Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2010 року Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: - судді Школи М.Г.

за участю секретаря судового засідання Яковини Т.О.

та осіб, які приймають участь у справі:

позивачки: фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

відповідачки: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Кролевці Сумської області справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої працівником та упущеної вигоди,-

в с т а н о в и в:

фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1А.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обовязків у розмірі 3022 грн.

Під час розгляду справи ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги збільшила і просить стягнути з ОСОБА_2 3000 грн. упущеної вигоди.

ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги мотивує наступним чином.

Вона, ФОП ОСОБА_1, займається підприємницькою діяльністю у сфері торгівлі і має магазин в с. Реутинці Кролевецького району. 09 січня 2009 року між нею і ОСОБА_2 було укладено трудовий договір і зареєстровано у Кролевецькому районному центрі зайнятості 09 січня 2009 року за №1. ОСОБА_2 з 09 січня 2009 року притупила до роботи продавцем у магазині в с. Реутинці Кролевецького району. Оскільки робота продавця повязана безпосередньо з обслуговуванням матеріальних цінностей, для забезпечення їх збереження з ОСОБА_2 було укладено договір про повну матеріальну індивідуальну відповідальність 09 січня 2009 року.

25 лютого 2010 року нею разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яка також працювала продавцем у магазині, з участю представників громадськості с. Реутинці була проведена ревізія в магазині, в результаті якої була виявлена недостача на суму 6742 грн. 85 коп. ОСОБА_2 не заперечувала наявність недостачі і зобовязалась найближчим часом погасити недостачу разом з продавцем ОСОБА_3, яка недостачу, яка утворилась по її вині, у розмірі 1947 грн. 47 коп. погасила. Відповідачка ОСОБА_2 частково відшкодувала недостачу у розмірі 1773 грн. 38 коп., а шкода в розмірі 3022 грн. залишається ОСОБА_2 не відшкодованою до цього часу. 02.03.2010 року трудовий договір з ОСОБА_2 був розірваний. Тому відповідачка ОСОБА_2 відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 134 КЗпП України повинна відшкодувати їй, ФОП ОСОБА_1, матеріальну шкоду в розмірі 3022 грн.

Недостача, яка виникла з вини відповідачки була виявлена при проведенні ревізії 25.02.2010 року і на даний час становить 3022 грн. При реалізації товару, мінімальна націнка, яка вона встановлює це 20%. Тому, якби вона не була позбавлена відповідачкою можливості користуватися належними їй, ФОП ОСОБА_1, коштами, то за цей період могла б їх використовувати у здійсненні підприємницької діяльності і, закуповуючи товар на ці кошти один раз на місяць, і реалізувавши товар, отримувала б 600 грн. прибутку щомісяця (3000 грн. х 20% = 600 грн.). Так як відповідачка ОСОБА_2 не відшкодовує завдану шкоду понад пять місяців, то за цей період упущена вигода становить 3000 грн. (600 грн. х 5 місяців = 3000 грн. Тому, на думку ФОП ОСОБА_1, зазначена сума повинна бути сплачена відповідачкою на її користь відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України.

У судовому засіданні ФОП ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково, а саме на суму 2300 грн.; вимоги про стягнення з неї 3000 грн. упущеної вигоди не визнала взагалі і пояснила наступне.

Вона працювала у ФОП ОСОБА_1 продавати згідно трудового договору, з нею також був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. 25.02.2010 року під час ревізії у магазині була виявлена недостача. Недостача повязана з тим, що вона, як продавець, надавала населенню в борг товар, кошти за який населення зобовязувалося повернути в майбутньому. Прізвища осіб, яким надано товар в борг та на яку суму, вона записувала в окремий зошит. Стосовно недостачі товарно-матеріальних цінностей у магазині, то на її думку, вона могла виникнути лише в ході неправильного ведення бухгалтерського обліку, оскільки його вели самостійно вона, продавець ОСОБА_3 і ФОП ОСОБА_1 Також періодично проводилась ревізія матеріальних цінностей, однак акти ревізії не складались і в разі наявності будь-якої недостачі вона ніде не фіксувалась.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

09 січня 2009 року між ФОП ОСОБА_1 і відповідачкою ОСОБА_2 був укладений безстроковий договір, який зареєстрований 09 січня 2009 року у Кролевецькому районному центрі зайнятості за №1. (а.с. 8). Згідно даного договору ОСОБА_2 прийнята продавцем у магазин ФОП ОСОБА_1 в с. Реутинці Кролевецького району.

09 січня 2009 року укладений договір про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_2 Договір складено у 2-х екземплярах, з яких перший знаходиться у адміністрації, а другий у продавця, тобто у ОСОБА_2 (а.с. 9)

25 лютого 2010 року в магазині ФОП ОСОБА_1 була проведена з участю відповідачки ОСОБА_2 ревізія товарно-матеріальних цінностей, за результатами якої виявлена недостача товару на суму 6742 грн. 85 коп. (а.с. 11)

З урахуванням повного погашення продавцем ОСОБА_3 недостачі, яка виникла по її вині у розмірі 1947 грн. 47 коп. та часткового погашення недостачі відповідачкою ОСОБА_2 у розмірі 1773 грн. 38 коп., розмір недостачі на час звернення до суду ФОП ОСОБА_1 становить 3022 грн. (6742 грн. 85 коп. 1947 грн. 47 коп. 1773 грн. 38 коп. = 3022 грн.)

