Справа №2-24/10 08.06.2010
Головуючий у 1-й інстанції: ЦарюкЛ.М.
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
РІШЕННЯ

Іменем України

8 червня 2010 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі: головуючого: Паліюка В.П., суддів: Лівійського І.В., Кутової Т.З., при секретарі: ЗавтуріО.С.,

за участю: позивачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Жовтнева Державна нотаріальна контора , Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «МетаБанк» про

визнання права власності на автомобіль та виключення його зі складу

спадкового майна

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль та виключення його зі складу спадкового майна.

Позивачка зазначала, що з 1 серпня 2003 року вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, а 29 серпня 2008 року шлюб було зареєстровано. До укладення шлюбу, 19 березня 2008 року вони придбали легковий грузопасажирський автомобіль марки ІЖ - В вартістю 45785 грн. При оформленні договору купівлі-продажу в рахунок вартості автомобіля було сплачено 6868 грн. особистих коштів позивачки, а залишок суми вартості автомобіля було сплачено за рахунок кредитних коштів, які були отримані в ПАТ «МетаБанк» за відповідним договором на ім'я чоловіка де позивачка виступила поручителем. ОСОБА_6 помер 24 листопада 2008 року. На час його смерті за рахунок спільних коштів кредит погашено в сумі 7880 грн., а після смерті чоловіка позивачка сплатила 6720 грн. власних коштів, а вся сума сплачених коштів за автомобіль складає 23940 грн. 59 коп. із яких 21313 грн. 59 коп. належить позивачці. На підставі викладено позивачка просила визнати за нею право власності на вказаний автомобіль в порядку спадкування за законом. Та виключити його із загальної маси спадкового майна.

Справа №22 ц- 1278 /10 Категорія 37

Заперечуючи проти позову відповідачі вказували на відсутність доказів належності грошей саме позивачці та наявність доказів того, що спадкодавець самостійно здійснював всі платежі в порядку розрахунку за придбаний автомобіль. Сплата кредитних коштів після смерті спадкодавця, на думку відповідачів,

пов'язана з обов'язком позивачки перед банком як поручителя, що не має відношення до спадкування автомобіля.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить вказане рішення суду скасувати, а по справі ухвалити нове рішення в якому відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази по справі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Суд, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що вказаний автомобіль було придбано під час перебування позивачки в шлюбі, але за її особисті кошти, а тому, відповідно до положень п. З ч. 1 ст. 57 СК України, автомобіль є її особистою власністю.

Між тим, з таким висновком суду в повній мірі, погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи, а тому на підставі п.З ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Так, як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, позивачка ОСОБА_2 з серпня 2003 року проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 по вул. Луговій б. 26-6 в с. Ясна Поляна Жовтневого району Миколаївської області та вела спільне господарство (а.с. 103). В зазначений період, а саме 19 березня 2008 року було укладено договір купівлі продажу, за яким ОСОБА_6 купив у ІП «АІС - ОСОБА_6» автомобіль марки ІЖ модель НОМЕР_1 легковий грузопасажирський вартістю 45785 грн. та зареєстрував на своє ім'я (а.с. 16-17,18).

Відповідно до квитанцій № 4 від 6 березня 2008 року до укладення договору купівлі-продажу автомобіля на рахунок продавця було внесено попередню оплату 1000 грн. та за квитанцією № 6 від 19 березня 2008 року перераховано перший внесок 5868 грн.(а.с. 30). Інша частина вартості автомобіля відповідно до положень п. 2.1 договору купівлі-продажу покупець зобов'язаний сплатити на протязі трьох банківських днів за рахунок кредитних коштів.

Як пояснила позивачка, вказані гроші (6868 грн.) належали їй особисто, оскільки за декілька днів до укладення договору вона продала належну їй на праві власності земельну ділянку. Вказані обставини підтверджуються договором купівлі- продажу від 5 березня 2008 року за яким позивачка продала земельну ділянку за 15090 грн. ( а.с. 69). Таке ж підтверджується і показами допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_7, якому зі слів ОСОБА_6 відомо, що за машину були сплачені гроші позивачки, які вона отримала від продажу належної їй земельної ділянки. Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили, що позивачка проживала з ОСОБА_6 однією сім'єю. Обставини проживання однією сім'єю також підтверджуються висновками викладеними в вироку Жовтневого районного суду Миколаївської області від 6 березня 2006 року (а.с. 105).

З наведеного слідує висновок, що автомобіль в частині його вартості на суму 6868 грн., належить позивачці на праві власності на підставі ст. 328 ЦК України.

Наступного дня після укладення договору купівлі-продажу спірного автомобіля, а саме 20 березня 2008 року ОСОБА_6 з ПАБ «МетаБанк» уклав договір кредиту на придбання автомобілю на суму 38917 грн. 25 коп., яка відповідно до п. 1.4 договору кредиту перерахована банком на рахунок продавця автомобіля (а.с. 26-27). В забезпечення вказаного договору кредиту також було укладено договір поруки, де поручителем виступила позивачка, та договір застави, де заставленим майном вказано спірний автомобіль (а.с. 19-25).

29 серпня 2008 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_6, а 24 листопада 2008 року ОСОБА_6 помер ( а.с. 14, 28).

Відповідно до наданих квитанцій, за період шлюбу ОСОБА_6 було сплачено кредитних коштів на суму 7880 грн. (а.с. 31-34).

Відповідно до положень ст. ст. 60, 70 CK України, майно набуте під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і розмір їх часток є рівним. За такого частка позивачки в цій частині автомобіля складе вартістю 3940 грн. А в цілому позивачці на праві власності належить частка автомобіля вартістю 10808 грн. (6868 +3940).

Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини слід вважати день смерті спадкодавця. До складу спадщини, відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи наведені вище обставини придбання спірного автомобіля, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_6, належна йому частка автомобіля складалася з вартості на суму 34977 грн. (45785 - 10808).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі слідує, що після смерті спадкодавця ОСОБА_6 14 лютого 2009 року відкрито спадкову справу. З заявами про прийняття спадщини, в порядку передбаченому ст. 1269 ЦК України, звернулися позивачка, як дружина і відповідачі, як діти спадкодавця.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України сторони по справі є спадкоємцями першої черги і, як визначено ст. 1267 ЦК України розмір їх часток в спадковому майні є рівним.

Виходячи з наведених вимог закону вартість частки належної позивачці в порядку спадкування за законом, в спірному спадковому автомобілі складе 11659 грн. (34977 : 3). Загальна вартість частки, на яку у позивачки з зазначених вище підстав виникло право власності складає суму 22467 грн.(10808 + 11659), що становить 49/100 часток від загальної вартості автомобіля.

На підставі викладеного позовна заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з визнанням за останньою права власності на 49/100 часток спірного автомобіля.

Оскільки судом не встановлено наявності достатніх обставин щодо визнання права власності за позивачкою на весь автомобіль з підстав не пов'язаних з спадкуванням, то позовні вимоги в частині виключення вказаного автомобіля зі спадкового майна не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 15 лютого 2010 р. - скасувати, а по справі постановити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на автомобіль задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 49/ 100 частки автомобіля марки ІЖ , модель НОМЕР_1, реєстраційний номер ВЕ 8403АК, 2008 рік випуску.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виключення вказаного автомобіля зі спадкового майна відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді: