Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого: Ткач О.І.,

Суддів: Ткача З.Є., Гірського Б.О.,

при секретарі Галкіній О.О.,

з участю ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника

ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Тернопільської міської ради ,третя особа - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, Тернопільське МБТІ, Тернопільська обласна асоціація по агропромисловому будівництву „Облагробуд", про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету, свідоцтва про право власності на квартиру, про визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту проживання однією сім'єю, та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_6, Тернопільської міської ради треті особи - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, служба у справах дітей Тернопільської міської ради, Тернопільське МБТІ, Тернопільська обласна асоціація по агропромисловому будівництву „Облагробуд", про визнання права власності на спадкове майно, визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету, свідоцтва про право власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2008 року ОСОБА_6 пред'явила позов до ОСОБА_7 про визнання за нею права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті її сина ОСОБА_8

Позивачка вказала, що квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 і ОСОБА_8, а тому після його смерті відкрилась спадщина на х/г частину цього майна.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_7 і ОСОБА_8 квартиру придбавали до реєстрації шлюбу, просить встановити факт їх спільного проживання однією сім'єю до реєстрації шлюбу з 1994 року.

У квітні 2008 року ОСОБА_7 пред'явила позов до ОСОБА_6С, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, а згідно з останньою редакцією позовних вимог просила визнати за нею право власності на цілу спірну квартиру, мотивуючи свої вимоги тим, що квартира придбана нею до шлюбу за особисті кошти.

В травні 2008 року ОСОБА_9, діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, пред'явила позов до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання за нею права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_8, який набув право власності на половину квартири під час спільного проживання з ОСОБА_7 та перебуванням із нею в шлюбі.

В листопаді 2008 року та в квітні 2010 року ОСОБА_6 і ОСОБА_3 позовні вимоги доповнили і просили визнати за ними право власності в порядку спадкування по 1/6 частині вартості будівельних робіт та матеріалів, затрачених на прибудову до квартири, здійсненої ОСОБА_7 і ОСОБА_8 після укладення шлюбу. Також просили визнати квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_8 і ОСОБА_7, визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №261 від 23.03.2000 року та видане на його підставі свідоцтво про право власності на квартиру №44 від 18.04.2000 року, відповідно до якого квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_7

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2010 року вирішено: "Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Тернопільської міської ради, третя особа - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, Тернопільське МБТІ, про визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету, свідоцтва про право власності на квартиру, про визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту проживання однією сім'єю - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на спадкове майно після смерті померлого 14.10.2007 року ОСОБА_8

Володимировича, а саме 1/6 частину вартості будівельних робіт та матеріалів, витрачених на прибудову до квартири №44 по Тролейбусна, 1 в м. Тернопілі у розмірі 16557,16 грн. У решті вимог - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи -Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, служба у справах дітей Тернопільської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи - Перша Тернопільська державна нотаріальна контора, служба у справах дітей Тернопільської міської ради, Тернопільське МБТІ, Тернопільська обласна асоціація по агропромисловому будівництву „Облагробуд" - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно після смерті померлого 14.10.2007 року ОСОБА_8, а саме 1/6 частину вартості будівельних робіт та матеріалів, витрачених на прибудову до квартири №44 по Тролейбусна, 1 в м. Тернопілі у розмірі 16557,16 грн..

У решті вимог - відмовити.

Судові витрати розподілити між сторонами у розмірах понесених ними при розгляді справи."

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду в частині відмови в позові про визнання квартири АДРЕСА_3 спільною сумісною воластістю ОСОБА_6 та ОСОБА_7, визнання частково недійсним рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №262 від 23.03.2000 р. та виданого на його підставі свідоцтва про право власності на квартиру "№44 по вл. Тролейбусна, й в м. Тернополі, відповідно до якого дана квартира належить ОСОБА_7В на праві приватної власності, визнання за нею, ОСОБА_6 права власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 скасувати, і постановити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити в повному об'ємі.

Апелянт посилалась на те, що суд не дав належної оцінки фактичним обставинам справи та вирішив спір з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги за матеріалами справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Встановлено, що ОСОБА_7 з 22 липня 1999 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8, який помер 14 жовтня 2007 року.

Предметом спору є квартира АДРЕСА_4, на яку 18 квітня 2000 року, ОСОБА_7, на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради №261 від 29 березня 2000 року, було видано свідоцтво про право власності на квартиру.

Вирішуючи спірні позовні вимоги сторін суд першої інстанції правомірно виходив з того, що спірна квартира АДРЕСА_1, (без добудови) є особистою власністю ОСОБА_7 і не могла бути предметом спадкування після смерті ОСОБА_8

Підставою виникнення у неї права власності на вказане житло став договір від 07 жовтня 1998 року Про дольову участь в реконструкції (переобладнання) гуртожитку ЖЕД „Облагробуд" під квартири, укладеного ОСОБА_7 та Тернопільською обласною кооперативно-державний асоціацією по агропромисловому будівництву „Облагробуд" та додаток до даного договору.

Відповідно до умов даного договору ОСОБА_7 зобов'язалась фінансувати роботи по реконструкції квартири, сплативши 12000 грн., а Тернопільська обласна кооперативно-державна асоціація по агропромисловому будівництву „Облагробуд" зобов'язалась передати їй у власність відповідно до чинного законодавства двокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

На виконання цих умов ОСОБА_7 оплатила: 30.09.1998 року - 3000 грн.; 23.12.1998 року - 2940 грн.; 05.05.1999 року - 2100 грн. та 13.07.1999 року -3960 грн..

Факт оплати стверджується документами та сторонами не заперечувався.

Отже, вартість реконструкції квартири, встановлена договором, була сплачена ОСОБА_7 в повному обсязі до реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 і право власності у неї виникло до реєстрації шлюбу із ОСОБА_8

Доводи апелянта про те, спірна квартира є майном спільної сумісної власності на підставі факту проживання однією сім'єю до реєстрації шлюбу, спростовуються матеріалами справи і не відповідають вимогам закону, зокрема ст. 22 КЗпШС України, правила якої не застосовувалися до осіб, що перебували у фактичних шлюбних відносинах,.

Для оцінки доказів у справі суд вірно керувався нормами ст. 17 ЗУ „Про власність" від 07.02.1991 року, який діяв на час виникнення правовідносин, згідно якої майно придбане внаслідок спільної праці, є спільною сумісною власністю сторін, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. ОСОБА_5, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними, розмір частки кожного визнається ступенем його трудової діяльності.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не надано конкретних доказів про спільну працю та про внесення ОСОБА_8 коштів на реконструкцію квартири, суд першої інстанції зробив правильний висновок про недоведеність участі ОСОБА_8 у надбанні права власності на спірну квартиру.

Посилання апелянта на те, що свідоцтво про право власності на квартиру ОСОБА_4 отримала в шлюбі, колегія суддів до уваги не бере, оскільки підстави для визнання за нею права власності виникли до укладення шлюбу, і сама по собі видача правовстановлюючого документа, без наявності встановлених законом умов набуття права власності, не може бути підставою для визнання права спільної сумісної власності подружжя на майно.

Також колегія суддів не вважає доказом про спільну працю з ОСОБА_6 договір від 07 жовтня 1998 року, в якому прізвище позивачки значилось "Яворська", оскільки за змістом даного договору не було передбачено створення спільної власності на майно з ОСОБА_6

В додатку до даного договору позивачка вказала дошлюбне прізвище "Підгорних" і за цим же прізвищем вона вносила встановлені договором кошти.

Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_3 в частині визнання квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та визнання права власності на частини квартири в порядку спадкування, є недоведеними і правомірно відмовив у задоволенні цих вимог.

Також суд правомірно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю до реєстрації шлюбу ОСОБА_8 та ОСОБА_7, оскільки встановлення цього факту не породжує юридичних наслідків для спірних правовідносин.

Суд дав належну правову оцінку докім" у справі, на підставі встановлених обставин справи вирішив спір відповідно до вимог Закону.

Рішення суду є законне, обґрунтоване і підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 24 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку, протягом двадцяти днів з дня проголошення, шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_10