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Договір про повну матеріальну індивідуальну відповідальність від 09.01.2009 року, укладений з відповідачкою ОСОБА_2 відповідає вимогам ст. 1351 КЗпП України.

З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про те, що розмір шкоди, яка виникла по вині відповідачки ОСОБА_2, складає 3022 грн., з врахуванням того, що продавець ОСОБА_3 повністю, а відповідачка ОСОБА_2 частково погасили недостачу на загальну суму 3720 грн. 85 коп. (1947 грн. 47 коп. + 1773 грн. 38т коп. = 3720 грн. 85 коп.).

Позивачка ФОП ОСОБА_1 з розміром шкоди, завданої ОСОБА_2 згодна і її розмір не оспорює. Одночасно вона зазначила, що шкода складається із 919 грн. 05 коп. недостачі товарно-матеріальних цінностей, 4335 грн. 85 коп. вартості товару відпущеного в борг ОСОБА_2, 1487 грн. 85 коп. вартості товару відпущеного в борг ОСОБА_3 (919 грн. 05 коп. + 4335 грн. 85 коп. + 1487 грн. 95 коп. = 6742 грн. 85 коп.) на час її виявлення, тобто на 25.02.2010 року.

Відповідачка ОСОБА_2 згодна відшкодувати недостачу, яка виникла з її вини, у сумі 2300 грн. Це недостача, повязана з наданням товару в борг населенню.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що з відповідачки ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ФОП ОСОБА_1 3022 грн. шкоди, заподіяної з вини відповідачки ОСОБА_2

Суд, відповідно до положень ст. 137 КЗпП України не вбачає підстав для зменшення розміру покриття шкоди, заподіяної працівником ОСОБА_2 позивачці ФОП ОСОБА_1

Приймаючи рішення про стягнення 3022 грн. шкоди з відповідачки ОСОБА_2 суд також приймає до уваги те, що ФОП ОСОБА_1 зобовязання згідно договору про повну матеріальну індивідуальну відповідальність від 09.01.2009 року виконувались у повному обсязі стосовно створення умов, необхідних для нормальної роботи та забезпечення повного збереження довірених ОСОБА_2 матеріальних цінностей. В той же час відповідачка ОСОБА_2, як встановлено в судовому засіданні, облік товарно-матеріальних цінностей вела з порушеннями, були випадки подвійного обліку матеріальних цінностей, що в кінцевому рахунку виникло і вплинуло на виникнення недостачі. З даними обставинами відповідачка ОСОБА_2 згодна.

Вказані обставини також підтверджуються постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.03.2010 року (матеріали №260 від 20.03.210 року про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом розкрадання майна у ПП ОСОБА_1, які були оглянуті в судовому засіданні) згідно якої прийманням товару від постачальників та розрахунку за нього здійснювали продавці, товар продавцями надавався в борг, за результатами проведення періодичних ревізій акти не складалися і в разі наявності будь-якої недостачі вона ніде не фіксувалася.

Приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 3022 грн. матеріальної шкоди, суд приймає до уваги і те, що ОСОБА_2 акт від 25.02.2010 року підписала, тобто була згодна з розміром недостачі, який на 25.02.2010 року становив 6742 грн. 85 коп. (а.с. 11)

Зазначений акт вона до цього часу не оспорила в передбаченому законом порядку і він є чинний на час прийняття судового рішення.

У суду немає підстав ставити під сумнів акт від 25.02.2010 року, який підписаний представниками громадскості с. Реутинці Кролевецького району ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Відповідачка ОСОБА_2 при підпису акту від 25.02.2010 року ніяких застережень до нього чи окремо не зробила, що підтверджується актом від 25.02.2010 року, а це свідчить про те, що вона була згодна з розміром недостачі за станом на 25.02.2010 року в розмірі 6742 грн. 85 коп.

Що стосується вимог ФОП ОСОБА_1 про стягнення на її користь 3000 грн. упущеної вигоди, то ці вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ст. 130 КЗпП України на працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського риску, а також за неодержані підприємством, установою, організацією прибутки і за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Договором про повну матеріальну індивідуальну відповідальність від 09.01.2009 року, укладеного з ОСОБА_2 не передбачено у разі його порушення ОСОБА_2 відшкодування нею ФОП ОСОБА_1 упущеної вигоди.

В судовому засіданні встановлено, що ФОП ОСОБА_1 матеріальна шкода заподіяна ОСОБА_2 під час виконання трудових відносин, а стягнення упущеної вигоди, яка відноситься до збитків, повязане з порушенням цивільного права. Відповідачкою ОСОБА_2 цивільні права ФОП ОСОБА_1 під час перебування з останньою у трудових відносинах з 09.01.2009 року до 02.03.2010 року порушені не були.

Крім того, аналіз ч. 1 ст. 22 ЦК України ч ст. 130 КЗпП України дає висновок про те, що упущена вигода для ФОП ОСОБА_1 є фактично прибутком (доходом), оскільки вона займається підприємницькою діяльністю.

Згідно ст. 130 КЗпП України працівник не несе відповідальності за неодержані підприємством, установою, організацією прибутки.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати по справі, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 30 грн. 11 коп. і зі сплатою інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 60 грн. 22 коп.

Відповідно до ст.ст. 21, 241, 130, 134, 1351 КЗпП України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, 88 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 3022 гривні.

В задоволенні решти позовних вимог фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати по справі, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 30 гривень 11 копійок і зі сплатою інформаційно-технічного забезпечення 60 гривень 22 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з отримання копії цього рішення.

СУДДЯ М.Г. Школа