Ленінський районний суд м. Запоріжжя
справа № 2-663/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2010 року Ленінський районний суд у складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Франчук Н.С.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл квартири

УСТАНОВИЛ:

У жовтні 2009 року до Ленінського районного суду м.Запоріжжя звернулася ОСОБА_2 з позовом про розподіл в натурі квартири АДРЕСА_1. В позові позивачка зазначила, що дана квартира належить їй та її колишньому чоловіку ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності (по ? частині кожному). Дана квартира була придбана ними в шлюбі, однак, у звязку з припиненням шлюбних стосунків виникла необхідність визначити частки у майні в натурі та поділити спільну квартиру. Так як в квартирі дві кімнати є суміжними, а одна кімната роздільна, виявляється неможливим поділити квартиру між співвласниками відповідно до ідеальних часток та виділити кожному по 21.65 кв.м. житлової площі, тому позивачка бажає отримати ізольовану кімнату площею 10.5 кв.м. та грошову компенсацію ринкової вартості житлової площі, які є різницею між тим розміром площі, що належить їй відповідно до її ідеальної частки.

Заявою від 08.09.2010 року позивачка змінила свої позовні вимоги до відповідача та просила суд встановити порядок користування квартирою № 4 в будинку № 42 по вул.

Кияшко в м. Запоріжжя виділивши для проживання їй - ОСОБА_2 та

малолітньому ОСОБА_4 дві суміжні кімнати площею 14,1 кв.м. та

18,7 кв.м., а окрему ізольовану кімнату площею 10,5 кв.м. виділити в користування

ОСОБА_5. Залишити нежитлові приміщення загальною площею 16,7 кв.м., у тому числі кухню, площею 6,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м., коридор площею 7,3 кв.м., комори 0,3 кв.м. у спільному користуванні, поклавши на відповідача судові витрати.

У судовому засіданні позивачка, наполягаючи на позові пояснила суду, що вона повіністю підтримує змінені позовні вимоги, заявлені її представником та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Крім того, позивачка зазначила, що житлова площа у спірній квартирі складається з двох суміжних кімнат (площею 14,1 кв.м. та 18,7 кв.м.) та однієї окремої кімнати (площею 10,5 кв.м.) неможливість її поділу в натурі відповідно до ідеальних часток є очевидною. Оскільки вона виховує малолітнього сина ОСОБА_6, заходжується у відпустці по догляду за дитиною тому вона не має можливості проводити будівельні роботи по переплануванню житла з метою поділу у відповідності до ідеальних часток. Питання щодо проведення судової експертизи з метою визначення варіантів порядку користування та розрахунку суми компенсації, вважає недоцільним, оскільки без проведення перепланування спірної квартири фактично можливо лише три варіанти користування її приміщеннями, які або не відповідають інтересам дитини, або у користуванні у одного зі співвласника опиниться 11,15 кв.м. надлишкової житлової площі. Виходячи з наступного позивачка просить суд встановити порядок користування квартирою № 4 в будинку № 42 по вул. Кияшко в м. Запоріжжя виділивши для їй ОСОБА_2 та малолітньому ОСОБА_7 для проживання дві суміжні кімнати площею 14,1 кв.м. та 18,7 кв.м., а окрему ізольовану кімнату площею 10,5 кв.м. виділити в користування ОСОБА_3. Залишити нежитлові приміщення загальною площею 16,7 кв.м., у тому числі кухню площею 6,1 кв.м., ванну кімнату площею 2,1 кв.м., туалет площею 0,9 кв.м., коридор площею 7,3 кв.м., комори 0,3 кв.м. у спільному користуванні.

Відповідач, проти позову заперечував, суду пояснив, що позивачка вимагає виділення частки житлової площі значно більше, ніж їй належить, а це значно погіршує його право як співвласника, який також має ? частину спільного майна.

Розглянувши матеріали справи, вислухав пояснення сторін та їх представників, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як встановлено у судовому засіданні, сторонам на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.12.2008 року (а.с.9) та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с.11).

За правилами ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

По справі достовірно встановлено, що сторонам у спірній квартирі належать ідеальні частки по ? частині кожному, тобто конкретні частини майна в натурі не визначені.

Виходячи з площі спірної квартири ( загальна становить 60 кв.м., житлова 43.3 кв.м.) відповідно до ідеальних часток, кожному з співвласників квартири належить по 21.65 кв.м. житлової площі та 43.2 кв.м загальної площі.

За нормами ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Але сторони не знайшли жодного способу вираження такої згоди, тобто можливість ви користування спільної часткової власності.

Тому, закон (ст.358 ЦК України) надає сторонам право вимагати надання кожному у володінні та користуванні конкретної частки майна в натурі, але розмір такої частки повинен відповідати його частці у праві спільної часткової власності.

Позивачка вимагає виділення їй частки житлової площі значно більше ніж їй належить, а матеріальної компенсації вона не потребує.

Виходячи зі змісту зазначеної норми права (ст.358 ЦК України), суд не приймає до уваги доводи позивача, оскільки вони істотно порушують права та інтереси відповідача..

Вимоги, щодо встановлення порядку користування були би можливі, у випадку, неможливості виділу майна в натурі, але по справі не було добито жодного доказу такої неможливості, а від проведення необхідної експертизи позивачка категорично відмовилась.

І нарешті, на переконання суду, вимоги позивача про надання їй у користування двох кімнат, це фактично визначає вимоги про конкретні частини майна в натурі для чого й потрібен висновок спеціаліста про можливість такого поділу.

При таких обставинах, вважаю, що позов не заснований на Законі.

Керуючись ст.ст. 60, 212, 213, 224-233, 294 ЦПК України, ст.ст. 356, 357, 358 суд, -

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл квартири - відмовити.

Сторони протягом десяти днів мають право подати заяву про апеляційне оскарження рішення, після чого протягом двадцяти днів ними може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Запорізької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: