Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2010 року колегія судлів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді КосигіноїЛ.М.

суддів: Котік Т.С., Трояновської Г.С.

при секретарі Назаренко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.' Житомирі цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" в особі філії "Житомирське регіональне управління" ЗАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ТОВ "Завітай", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_1,Григорівни

на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2009 року, -

встановила:

У липні 2009 року закрите акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" в особі філії "Житомирське регіональне управління" ЗАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № VL 28-07-V від 17.05.2007 року в сумі 367233 грн. 87 коп.

27.10.2009 року ба'нк подав до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 /а.с. 38/.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 27 жовтня 2009 року заяву задоволено. Накладено арешт на майно ОСОБА_1, а саме на: садове товариство ім. Паценка, 38 в м. Коростені; 33/ 100 частин будинку № 31 по вул. Кірова в м. Коростені; 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. Зазначила, що в порушення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд не пересвідчився, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду, оскільки вона не вчиняла жодних дій, які могли б свідчити про її наміри уникнути цивільно-правової відповідальності за договором поруки. Позивач, в порушення вимог ч. З ст. 10, ст. 60 ЦПК України, не надав доказів на підтвердження того, що майно за час розмяду справи може зникнути чи зменшитись за кількістю. Крім того, незрозуміло в зв'язку з чим накладено арешт тільки на її майно, хоча позов пред'явлено до трьох відповідачів, які мають відповідати в солідарному порядку.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 травня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" в особі філії "Житомирське регіональне управління" ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ТОВ "Завітай", в особі її директора ОСОБА_1, укладено кредитний договір № VL 28-07-V на суму 45000 доларів США строком повернення до 17 травня 2010 року /а.с. 7-10/. Товариство "Завітай" зобов'язувалось сплачувати кожного 25 числа поточного місяця 13,6% річних за користування кредитом, починаючи з дати підписання договору.

В цей же день, в забезпечення даного договору, між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_1 укладено два договори поруки /а.с. 11-12, 13/.

31 липня 2009 року банк звернувся , до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 367233 грн. 87 коп. в солідарному порядку з боржника та двох поручителів, яка утворилась станом на 28 травня 2009 року /а.с. 3-5, 14-25, 31 -32/.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені ст. 152 ЦПК України, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вбачається, що розглядаючи заяву суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, .має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

с.

Так, 27 жовтня 2009 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 /а.с. 38/. В обґрунтування заяви банк посилався на те, що відповідачі не виконують умов кредитного договору та договорів поруки щодо своєчасного погашення необхідних платежів, ухиляються від контакту з працівниками банку, що свідчить про свідоме небажання відповідачів виконувати свої обов'язки.

З наданих банком розрахунків кредитної заборгованості, станом на час звернення до суду, вбачається, що у 2009 році боржником не було здійснено жодних виплат по кредитному договору від 17.05.2007 року /а.с. 14-25, 31-32/.

Згідно даних КП "Коростенське. міжміське бюро технічної інвентаризації" за ОСОБА_1 на праві власності зареєстровано: садове товариство ім. Паценка, 38 в м. Коростені; 33/ 100 частин будинку № 31 по вул. Кірова в м. Коростені; 2/3 частини квартири № 34, будинку N° 24 по вул. Гастело в м. Коростені.

За ТОВ Завітай" нерухомого майна на праві приватної власності в м. Коростені не зареєстровано /а.с. 39/.

Також, зі справи вбачається, шо згідно додатку № 1 до договору поруки від 17.05.2007 року в забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов'язань за договором поруки, поручитель передає приватну квартиру АДРЕСА_2. Зазначено, що вказане майно підлягає моніторингу банком на умовах заставного. Поручитель не має права відчужувати це майно без дозволу банку /а.с. 12/.

Крім того, згідно з п. А.5 кредитного договору, виконання його умов забезпечено іпотечним майном на загальну суму 331110 грн. /а.с. 7/.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суд правильно задоволив заяву про забезпечення позову, виходячи із обставин, що існували на час її подання. Обраний спосіб забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує права ОСОБА_1

Надання представником апелянта довідки банку від 17.12.2009 року № 3905 про часткове погашення боргу, не є підставою для скасування вищезазначеної ухвали, а може бути враховано судом під час розгляду справи по суті. ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду першої інстанції з заявою про скасування або зміну заходів забезпечення позову, відповідно до ст. 154 ЦПК України, якщо вважає, що відпала необхідність у їх застосуванні.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвали немає.

Також слід зазначити, що під час постановления ухвали про забезпечення позову, судом першої інстанції була допущена описка у назві садового товариства, де знаходиться садовий будинок відповідачки. Вказана описка може бути виправлена відповідно до ст. 219 ЦПК України і не є підставою для скасування ухвали по забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу БогдановоїТамари Григорівни відхилити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуюча

Судді