Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-915/10
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Ковальській Т.Г.

За участю:

Представника позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2009 р. позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 (а.с. 23, 24). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1, в якій крім неї проживав та був зареєстрований також її колишній чоловік ОСОБА_4 Після розірвання шлюбу між ними, що відбулося у 2004 р., відповідач виїхав з вищезазначеної квартири та з цього часу у ній не проживає, оскільки мешкає зі своєю новою сімєю, у звязку з чим позивачка просила визнати його таким, що втратив право користування спірною квартирою з підстави, визначеної ст. 71 ЖК України.

У квітні 2009 року позивачка звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3 (а.с. 5, 6). В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є власником квартири АДРЕСА_1, в якій крім неї проживав та був зареєстрований також її син ОСОБА_3 Оскільки останній систематично порушував правила співжиття у квартирі, що тягне неможливість спільного проживання з ним, позивачка просила з підстави, визначеної ст. 116 ЖК України, визнати його таким, що втратив право користування зазначеною квартирою.

Ухвалою суду від 18.06.2009 р. цивільні справи за вищезазначеними позовами були обєднані в одному провадженні (а.с. 43).

У судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали, на їх задоволенні наполягали.

Відповідачі до суду не зявилися, фактичне місце їх проживання невідоме, про день та час розгляду справи були повідомлені шляхом публікації оголошення у пресі (а.с. 64), що є підставою для вирішення справи у заочному порядку.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_2 належить на праві власності та зареєстрована за нею квартира АДРЕСА_1 (а.с. 7, 9, 11, 12).

Окрім неї у спірній квартирі зареєстроване місце проживання її колишнього чоловіка ОСОБА_4, шлюб з яким був розірваний у грудні 2004 р. (а.с. 28), та їх сина ОСОБА_3 (а.с. 10).

Як вбачається з пояснень позивачки, її представника та показань свідків, відповідачі не проживають у спірній квартирі на протязі більше, ніж шести місяців. Також з матеріалів справи вбачається, що між сторонами існують напружені конфліктні стосунки, що свідчить про припинення між ними сімейних відносин у розумінні ст. 64 ЖК України (а.с. 13-18).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені ч. 2 ст. 64 того ж Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, втім у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 того ж Кодексу, що регулюють відносини найму жилого приміщення.

Виходячи з фактичних обставин справи та змісту зазначеної норми закону суд доходить висновку про те, що відповідачі набули право користування спірною квартирою у статусі членів сімї власника, а у подальшому у звязку з припиненням сімейних відносин між ними та позивачкою їх правовідносини трансформувалися у відносини найму жилого приміщення приватного житлового фонду.

Оскільки згідно ст. 163 ЖК України у випадку тимчасової відсутності наймачів жиле приміщення даної категорії зберігається за ними виключно з підстав та на строки, встановлені пп. 1, 5 ст. 71 ЖК України, ознак яких у спірних правовідносинах не вбачається, не проживання відповідачів у спірній квартирі є підставою для задоволення позову

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої ухвалене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 64, 71, 156, 163 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартирою № 32 у будинку № 13 по Бульвару Слави у м. Дніпропетровську.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 32, 00 грн. судових витрат у рівних частках по 16, 00 грн. з кожного.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному апеляційному порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом десяти днів з дня отримання ним копії рішення. Без попереднього подання такої заяви заочне рішення оскарженню відповідачем в апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.А. Мазниця