Справа № 2-77/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" лютого 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Серебрякової Т.В., при секретарі судового засідання - Лукіянчиній Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сектор громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області (далі - СГІРФО Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області), про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2009 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначав, що йому на підставі Договору купівлі - продажу житлового будинку від 24 листопада 2004 р., посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за №1341, належить на праві власності житловий будинок, що розташований за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Тімірязєвка, вулиця Мічуріна,№33. В листопаді 2004 р. позивач надав згоду на вселення у належний йому житловий будинок своєму синові ОСОБА_4 та його співмешканці ОСОБА_2 Після того, як відповідачка перестала проживати разом з сином позивача останній її виселив. Проте, на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 січня 2006 р. відповідачка ОСОБА_2 була вселена у спірний будинок, як член сім7 власника та зобов'язано позивача не чинити перешкод ОСОБА_2 в здійсненні права користування. Але, з дня набрання рішенням суду законної сили та по теперішній час відповідачка ОСОБА_2 (більш як один рік) без поважних причин у вказаному житловому будинку не проживає. Посилаючись на вимоги ч.2 ст.405 ЦК України, позивач просив позов задовольнити, визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком №33, що розташований по вулиці Мічуріна в с. Тімірязєвка Вознесенського району Миколаївської області.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, що було призначено на 14 січня 2010 р. не з'явився. З протоколу судового засідання від 17 грудня 2009 р. та розписки про одержання судової повістки про виклик у суд, вбачається що останній був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутносгг -озивач не подавав.

На 03 лютого 2010 р. позивач повторно у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення. При цьому, поштова кореспонденція надсилались поштою рекомендованим листом із повідомленням на адресу вказану в позові, а саме: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Тімірязєвка, вулиця Мічуріна, будинок №27. Заяви про зміну своєї адреси чи розгляд справи у його відсутність позивач бо суду не надсилав та про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив.

За правилами ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомити суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. За відсутності заяви про зміну адреси повістки надсилаються на останню відому судові адресу і вважається доставленими, навіть якщо адресат за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, в силу ч.2 ст.77 ЦПК України, суд визнає, що позивач ОСОБА_1 повторно не з'явився до суду без поважних причин.

Відповідно до вимог ч.З ст.169, п.З ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належними чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

На підставі викладеного та з врахуванням вимог п.З ч.1 ст. 207 ЦПК України, суд вважає за можливе залишити позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - СГІРФО Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області, про визнання особи такою, що втратила права користування жилим приміщенням без розгляду, роз'яснивши при цьому позивачу, що ухвала такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав, якщо останній дійде висновку про необхідність судового захисту своїх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав.

Керуючись ч.З ст.169, п.З ч.1 ст.207, ч.2 ст.207ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Сектор громадянства, імміграції, реєстрації фізичних осіб Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали та подачі апеляційної скарги протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку 4.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Т.В.Серебрякова