Справа № 2-792/10
Провадження № 2-792/10
9 червня 2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого: судді Грищенко І. О.
при секретарі Мушаровій Г.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ЗАТ комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1, третя особа відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дзержинського РВ ХМУ ГУМВД України в Харківській області про звернення стягнення за кредитним договором № HAE2GF01270137 від 17.10.2005 року,
Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, на судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, просив позов задовольнити.
Відповідач на судове засідання не зявився, про причину неявки суду не повідомив, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями та телеграмами, які долучено до матеріалів справи. Справа розглядається за відсутністю відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до умов кредитного договору ПриватБанк зобовязався надати відповідачу кредитні кошти, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, щомісяця в період сплати здійснювати погашення Кредиту та сплачувати нараховані відсотки, винагороди, комісії.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 17.10.2005 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем укладено договір іпотеки № HAE2GF01270137, відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 67,10 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 17.10.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2, зареєстрованого в реєстрі за № 7526. Однак відповідач зобовязань, передбачених умовами договору кредиту не виконав, заборгованість не погасив
Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення Відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
З вимог ч.2 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Відповідно до вимог з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
В порядку ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Вимога позивача про виселення відповідача з квартири, що є предметом договору іпотеки, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та с. 109 ЖК України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.
Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Приймаючи до уваги, що договором іпотеки від 17.10.2005 року не передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язання, ОСОБА_1 підлягає виселенню, суд вважає, що вимога про виселення відповідача з квартири, яка є предметом іпотеки, є передвчасною.
Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Судові витрати, понесені позивачем при подачі позову до суду та підтверджені документально, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України
Таким чином суд вважає, що відповідач не виконав зобовязання і не сплатив своєчасно суму заборгованості за кредитним договором, тому вбачаються підстави для звернення стягнення на однокімнатну квартиру, що належить відповідачу на праві власності, шляхом її продажу позивачем, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 57-60, 88, 151, 152, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 530, 546-552, 611, 625, 651, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,
Позовні вимоги закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк- задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ЗАТ комерційний банк ПриватБанк, понесені позивачем при подачі позову до суду та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1958,50 грн. (одна тисяча дев'ятсот п'ятдесят вісім гривень п'ятдесят копійок).
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції шляхом подачі в 10-денний строк від дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження й подачею після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий І.О. Грищенко