Справа № 2-2013/2010
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.10.2010 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Нікітішина В.П.
при секретарі - Бондаренко Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,
Позивач 13.09.2010 року звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що навесні 2007 року між ним та відповідачем відбулась домовленість про укладання договору купівлі- продажу цілого житлового будинку з господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 . Він повністю розрахувався з відповідачем за придбаний будинок. Цей факт підтверджується письмовою розпискою відповідача про отримання 4500 дол.США за проданий будинок. Однак оформити своє право власності на будинок в Котовському МРБТІ не в змозі, оскільки відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору. Тому просив постановити рішення суду, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу цього будинку' з відповідними господарськими будівлями, що мав місце між ними в 2007 році та визнати за ним право приватної власності на цей житловий будинок відповідними господарськими будівлями.
В ході розгляду справи у суді позивач підтримав свій позов у повному обсязі. Додатково пояснив, що після сплати коштів за будинок відповідач передав йому у власність будинок та надав від свого імені довіреність - ОСОБА_3 , в якій уповноважив її на укладання договору купівлі-продажу будинку. Протягом часу перебування у нього цього будинку були оформлені всі дозвільні документи на самовільну збудовані господарські будівлі по цьому домоволодінні. Однак при зверненні до нотаріуса виявилось, що посвідчити договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку не є можливим із-за відсутності кадастрового номера на присадибну земельну ділянку. Тому він змушений звернутись до суду з цим позовом.
Представник відповідача за довіреністю від 15.09.2009 року, ОСОБА_4 , проти позову не заперечувала. Вказувала, що її чоловік, який є позивачем у справі, дійсно придбав цей будинок у її довірителя, який після цього виїхав у невідомому напрямку. Дружина продавця будинку, як її відомо померла. Надана їй довіреність на укладання договору купівлі-продажу будинку не дає можливості здійснити приватизацію земельної ділянки на ім`я ОСОБА_5 . Тому вони не взозі оформити у нотаріальному порядку договір купівлі-продажу який мав місце в травні 2009 року.
Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову.
Як вбачається із матеріалів справи і пояснень сторін продавець і покупець 15.05.2009 року досягли на той час всіх істотних умов договору купівлі-продажу цілого житлового будинку' з господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 і фактично його виконали. Це підтверджується письмовою розпискою відповідача від 15.05.2009 року про отримання від позивача всієї суми коштів у сумі 4500 дол.США за проданий будинок та наявністю у позивача правовстановлюючих документів на будинок.
Згідно ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Представник відповідача у суді, ОСОБА_6 , дійсно уповноважена ОСОБА_2 на укладання від його імені договору купівлі-продажу цього будинку за ціною та на умовах за її згодою згідно нотаріально посвідченої довіреності від 15.09.2009 року з терміном дії якої є до 15.09.2012 року. Також цією довіреністю він уповноважив представляти його інтереси з цього приводу у Котовському міськрайонному суді Одеської області. Разом з цим представник за довіреністю не уповноважений на здіснення приватизації присадибної земельної ділянки під цим будинком. Наслідком цього є неможливість нотаріального посвідчення вказаного договору купівлі-продажу будинку між сторонами.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.
Тому з урахуванням всіх обставин справи та беручи до уваги позицію представника відповідача, яка підтвердила доводи позивача щодо належного придбання ним спірного будинку, суд вважає за можливе визнати за позивачем право влсаносгі на цей житловий будинок.
Питання розподілу між сторонами судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України судом не вирішується, оскільки такої вимоги сторони не заявляли.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 15,16,203,220,655-658 ЦК України, суд, -
Визнати таким що відбувся та дійсним договір купівлі-продажу цілого житлового будинку з господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 між сторонами у справі, що мав місце у травні 2009 року.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя -