зазначено, що Верховна Рада України не повноважна при прийнятті Закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Враховуючи те, що законами про бюджет, а саме, на 2007 рік установлено розмір мінімальної заробітної плати в жовтні місяці (на момент виплати допомоги) становив 460 грн., в жовтні 2008 року - 605 грн. та в жовтні 2009 року - 681 грн., то з урахуванням виплаченої позивачу допомоги на оздоровлення - 360 грн., відповідачем недовиплачено йому за вищевказаний період 8370 грн.

В судовому засіданні представник позивача, його дружина ОСОБА_2 підтримала доводи, викладені в позовній заяві, просила повністю позов задовольнити та одноразово стягнути в користь позивача 8370 грн. одноразової допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Представник управління праці та соціального захисту населення Галицької райдержадміністрації подала суду письмове заперечення, в якому позову не визнає, посилаючись на те, що позивачу проведено виплату на оздоровлення з розрахунку по 120 грн. на рік.

В запереченні зазначено, що така щорічна допомога на оздоровлення постраждалим громадянам виплачується Управлінням праці та соціального захисту населення Галицької райдержадміністрації на даний час у розмірах, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України за № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи та № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними Постановою КМУ № 649 від 20.04.2007 року). Вказані постанови не суперечать Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи і видані на його виконання. Виплата одноразової допомоги проводиться за рахунок коштів державного бюджету в межах кошторисних

призначень і відповідно до ст. 101 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2007 ропі встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Дію ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати були зупинені у минулому та поточному роках згідно із ст. 71 Закону України від 19.12.2006 року «Про державний бюджет України на 2007 рік».

Виходячи з вищенаведеного, а також із змісту ч.2 ст. 95 Конституції України про те, що виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків в позові просила відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні доводи представників сторін та перевіривши матеріали справи і надані сторонами докази суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до першої категорії, що підтверджується копією посвідчення серії А № 047506 від 30.05.1996 року. Рішенням Івано- Франківської міськрайонної МСЕК від 20.05.1996 року позивачу встановлена друга група інвалідності в звязку із захворюванням, повязаним з роботою по ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, що стверджується копією довідки MCE за № 009832.

Відповідно до частин 4-7 статті 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - інвалідам другої групи - 5 (пять) мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

За останніх три роки (2007 - 2009) відповідач нарахував та виплатив позивачу 360 грн. одноразової допомоги на оздоровлення з розрахунку по 120 грн. на рік, керуючись при цьому Постановою Кабінету Міністрів України за № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та № 836 від

26.07.1996року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними Постановою КМУ № 649 від 20.04.2007 року).

Провести перерахунок та виплатити позивачу щорічну допомогу на оздоровлення у розмірах, як це визначено ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи - пять мінімальних заробітних плат відповідач відмовляється, посилаючись при цьому на вищеназвані Постанови Кабінету Міністрів, про що свідчить письмова відповідь за № 646-01/2-61-09 від 17.05.2010 року.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти

лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. При цьому, відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а ст. 22 Конституції передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до діючих законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

На неприпустимість обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень вказав і Конституційний Суд України, який в своєму рішенні від 11.10.2005 року сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та Закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, до яких належать також громадяни,, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Як зазначено в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від

01.11.1996року № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя, судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і Закону.

Звідси випливає, що Конституція України має найвищу юридичну силу, закони й інші нормативні акти приймаються на основі Основного Закону та повинні відповідати йому. Це положення ще раз було підтверджено Конституційним Судом України, який своїм рішенням від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 визнав неконституційними положення ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та вказав, що зупинення дії положень законів, якими визначено права і свободи громадян, їх зміст та обсяг, є обмеженням прав і свобод і може мати місце лише у випадках, передбачених Основним Законом України.

Таким чином, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, при нарахуванні і виплаті позивачці щорічної допомоги на оздоровлення відповідач повинен був керуватися вимогами Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно частин 4-7 ст.48 щорічна допомога на оздоровлення, зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - інвалідам другої групи - 5 (пять) мінімальних заробітних плат. Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Враховуючи те, що законами про бюджет, а саме, на 2007 рік, коли мінімальна заробітна плата в жовтні становила 460 грн., в жовтні 2008 року - 605 грн. та в жовтні 2009 року - 681 грн., то з урахуванням виплаченої позивачу допомоги на оздоровлення - 360 грн., відповідачем недовиплачено йому за вищевказаний період 8370 грн., що стверджується розрахунком, який суд приймає до уваги.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення в його користь з відповідача визначеної суми недовиплаченої допомоги на оздоровлення до задоволення не підлягає, оскільки вирішуючи таку вимогу судом фактично буде проведено нарахування недовиплаченої допомоги на оздоровлення, що стане

підміною функцій Управління праці та соціального захисту населен Г алицької райдержадміністрації.

За наведених вище обставин і доказів суд вважає, що відмова відповідача в перерахуванні та виплаті позивачу щорічної допомоги на оздоровлення є необгрунтованою і приходить до висновку, що позов в частині зобовязання відповідача провести позивачу щорічні виплати допомоги на оздоровлення за період з 2007 по 2009 роки відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» слід задовольнити.

На підставі ст.ст. 22, 24, 46 Конституції України, ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи, Законів України „Про державний бюджет... на 2007 - 2009 роки, керуючись ст.ст. 213-215 ІТПК України суд , -

постановив

Позов задовольнити частково.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Галицької райдержадміністрації провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення у розмірах, як це визначено ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждади внаслідок Чорнобильської катастрофи - пять мінімальних заробітних плат за період 2007 - 2009 роки, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Галицької райдержадміністрації в доход держави 8 грн. 50 коп. держмита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі протягом десяти днів після проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги через Галицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_3