Справа №22-ц-32/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Смирнової Т.В.,

суддів Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,-

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2008 року

за позовом прокурора Білопільського району в інтересах ОСОБА_4 райдержадміністрації до ОСОБА_2, третя особа на боці відповідача ОСОБА_4 райвідділ земельних ресурсів і ОСОБА_5

про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним ,-

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Білопільського району звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що прокуратурою Білопільського району проведена перевірка додержання вимог земельного законодавства під час розпаювання земель на території Ободівської сільської ради. При цьому встановлено , що відповідачу ОСОБА_2 в порушення вимог Закону було надано в приватну власність земельну ділянку площею 4.08 га як члену фермерського господарства. Прокурор просив визнати недійсним державний акт на право власності на землю.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2008 року позовні вимоги прокурора Білопільського району Сумської області задоволені в повному обсязі.

Визнано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку СМ №019235 на ім.»я ОСОБА_2 , в частині передачі їй у приватну власність земельної ділянки площею 4,08 га, розташованої на території Ободівської сільради - недійсним.

В апеляційні скарзі представник відповідача - адвокат ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду в зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення , яким відмовити прокурору Білопільського району в задоволенні його позовних вимог за їх необґрунтованістю.

Зокрема, зазначає, що судом не повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права.

Судом не враховано, що законом не обмежене коло осіб-близьких родичів, і це свідчить про право на членство у фермерському господарстві всіх родичів, незалежно від ступеню їх спорідненості.

Також, вважає, що законом не визначено , яким чином член фермерського господарства повинен брати участь в його роботі , враховуючи сезонний характер сільськогосподарських робіт.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду прокурор у позові зазначив, що порушення закону при наданні у власність земельної ділянки відповідачу полягало в тому, що ОСОБА_2 не могла бути членом фермерського господарства ОСОБА_5 на М.Д., оскільки не знаходилася з ним у родинних (сімейних) відносинах, членом фермерського господарства вона стала лише 03 грудня 2003 року внаслідок внесення змін до статуту, тому на час прийняття ОСОБА_4 районною державною адміністрацією рішення про передачу землі у власність відповідача (рішення №142 від 03 березня 2003 року) вона не мала необхідного статусу для одержання землі у власність.

З такими підставами погодився і суд першої інстанції, задовольнивши позов прокурора.

Проте, колегія суддів вважає, що з таким висновком суду погодитися неможна, оскільки при ухваленні рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 є головою фермерського господарства, для ведення якого у 2001 році отримав 47,7 га землі в постійне користування на території Ободівської сільської ради Білопільського району.

22 квітня 2002 року ОСОБА_5 звернувся із заявою до ОСОБА_4 райдержадміністрації про виділення у приватну власність членам фермерського господарства, у тому числі й ОСОБА_2, із зазначених земель фермерського господарства земельної ділянки (паю) в розмірі 4,08 га, для ведення спільного господарства на базі фермерського господарства ОСОБА_5

Розпорядженням голови ОСОБА_4 РДА №192 від 17.05.2002 р. було надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства в приватну власність ОСОБА_2 із земель фермерського господарства ОСОБА_5 ( а.с.5), а 08.12.2003 р. ОСОБА_2 видано державний акт про право власності на земельну ділянку для ведення фермерського господарства.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», який діяв на час звернення відповідача за одержанням земельної ділянки для ведення фермерського господарства, головою селянського фермерського господарства є його засновник, а членами цього господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти , які досягли 16-ти річного віку та інші родичі, які об'єдналися для роботи в господарстві. У ч. З ст. 2 цього Закону зазначено, що при створенні одним із членів сім»ї селянського фермерського господарства, інші члени сім»ї та родичі самостійно приймають рішення про участь в його діяльності.

По справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою засновника фермерського господарства ОСОБА_5, а тому вона мала законні підстави бути членом фермерського господарства. Ці факти підтверджено письмовими поясненнями ОСОБА_5 та відповідача ( а.с.66).

Законом, який діяв на той час, не було визначено чіткої процедури оформлення членства в створених фермерських господарствах.

За таких обставин посилання прокурора в позові на те, що відповідач не могла бути членом фермерського господарства не ґрунтуються на законі.

Крім того, після прийняття Закону України «Про фермерське господарство» 19.06.2003 р. в якому було встановлено порядок вступу до створеного фермерського господарства (ст.3) голова господарства вніс зміни до Статуту про включення до господарства нових членів 03.03.2003 р., що зайвий раз підтверджує їх намір спільно виробляти сільськогосподарську продукцію.

Без врахування положень зазначених Законів суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову.

Посилання суду на те, що відповідач ніяким чином не брав участі у веденні фермерського господарства, та обробці землі, яка йому належить є безпідставними.

Так, справу розглянуто у відсутність відповідача. її представник - голова фермерського господарства ОСОБА_5 пояснив в суді , що вони разом обробляють земельну ділянку. З письмових пояснень самого відповідача, на які посилається суд, вбачається, що між головою фермерського господарства ОСОБА_6 та відповідачем були домовленості про спільну участь у веденні господарства, що відповідач підписував всі необхідні документи для цього, брав участь у зборах, приймав участь в сільхозроботах .

Таким чином наявними в справі доказами не були підтверджені підстави заявленого позову, а саме : що відповідач не міг бути членом фермерського господарства та що на час звернення її з заявою до ОСОБА_4 РДА про надання у приватну власність земельної ділянки вона не була членом фермерського господарства.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства колегія суддів перевіривши заявлені вимоги дійшла до висновку про недоведеність заявленого позову та про необхідність скасування судового рішення з постановленням нового рішення про відмову в позові.

На підставі викладеного, керуючись п.п.2,4 ч.1 ст.309, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу - представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_3 - задовольнити .

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 10 грудня 2008 року в даній справі скасувати .

Відмовити в задоволенні позову прокурору Білопільського району в інтересах ОСОБА_4 райдержадміністрації до ОСОБА_2 , третя особа на боці відповідача ОСОБА_4 райвідділ земельних ресурсів і ОСОБА_5 про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -