Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

7 квітня 2010 року апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого: судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання: Никончук 0.0.,

з участю представника УПФУ в Олевському районі

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі

на постанову Олевського районного суду від 16 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі, управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок пенсії та стягнення недоотриманої пенсії,

встановив:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом. Просила визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі такими, що не відповідають вимогам ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" (надалі - Закону), зобов'язати відповідача з 1 листопада 2009 року зробити їй перерахунок пенсії на підставі вказаного Закону та стягнути за період з 1 листопада 2008 року до 1 листопада 2009 року 39948 грн. недовиплаченої пенсії і 3286, 8 додаткової пенсії. При цьому посилалася на те, що е інвалідом другої групи, пов'Язаної з наслідками чорнобильської катастрофи. В порушення вимог Закону їй призначено пенсію у розмірі 793 грн.50 коп., хоча цей розмір повинен становити не менше восьми розмірів мінімальних пенсій за віком.

Постановою Олевського районного суду від 16 лютого 2010 року позов задоволено частково. Дії Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі визнані протиправними. Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі зробити перерахунок пенсії, доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю ОСОБА_2 відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи".

Стягнуто з Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі на користь ОСОБА_2 3286,8 грн. додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров"ю та 39948 грн. недоотриманої пенсії. Постанову в частині стягнення коштів допущено до негайного виконання. Цим же судовим рішенням відмовлено в позові до управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації.

У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі порушує питання про скасування зазначеної постанови з ухваленням нового судового рішення про покладення на управління праці та соціального захисту населення Олевської райдержадміністрації обов"язку виплатити позивачці недоотриману пенсію. При цьому апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що при призначенні пенсії позивачці не можуть застосовуватись мінімальні розміри пенсії за віком, оскільки на пенсії в такому розмірі не проводиться фінансування управлінням праці та соцзахисту населення, яке є розпорядником коштів. Витрачання бюджетних коштів у розмірі, не передбаченому фінансуванням, призведе до їх нецільового використання. На думку апелянта, суд не звернув уваги на те, що розміри пенсій по інвалідності, щодо яких встановлено причинний зв"язок з насідками аварії на ЧАЕС, встановлені постановами Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року та № 654 від 16.07.2008 року, виходячи із реальної можливості видаткової частини Державного Бюджету. Вважає, що рішення в частині стягнення пенсії суперечить процесуальному закону.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, їй встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, викликаного впливом аварії на ЧАЕС (а.с.6,8). З 1 січня 2006 року їй призначено пенсію в розмірі 7 93 грн. 50 коп. і на звернення позивачки провести перерахунок зазначеного розміру Управлінням Пенсійного Фонду України в Олевському районі надано відмову (а.с.4)

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість вимог позивачки, зважаючи на наступне.

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону, в якій наведено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв"язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими ніж вісім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну

здоров"ю, зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що вихідним критерієм розрахунку пенсії позивачці має бути мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами суд дійшов обгрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50,54 Закону, застосуванню підлягає саме розмір прожиткового мінімуму для осіб, котрі втратили працездатність, установлений у Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ст.28 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших пов"язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.І цієї статті.

Крім того, Законом України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" саме на Пенсійний фонд України та його відповідні територіальні органи покладено обов"язок щодо призначення пенсій, забезпечення їх своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати. Тому суд правильно вважав, що невиплачену позивачці внаслідок неправильного нарахування пенсію слід стягнути саме з цього відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оскаржуваної постанови процесуальному законові - безпідставні, оскільки повноваження суду в частині стягнення з відповідача коштів передбачені п.4 ч.2 ст.162 КАС України.

Апеляційна скарга не містить доводів в частині правильності розрахунку стягнутих з відповідача сум. Тому в цій частині законність оскаржуваного судового рішення не перевіряється.

За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Разом з тим, зобов"язуючи відповідача вчинити певні дії, суд не зазначив конкретної дати, з якої необхідно провести перерахунок призначеної позивачці пенсії, хоча про це вона зазначала в позові. Тому в цій частині постанова підлягає зміні.

Також, допускаючи до негайного виконання судове рішення в частині стягнення всіх коштів, суд не звернув уваги на те, що відповідно до п.1 ч.І ст.256 КАС негайному виконанню підлягає постанова в межах суми стягнення за один місяць. В даному випадку вказана сума становить 3602,9 грн. Тому і в цій частині оскаржувана постанова підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 209,307,309,313,314,316 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі задоволити частково.

Змінити постанову Олевського районного суду від 16 лютого 2010 року. Доповнити третій абзац резолютивної частини постанови словами „починаючи з 1 листопада 2009 року". Доповнити резолютивну частину постанови в частині посилання на допущення її до негайного виконання словами „в межах суми стягнення за один місяць".

В решті постанову залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: