Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 2-109/2010 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2010 року. Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого-судді Ряднини В.М.

за участю: секретаря Сизоненко Н.М.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

В лютому 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.08.2008 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем спільне життя не склалося так як не було взаємного порозуміння, часто виникали сварки, не ведуть спільного господарства, майже рік не підтримують ніяких стосунків. В звязку з наведеним позивач просить шлюб розірвати, визначити місце проживання сина з нею.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задоволити, відповідач в судове засідання не зявився хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду цивільної справи.

Матеріалами справи встановлено, що 16 серпня 2008 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та Лопуга (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_4. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Згідно ч.1, 2 ст. 160 цього Кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а дитини, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки суд вважає, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а місце проживання неповнолітнього сина слід визначити з матірю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 110, 112, 116 Сімейного кодексу України, Принципом 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити.

Шлюб, зареєстрований 16 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Машівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 21 між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та Лопуга (прізвище після укладення шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 - розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітнього сина: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави при отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу в розмірі 17 грн. звільнивши від сплати судового збору ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Голова Машівського районного суду ОСОБА_6