Справа №2-2826/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2010 року

Волноваський районний суд Донецької області

у складі: головуючого: судді - Ковей Л.В..

Опри секретарі - Денисенко Н.В.

за участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської райдержадміністрації та Управління Державного казначейства у Волноваському районі ГУ ГКУ по Донецькій області про визнання дій неправомірними та зобов*язання вчинити дію по виплаті недоотриманої щорічної суми допомоги за 2005-2009 роки у розмірі 6568.35 гривен,

ВСТАНОВИВ:

06 травня 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є учасником Великої Вітчизняної війни і відповідно до ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту має право щорічно до 5 травня отримувати разову допомогу в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком. Відповідач в порушення вимог цього Закону з 1994 року і по 2004 рік включно взагалі не виплачував зазначену допомогу, а у 2005 році сплатив - 50 гривень, а мав сплатити 277,35 гривен(92,45 х 3), тобто не доплатив 227,35 гривен, у 2006 році сплатив 50 гривен, а мав сплатити 996 гривен(332 гривні х 3), тобто не доплатив 946 гривен, у 2007 році сплатив їй лише 55 гривен, а мав сплатити 1203 гр. (410 гривен х 3), тобто недоплатив 1148 гривен, у 2008 році виплатив 65 гривен, а мав сплатити 1443 гривен (481 гривен х 3), тобто недоплатив 1378 гривен., оскільки розмір мінімальних пенсій слід враховувати той, який був встановлений на момент виплати допомоги; у 2009 році вона отримала 70 гривен, а мала отримати 1494 гр. (498 гр. х 3), тобто їй недоплачено 1424 гр. Коли вона дізналася про порушення свого права, одразу звернулася до відповідача з письмовою заявою, але їй відповідач відмовив в нарахуванні і видачі недорахованої за Законом суми, тому просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов*язати його нарахувати і виплатити їй за 2004-2009 роки 6568,35 гривен.

Позивачка у судове засідання не з*явилась, у своєму позові просила справу розглянути у її відсутність та задовольнити вимоги.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги позивача не визнала та пояснила, що позивачка є учасником ВВВ та перебуває на обліку з 2004 року. Ст.14 Закону Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбачає виплату їй щорічної допомоги до 5 травня в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком, але відповідно до ст. 28 Закону України Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком застосовується тільки для визначення розмірів пенсій, призначений відповідно до цього Закону, тобто цей розмір застосовувати для визначення надбавок, підвищень до пенсій та розмірів допомог не передбачено. Відповідно до ст.17 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту фінансування витрат, пов*язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Вони є розпорядником бюджетних коштів Державного Бюджету 3 рівня і відповідно до ст.51 п.1 БК України беруть бюджетні зобов*язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» розмір допомоги до Дня перемоги не був визначений» в Законі України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» було визначено розмір щорічної разової допомоги в сумі 50 гривень, в Законі України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» було визначено розмір щорічної разової допомоги 50 гривень, в Законі України Про державний бюджет України на 2007 рік було визначено розмір щорічної разової допомоги до Дня перемоги учасникам війни в сумі 55 гривен, до Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік - в сумі 65 гривен, до Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік - в сумі 70 гривен, всі ці суми і були виплачені позивачу у 2005, 2006, 2007, 2008 і 2009 роках. Виплати були здійснення ще до прийняття рішення Конституційним судом України. Вважає, що відповідач здійснив виплату позивачу в межах виділених лімітних асигнувань на кожний поточний рік і не може відповідати за зобов*язаннями бюджету держави, тому вимоги позивача, якому вони виплатили грошову допомогу відповідно до Закону про Державний Бюджет, безпідставні і не можуть бути задоволені.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка дійсно є учасником Великої Вітчізняної війни та користується правами та пільгами, встановленими Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551-ХП від 03.04.2004 року і це підтверджується посвідченням № 180502 серія Д-1 від 04.12.2001 року. Відповідно до вимог ст.14 цього Закону вона має право на отримання щорічно 3-х мінімальних пенсій за віком.

Фінансування витрат, пов*язаних з введенням в дію Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, відповідно до ст.17 здійснюється за рахунок коштів державного та міського бюджетів, а виплата разової грошової допомоги до 5 Травня - в розмірах, передбачених ст.ст. 12-16 вказаного Закону, УПСЗН, на яке покладений обов*язок здійснення виплати разової грошової допомоги саме в розмірах, передбачених Законом Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» не було передбачено виплату разової грошової допомоги до Дня Перемоги.

Дію статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХП від 03.04.2004 року на 2005 і 2006 роки було зупинено Законами України «Про Державний бюджет України на 2005 та 2006 роки». Зупинення дії нормативного акту не дає права на його застосування, а тому у позивачки не було права на отримання зазначеної у позові одноразової грошової допомоги до Дня Перемоги в 2005 - 2006 роках.

Як вбачається з відповіді УПСЗН Волноваської райдержадміністрації на заяву позивача, останній виплачена разова грошова допомога за 2005 рік виплачено в розмірі 50 гривень, 2006 рік в розмірі 50 гривень за 2007 рік в розмірі 55 гривень, за 2008 рік - 65 гривень, за 2009 рік - 70 гривень. Виплати зроблені у квітні відповідного року та встановлені Законами України Про Державний Бюджет України на відповідні роки - 2005-2009.

Суд дійшов висновку, що виплата спірної грошової допомоги у 2007 році в розмірі 55 гривен, у 2008 році в розмірі 65 гривен, у 2009 році - в розмірі 70 гривен, є неправомірною з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік було визначено розмір щорічної разової допомоги до Дня перемоги учасникам війни в сумі 55 гривен, до Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік - в сумі 65 гривен, до Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік - в сумі 70 гривен.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 норма Закону про Державний бюджет щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі відповідно до мінімальної пенсії за віком (тобто у даному випадку в розмірі 55 гривен) визнані неконституційними.

Так само і рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-РП/2008 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зміни внесені п.б п.2 п.20 розділу П Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік, Про внесення змін до деяких законодавчих актів України до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги.

Враховуючи зазначене, виплата щорічної разової соціальної допомоги до 5 травня здійснена відповідачем в розмірі 55 гривен (як було передбачено Законом України Про Державний бюджет на 2007рік) і в розмірі 65 гривен, як було передбачено Законом України Про Державний Бюджет на 2008 рік є такою, що порушує норми спеціального Закону.

Таким чином, відповідно до редакції ст.14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту ( спеціального Закону), яка діяла до внесення вищезазначених змін, щорічно до 5 травня участникам війни виплачується разова грошова допомога з розмірах - трьох мінімальних пенсій за віком.

Отже, враховуючи положення ст.28 Закону України Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування в редакції, яка діяла на момент спірної виплати, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуми для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Суму прожиткового мінімуму на 2007 рік на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць встановлено Законом України Про Державний бюджет України на 2007 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2006 року №107-У1 в розмірі 410 гр. з 01.04.2007 року по 01.07.2007 рік.

Таким чином розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік, який повинен бути виплачений позивачу, складає - 1203 гр. (410 гривен х 3).

Замість передбачених за Законом України №3551-12 трьох мінімальних пенсій за віком, а саме 1203 гривен, позивачу виплачено лише 55 гривен, тобто недоплачена йому сума допомоги за 2007 рік - складає 1148 гривен (1203 гривен - 55 гривен).

Суму прожиткового мінімуму на 2008 рік на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць встановлено Законом України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року №107-У1 в розмірі 481 гривен з 01.04.2008 року по 01.07.2008 рік.

Таким чином розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2008 рік, який повинен бути виплачений позивачу, складає - 1443 гривен (481 гривен .х 3).

Замість передбачених за Законом України №3551-12 трьох мінімальних пенсій за віком, а саме 1443 гривен, позивачу виплачено лише 65 гривен, тобто недоплачена йому сума допомоги за 2008 рік - складає 1378 гривен (1443 гривен .- 65 гривен).

У статті 71 Закону України Про державний бюджет України на 2009 рік від 26.12.2008 року №835-У1 вказано надати право Кабінету Міністрів України у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Таким чином ця норма закону передбачає три різновиди соціальних виплат, розміри яких встановлюються Кабінетом Міністрів України, а саме - які визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах і в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Порядок взаємодії Міністерства фінансів України як головного розпорядника коштів державного бюджету та відповідних виконавчих бюджетних програм на всіх стадіях бюджетного процесу відповідно до ст.8 Бюджетного Кодексу України затверджений наказом МФ України №662 від 30.05.2007 року (зареєстрований МЮ України 19.06.2007 року за №673/13940). Пунктом 1.4 цього порядку передбачено, що до системи головного розпорядника коштів, крім центрального апарату міністерства фінансів України, входять вісім відповідних виконавців, серед яких і УПСЗН України.

Але на виконання ст.71 Закону України Про державний бюджет України на 2009 рік Кабінетом Міністрів у 2009 році не приймалося окремої постанови щодо встановлення у 2009 році розміру підвищення до пенсії особам, віднесеним до категорії участника війни. Тому відповідач керувався положеннями Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік було визначено розмір щорічної разової допомоги до Дня перемоги учасникам війни в сумі 70 гривен (тобто на тих на яких поширюється дія Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту).

Проте цей Закон (у вказаній частині) і постанови КМ України були прийняті на виконання положень п.28 розділу П Внесення змін до деяких законодавчих актів України, Закону України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких

законодавчих актів України від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України Про соціальний захист дітей війни. А рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року ці положення було визнано неконституційними.

Таким чином, відповідачу слід було у 2009 році керуватися нормами спеціального Закону, а саме - положеннями статті 14 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і тому відмова відповідача позивачу у нарахуванні та виплаті разової допомоги до Дня Перемоги в розмірі, передбаченому цим Законом є незаконною.

Позивач заявив клопотання про поновлення строку, тому на підставі ст.. 267 ч.5 ЦК України, права та інтереси якої порушені, гарантується право на судовий захист.

Конституція України у статті 46 гарантує громадянам право на соціальний захист, який включає отримання пенсії, інших видів соціальних виплат та допомоги.

Суд, вважає, що позивачем строк звернення із заявою до суду дійсно пропущений, але з поважних причин(з урахуванням віку позивача та стану її здоров*я), що є підставою для поновлення строку за 2007 рік.

Заперечення відповідача стосовно того, що рішення Конституційного Суду від 09.07.2007 року №6-рп/2007 норма Закону про Державний бюджет щодо виплати одноразової грошової допомоги в розмірі відповідно до мінімальної пенсії за віком (тобто у даному випадку в розмірі 55 гривен) визнані неконституційними і так само рішення Конституційного Суду від

22.05.2008року №10-РП/2008, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зміни внесені п.б п.2 п.20 розділу П Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік, Про внесення змін до деяких законодавчих актів України до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту в частині визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги, - обидва були прийнято після закінчення строку проведення виплати цієї допомоги (яка була здійснена ще у квітні 2007 та 2008 року, а рішення Конституційним судом винесено 09.07.2007 року і 22.05.2008 року), тобто на момент виплати вказаної щорічної допомоги (до 5 травня 2007 та 2008 року) він діяв відповідно до діючого законодавства, судом до уваги не приймаються, оскільки відповідно до норм права (теорія права) та Конституції України у разі визнання неконституційними (тобто такими, що не відповідають Конституції Держави) деяких норм Закону, цілого Закону, деяких актів та ін. вони вважаються незаконними з дня їхнього ухвалення. Строк їхньої дії припиняється з дня винесення рішення Конституційним Судом, а неконституційними (тобто незаконними) вони визнаються і вважаються з дня їх прийняття.

Тому суд вважає, що хоча рішення Конституційним судом і було прийнято після закінчення строку проведення конкретної виплати і на момент цієї виплати дійсно діяв інший Закон, на підставі якого відповідно діяв і відповідач, але оскільки цей Закон визнаний неконституційним, він є таким з моменту його прийняття, хоча втрачає чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України про його неконституційність. Оскільки відповідно до вимог Основного Закону України (Конституції України) звуження змісту та обсягу прав і свобод громадян при прийнятті нових законів або внесенні змін до існуючих законів не допускається, тобто є неприпустимим (ст.22 Конституції України). Вказані виплати відповідно до вимог Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту є правом громадянина на отримання винагороди за свою працю (заробітна плата, пенсія, різного роду грошові виплати держави), що передбачено і закріплено Конституцією України, які гарантуються Державою і не можуть бути скасовані.

Визнання законів, інших правових актів або їх окремих положень неконституційними є підставою для скасування положень правових актів, які грунтуються на актах, визнаних неконституційними. Такий підхід відповідає закріпленим у Конституції Україні принципам правової держави і ієрархії джерел (форм) права. Тому не можуть виконуватися рішення, які були прийняті відповідно до правового акту, визнаного пізніше неконституційним.

Стаття 56 Конституції України передбачає право кожного на відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів державної влади (що має місце у даному випадку).

Саме тому позовні вимоги позивача, як громадянина України, є обгрунтованими і підлягають задоволенню за 2007 - 2009 роки у повному обсязі і за рахунок коштів державного бюджету України, в іншій частині позов задоволенню не підлягає за безпідставністю вимог.

На підставі викладеного, Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, ст. 17,46, 95 Конституції України, керуючись ст.ст. 10,27,31,60,131,212- 215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, визнання неправомірною відмови у виплаті недонарахованої щорічної грошової допомоги в розмірі, встановленному Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та про зобов'язання нарахувати та виплатити недоотриману грошову допомогу за 2004,2005,2006, 2007, 2008 та 2009 роки в розмірі 6568 гривен 35 копійок задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації у виплаті ОСОБА_2 суми одноразової грошової допомоги до 5 травня за 2007, 2008 та 2009 роки в розмірі, встановленому Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Зобов*язати Управління праці та соціального захисту населення Волноваської районної державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоотриману суму щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007 рік - 1148 гривен, за 2008 рік - 1378 гривен, за 2009 рік - 1424 гривни, а всього - 3950 гривен за рахунок коштів Державного бюджету України, в іншій частині позову відмовити за безпідставністю вимог.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до Волноваського райсуду протягом 10-ти днів з наступного дня після проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду, Донецької області через Волноваський районний суд протягом 20-ти днів після подачи заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подачи заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: