Справа №22-ц-4690/10 Суддя-доповідач - Жмака
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Жмаки В.Г

суддів - Сибільової Л.О., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

Григоровича про стягнення безпідставно отриманих коштів, -

встановила:

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 23340 грн. безпідставно отриманих грошових коштів та 1490 грн. 56 коп. процентів за їх користування, разом - 24 830 грн. 56 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 338 грн. 17 коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для її вирішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вказує, що грошові кошти у сумі 23340 грн. він від позивача не отримував, свій підпис на видатковому касовому ордері № 1 від 29 серпня 2008 року не ставив.Зазначає, що підпис ОСОБА_2 на касовому ордері їй не належить, а проставлений іншою особою. В ухвалі про проведення судово-почеркознавчої експертизи від 05 липня 2010 року, суд не зазначає жодних причин відхилення питання ким (ОСОБА_2 чи іншою особою) виконаний підпис на касовому ордері. Апеляційна скарга на ухвалу від 05 липня 2010 року судом першої інстанції до апеляційного суду Сумської області направлена не була, а у рішенні було зазначено, що експертиза не була проведена у зв'язку з не проплатою експертизи та відсутністю зразків підпису та почерку. Крім того, вказує, що 14 жовтня 2010 року ним була подана зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, позови мали бути об'єднані в одне провадження, однак в резолютивній частині суд не зазначив, що саме ухвалив по зустрічному позову, оскільки у прийнятті даного позову відмовлено не було.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за слідуючих обставин.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що позивачка 29 серпня 2008 року передала відповідачу кошти в сумі 23340 грн., які належали їй особисто, а не товариству, хоч і оформила це видатковим касовим ордером.

Є встановленим і той факт, що названа сума коштів була передана відповідачу на його вимогу і згоду підписати зміни до статуту товариства «Добробут-1», засновниками якого вони являються, але відповідач ОСОБА_1, після отримання коштів, зміни до статуту не підписав, а за його зверненням господарський суд Сумської області своїм рішенням від 31 липня 2009 року визнав недійсним рішення зборів учасників товариства від 29.08.08 року та скасував державну реєстрацію статуту товариства в редакції, запропонованій цими рішеннями зборів.

Обидві сторони не заперечують і те, що ТОВ «Добробут-1» не надавало позивачці коштів для виконання боргових зобов'язань товариства перед відповідачем ОСОБА_1 і не надавало їй повноважень на виконання таких зобов'язань за власний рахунок. Тобто, позивач довела, що вона, як фізична особа, передала відповідачу 23340 грн., які належали їй особисто. За таких обставин місцевий суд вірно виходив з того, що відповідач зобов'язаний повернути кошти, як безпідставно набуті, керуючись ст. 1212 ЦК України і навівши відповідне обгрунтування свого рішення.

Колегія судців не може прийняти до уваги доводи апелянта в тій частині, що суд першої інстанці неповно з'ясував обставин справи, безмотивно відхилив при винесенні ухвали про призначення почеркознавчої експертизи поставлене ним питання про те, ким. ОСОБА_2 чи іншою особою виконаний підпис від імені ОСОБА_2 на оригіналі І видаткового касового ордеру № 1 від 29.08.08 року.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник позивачки ОСОБА_3, зазначений видатковий касовий ордер виписував від імені ОСОБА_2 її представник за дорученням ОСОБА_4, який приймав участь і в передачі коштів. Саме за цих обставин судом в ухвалі

про призначення експертизи від 05 липня 2010 року на її вирішення було поставлене одне питання, «ким - ОСОБА_1 чи іншою особою був виконаний підпис на видатковому касовому ордері № 1 від 29.08.08 року про отримання 23340 грн».

Оспорюючи як факт отримання коштів так і свій підпис у видатковому касовому ордері

відповідач ОСОБА_1 ухилився від проведення почеркознавчої експертизи, що сам не

заперечує, а тому діючи в межах положень ч. 1 ст. 146 ЦПК України суд першої інстанції

обгрунтовано визнав і виходив з того, що підпис вчинений відповідачем і кошти ним отримані.

Не може бути виправданням ухилення апелянта від проведення експертизи і його посилання

на намір оскаржити ухвалу від 05 липня 2010 року про призначення експертизи в

апеляційному порядку, оскільки така ухвала окремо від рішення не може бути оскаржена.

Крім того, намагання оскаржити ухвалу про призначення експертизи не було перешкодою

виконати її стосовно нього, тим більше, що експертиза була призначена за клопотанням

відповідача і з його вини не була проведена пртягом трьох місяців.

Не є підставою для скасування рішення і посилання апелянта на те, що суд безпідстав: відмовив у долученні до даної цивільної справи його зустрічної позовної заяви про відшкодування моральної шокди, яку він подав до суду 14 жовтня 2010 року, тобто в день винесення рішення. Як вбачається із матеріалів справи, у даній справі, у відповідності з вимогами ст. ст. 123, 173 ЦПК України, зустрічна позовна заява віпдовіачем не подавалася.

Є обґрунтованим зауваження апелянта в тій частині, що постановляючи ухвалу про призначення експертизи від 05 липня 2010 року суд мав мотивувати відхилення питань осіб, які беруть учатсь у справі, як це передбачено ч. З ст. 143 ЦПК України, але ця обставина не может бути підставою для скасування по суті правильного рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухватив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що за ст. 308 ЦПК І України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317. 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 14 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -