РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі: Балюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА :

В жовтні 2006 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу у 1996 році, про що укладено договір купівлі продажу №7-5822 від 30.10.1996 року, однак право власності на вказану квартиру зареєстроване тільки за нею. 21.06.2007 року шлюб між сторонами був розірваний рішенням суду загальногромадянських позовів округу Куягога штату Огайо США.

Згоди про поділ спірної квартири після розірвання шлюбу не досягнуто. Покликається на те, що для придбання спірної квартири позивач, відповідач та їх діти попередньо відчужили квартиру АДРЕСА_2, яка належала їм на праві приватної власності. Так їй належали 2/5 частини цієї квартири, відповідачу 1/5, дітям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 по 1/5 частини. При придбанні спірної квартири фактично за ту ж суму, що і продаж попередньої квартири, частки дітей не були дотримані.

Просила виділити їй 2/5 частини №8 будинку 10 по вул. Ак. Богомольця у м. Львові, ОСОБА_1 1/5, синам ОСОБА_3 1/5, ОСОБА_4 15/.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом про поділ спільної квартири порівну між ним та ОСОБА_2 та про зобов'язання ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" зареєструвати за ними право власності.

Покликається на те, що спірна квартира придбана у шлюбі на підставі договору купівлі продажу від 30.10.1996 року, тому частки його та ОСОБА_2 повинні бути рівними. Крім цього, він не має іншого місця проживання, у спірній квартирі за власні кошти проводив ремонт. Орендну плату отриману ним, згідно договору оренди спірної квартири, витрачав виключно на потреби сім'ї.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання за кожним з них права власності по 1/5 частині квартири АДРЕСА_3, так як при придбанні цієї квартири не було враховано те, що спірна квартира була придбана за кошти отримані від попереднього продажу квартири АДРЕСА_2, 2/5 якої належали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у рівних частинах.

Просять суд визнати за кожним з них право власності по 1/5 частині квартири АДРЕСА_4.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Частково задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Задоволено позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності.

Поділено майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя 3/5 частин квартири АДРЕСА_5 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1: ОСОБА_2 належить на праві власності 2/5 частини квартири АДРЕСА_5, ОСОБА_1 1/5 частини квартири АДРЕСА_5.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_5.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_5.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 та в решті зустрічних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги повністю та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Так стверджує, що судом не вірно визначено, що придбання спірної квартири відбулося виключно за рахунок коштів отриманих від продажу квартири на вул. Менцинського, як і те, що в спірні квартирі є частка неповнолітніх на той час дітей, у розмірі 1/5 частки кожного, оскільки в судовому засіданні не надано жодного доказу на підтвердження цього.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарг, дослідивши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що такі підлягають до задоволення.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з квітня 1985 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до договору купівлі продажу від 30 жовтня 1996 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 та їх діти: ОСОБА_3, ОСОБА_4 продали ОСОБА_6 за 9 641 грн. квартиру АДРЕСА_6, яка належала їм на праві спільної часткової власності по 1/5 частині, крім ОСОБА_2, якій належало 2/5 частини.

30 жовтня 1996 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі продажу за яким остання за 9 457 грн. придбала квартиру АДРЕСА_3, яка складається з чотирьох кімнат загальною площею 84,1 кв.м., житловою площею 54,5 кв.м.

Вирішуючи спір про право власності на спірну квартиру та її поділ, суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_3 є спільною сумісною власністю сторін та їх синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, оскільки придбана за рахунок коштів, отриманих від продажу попередньої квартири, яка була в їхній власності, - квартири АДРЕСА_7. При цьому суд визнав за ОСОБА_3 і ОСОБА_4 право власності на 1/5 спірної квартири за кожним виходячи з розміру їхніх часток у попередній квартирі.

Визнаючи за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину, а за ОСОБА_2 на 2/5 частини спірної квартири, суд відступив від рівності часток подружжя виходячи з висновку про те, що ОСОБА_1 використовував спільне майно на шкоду інтересів сім'ї.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 22 КпШС Української РСР, що діяв на час спірних правовідносин, майно, що нажите подружжям за час шлюбу, є його сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно ст. 28 КпШС Української РСР в разі поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Статтею 60 КпШС Української РСР (який діяв на момент спірних правовідносин) передбачено, що захист прав та інтересів неповнолітніх дітей лежить на їх батьках, які діють без особливих на те повноважень.

Відповідно до ст. 79 КпШС Української РСР, правовідносини батьків і дітей з приводу майна регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР і Законом України "Про власність" та передбачають виникнення спільної часткової чи спільної сумісної власності батьків і дітей з підстав, передбачених законом або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення договору купівлі продажу спірної квартири 30.10.1996 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були неповнолітніми. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відчужили квартиру АДРЕСА_7 від імені неповнолітніх дітей на підставі розпорядження Галицької районної адміністрації виконавчого комітету Львівської міської ради №1019 від 29.10.1996 року. При купівлі спірної квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_2 оформила нерухоме майно виключно на своє ім'я.

У суду першої інстанції не було правових підстав для визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності на 1/5 частину спірної квартири кожному, оскільки сторонами по справі не було представлено суду належних доказів створення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та їхніми дітьми спільної сумісної чи спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_3 за договором купівлі продажу від 30 жовтня 1996 року. А тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Також, оскільки квартира АДРЕСА_3 була придбана ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час перебування в шлюбі, є їх спільною сумісною власністю, то їх частки у майні є рівними.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п.п. 1-4, 314 ч. 2, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 червня 2010 року -скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на ? частину кожному квартири АДРЕСА_3.

В позовіОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності відмовити.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: