Справа № 2-1622/2010
Номер провадження 2-1622/2010
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2010 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді Дегтярчук М.О.. за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду країни в Лозівському районі про зобов'язання здійснити перерахунок, нарахування, здійснити иплати недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни» за 2009 рік, -
Позивач звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом, в якому просить суд зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Лозівському районі здійснити їй перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплати на його користь недоплачену йому, як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 рік.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним.
Позивач є пенсіонером за віком, має статус "Дитина війни". Всупереч діючого законодавства відповідачем протягом 2009 року не виплачувалася доплата до пенсії в розмірі 30 відсотків від міінімальної пенсії за віком.
В судове засідання позивач не прибув, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обгрунтування своїх доводів зазначив наступне.
Відповідач вважає дії Управління Пенсійного фонду щодо невиплати позивачу доплати до пенсїї, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" правомірним через невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обов'язок здійснення таких виплат собам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та шй розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. Враховуючи, що механізм реалізації положень статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" відсутній, то вирішити питання про реалізацію вказаного положення можливо лише шляхом внесення чинним до Закону України "Про соціальний захист дітей війни". При цьому відповідач зазначив, що необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону країни "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для призначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.
В судове засідання, призначене на 29 червня 2010 року, відповідач свого представника не аправив. про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав рву про розгляд справи за відсутності його представника.
Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
Позивач ОСОБА_2 народилась 27 лютого 1938 року.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є гомадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Даний факт підтверджується копією посвідчення позивача № 120097 з уставленим в ньому штампом "Дитини війни".
Відповідач не заперечує того факту, що Позивач є дитиною війни в розумінні Закону України про соціальний захист дітей війни".
Враховуючи зазначений статус позивача, суд зазначає, що його соціальний захист регулюється Законом України "Про соціальний захист дітей війни".
Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії бо щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.
Виходячи з того, що позивач є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний ахист дітей війни", суд вважає, що на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України "Про соціальний захист дітей війни", в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.
Згідно зі ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету України.
Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати у в 2009 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги бґрунтованими. виходячи з наступного.
Статтею 54 Закону України "Про Державний бюджет на 2009 рік" передбачено, що в 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і кмографічних груп населення встановлено у розмірах, які діяли у грудні 2008 року.
Рішення Кабінетом Міністрів України в 2009 році щодо обмежень виплати соціальної опомоги відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", а також рішення онституційним Судом України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень не приймалося.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, суд дійшов висновку, що в 2009 році УПФУ в Лозівському районі Харківської області повинен був нарахувати та сплачувати взивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в едакції. яка діяла до 01.01.2009 року, оскільки згідно ст. 54 Закону України "Про державний бюджет за 2009 рік" прожитковий мінімум на одну особу, та для тих, хто відноситься до основних соціальних демографічних груп населення у розмірах, які діяли у грудні 2008 року, тобто в розмірі 498 гривень.

Отже, відповідач з 01.01.2009 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", нарахувати та здійснити позивачу доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року підлягають задоволенню.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 ікону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає насту пне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України "Про щіальний захист дітей війни" має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Із довідки Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області зазначається що грошові суми згідно закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з чня по грудень 2009 року повинно було бути нараховане та виплачено підвищення до пенсії в вмірі 1643,40 грн., однак виплата була здійснена частково, тому суд вважає, що за період з 01 січня з 31 грудня 2009 року позивачу необхідно виплатити з урахуванням виплаченого підвищення до пенсії певні суми.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював ший розмір, немає.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України " Про загальнообов'язкове державне їнсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового інімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування иіоження ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, тановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів енсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого інімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем інституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до , інсії, передбаченої ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення "Про Пенсійний фонд України" і ійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому ] ірядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача - є управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області.

Тому до повноважень Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі [арківської області відноситься нарахування пенсії у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому зівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії і собам, які мають статус дитини війни.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обов'язок по нарахуванню та иплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" покладено на Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської бласті, за місцем проживання позивача.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо ізбезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються, таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України "Про соціальний захист дітей війни" реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус "дитини війни", серед яких їм надано право на утримання 30% доплати до пенсії.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 45,50 грн.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 110 Закону України .Про державний бюджет України на 2008 рік", Рішенням Конституційного Суду України від 22 .равня 2008 року № 10-рп/2008, ст. ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України/ суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області дійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: Харківська область, м. Лозова, мікрорайон 1АДРЕСА_1, з підвищенням її до 30 відсотків мінімальної пенсії за віком як дитині війни на підставі ст. 6 Закону України « Про оціальний захист дітей війни» за рахунок коштів Державного бюджету України з 01 січня 2009 оку по 31 грудня 2009 року з урахуванням виплачених сум.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської обласні на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 08 гривні 50 копійок (вісім гривень 50 впійок).

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області а користь ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 37 гривень (тридцять сім гривень ).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської оласті через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення аяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з здачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне скарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про леляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 юго Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання пеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи леляційним судом.

Суддя: М.О.Дегтярчук