Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів: Косигіної Л.М., Трояновської Г.С.

при секретарі судового

засідання Никончук 0.0.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олевського районного суду від 16 листопада 2009 року

по цивільній справі за позовом відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Олевському районі /надалі ОСОБА_2/ до ОСОБА_1 про стягнення переплачених страхових коштів

встановила :

В липні 2009 року відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Олевському районі звернулось до суду з позовом про стягнення із ОСОБА_1 5605 грн. 07 коп. переплачених коштів,50 грн. 52 коп. поштових витрат та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Позивач зазначив, що відповідачу ОСОБА_2 проводились виплати як потерпілому від нещасного випадку на виробництві на підставі довідки МСЕК серії ЧНЦ-К-82 №000959, в якій зазначено 70% втрати професійної працездатності. Проте, проведеною 03.06.2009 року перевіркою виявлено, що ОСОБА_1 встановлено 50% втрати професійної працездатності. Таким чином, для розрахунку страхових виплат було надано довідку МСЕК, яка не відповідає дійсності, що потягнуло за собою переплату страхових коштів.

Рішенням Олевського районного суду від 16 листопада 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача 5605,07 грн. переплачених страхових внесків, 300,52 грн. витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову. Апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до прийняття незаконного рішення. Зокрема, не доведена його вина у незаконному одержанні зайво переплачених страхових сум.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд 1 інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як заподіювач шкоди несе обов'язок по її відшкодуванню на підставі ст.1166 ЦК України.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом встановлено, що 09.12.1987 року ОСОБА_1 проходив освідування на спеціалізованій міжрайонній травматологічній МСЕК. Рішенням даної експертної комісії йому була встановлена третя група інвалідності безстроково внаслідок трудового каліцтва. Ступінь втрати професійної працездатності визначено 50%. І

У вересні 2001 року особова справа ОСОБА_1 була передана Олевським комбінатом громадського харчування для подальшої виплати страхових коштів до ОСОБА_2 (а.с.4). В даній особовій справі знаходилась нотаріально засвідчена копія довідки МСЕК серії ЧНЦ-К- 82 №000959, в якій зазначено, що втрата професійної працездатності ОСОБА_1 складає 70%.

Таким чином, за період з серпня 2001 року по квітень 2009 року ОСОБА_2 було виплачено відповідачу, враховуючи 70% втрати професійної працездатності, 20453,42 грн., тим часом як виплаті підлягало 14848,35 грн. з врахуванням 50% втрати працездатності.

Виходячи з аналізу п.1 ч.І ст.1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добровільності виплати таких грошових сум юридичною особою; відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.І названої статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Встановлено, що довідка МСЕК серії ЧНЦ-К-82 №000959 (а.с.5) містить відомості, що суперечать первинній медичній документації, а саме акту №838/5 освідування ОСОБА_1 у МСЕК 09.12.1987 року, відповідно до якого відповідачу встановлено 50% втрати профпрацездатності, а не 70%. Проте, вказана довідка складена на бланку суворої звітності, підписана головою та членами комісії, завірена печаткою МСЕК.

В той же час, позивачем у встановленому законом порядку не доведено факт підроблення ОСОБА_1 даної довідки. Таким чином посилання ОСОБА_2 на те, що ОСОБА_1 був обізнаний про встановлення йому саме 50% втрати працездатності, а не 70%, але продовжував отримати зайві кошти, не впливають на вирішення спору.

Так, довідка МСЕК, яка містилась в матеріалах особової справи відповідача, останньому на руки не видавалась, і була переслана МСЕК на підприємство, яке в той час проводило відповідні виплати. Вказані обставини, зокрема, підтверджуються записами в цій довідці (а.с.5)і поясненнями ОСОБА_1 В своїй заяві до ОСОБА_2 щодо проведення страхових виплат він не вказував відсоток втрати професійної працездатності, з якого просить проводити відповідні нарахування. Отже, він презюмується як добросовісний набувач переплачених страхових коштів, а тому вони не підлягають поверненню.

Враховуючи наведене, рішення суду 1 інстанції як постановлене з порушенням норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Олевського районного суду від 16 листопада 2009 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову відділення виконавчої дирекції ОСОБА_2 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Олевському районі до ОСОБА_1 про стягнення переплачених страхових коштів.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді