Справа № 22ц-1400 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Категорія: 45 Доповідач: Павлишин О.Ф.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Балюк О.С.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 11 лютого 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Брюховицької селищної ради про зобовязання до вчинення дій стосовно надання земельної ділянки.

Рішення суду оскаржили позивачки. В апеляційній скарзі покликаються на порушення судом норм матеріального і прорцесуального права. Посилаються, що суд не зазначив закону на підставі якого відмовив у позові. Вважають безпідставною відмову суду у задоволенні клопотань про витребування доказів. Також зазначають, що суд ухвалив рішення лише на поясненнях представника відповідача. Просять скасувати рішення та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити в звязку з наступним.

Матеріалами справи встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 12.06.2007 року звернулась в Брюховицьку селищну раду з заявою про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку. (а.с.5)

ОСОБА_2.В. 25.09.2008 року звернулась в Брюховицьку селищну раду з заявою про надання земельної ділянки для будівництва житлового будинку. (а.с.6)

30.09.2008 року селищним головою направлено лист ОСОБА_2, яким повідомляється про не проведення безоплатної передачі земельних ділянок із земель комунальної власності у власність громадян в звязку з відсутністю вільних земель. (а.с.7)

Відповідно до положень ч.6 та ч.7 ст.118 ЗК України (в редакції, діючій на час подання позивачками по справі заяв щодо надання земельної ділянки) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Таким чином, законодавець визначив повноваження щодо надання земельних ділянок виключно місцевою радою. А відтак, заяви позивачок мали розглядатись не селищним головою, а селищною радою.

Зазначені положення закону залишились поза увагою місцевого суду.

Помилково ототожнивши повноваження селищного голови з повноваженнями селищної ради, помилково пославшись на ч.6 та ч.7 ст.118 ЗК України в редакції, що набрала законної сили 10.12.2009 року, тобто після виникнення правовідносин між сторонами, залишивши без уваги не розгляд селищною радою заяв позивачок, та надання відповіді за заявою лише ОСОБА_2, місцевий суд порушив норми матеріального права, тобто застосував закон, який не підлягав застосуванню, а також процесуального права, тобто не розглянув вимоги позивачки ОСОБА_1

Згідно з п.5 ч.1 ст. 311ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції.

За таких обставин, рішення суду залишатись в законній силі не може, в звязку з чим підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Керуючись п.5 ч.1 ст.307, п.5 ч.1 ст.311, ст.ст. 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 11 лютого 2010 року скасувати та направити справу на новий розгляд в цей же суд в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий :

Судді :