Справа № 2-6/2010
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2010 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі: головуючого- судді Грека М.М. при секретарі- Кащук Л.С. позивачки - ОСОБА_1 представника позивачки - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3 представника відповідача - ОСОБА_4

Третя особа - ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_3

Про розподіл спільного майна подружжя.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1звернулася з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що за час перебування в шлюбі вона та відповідач нажили спільне майно, згоди на розподіл якого на даний час між ними не досягнуто.Свої позовні вимоги обгрунтувала тим, що за період перебування у шлюбі з відповідачем з 4 лютого 2007 року по 21 травня 2009 року за спільні кошти було придбане таке майно: автомобіль „Шевроле" - вартістю 20 000 грн., мікроавтобус „Івеко" - вартістю 20 000 грн.,трактор МТЗ -80 - вартістю 10 000 грн., картоплесаджалку - вартістю 2 -000 грн., картоплекомбайн - вартістю 6 000 грн., скутер, - вартістю 1000 грн. на цих підставах позивачка просила розділити спільне майно подружжя між нею та відповідачем. В суді позивачка позовні вимоги підтримала.

В суді відповідач та його представник позов не визнали пояснивши, що з позивачкою перебував у шлюбі з 04. 02.2007 року. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено в жовтні 2008 року. Рішенням Ружинського районного суду від 09.02.2009 року про розірвання шлюбу було встановлено, що сторони проживають окремо з жовтня 2007 року, не ведуть спільного господарства, ОСОБА_3 проживає однією сімєю з іншою жінкою без шлюбу. Свідоцтво про розірвання між ними шлюбу видано відділом РАЦС Ружинського районного управління юстиції 21 травня 2009 року на підставі рішення Ружинського районного суду від 09 лютого 2009 року.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу , крім речей індивідуального користування , є об"ектом права спільної сумісної власності подружжя. Суд вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, представника відповідача, третю особу, дослідивши представлені позивачем і відповідачем докази, прийшов до висновку, що позов підлягає часткому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 04 лютого 2007 року. 09 лютого 2009 року, відповідно до рішення Ружинського районного суду шлюб між сторонами розірвано. Згідно цього рішення (а.с. 37) сторони проживали окремо з жовтня 2007 року і як встановлено судом відповідач проживав однією сім'єю з іншою жінкою без шлюбу. Згідно ст. 14 Цивільно-процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законноі сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і підлягають виконанню на всій території України.

Таким чином з представлених доказів вбачається, що майно яке просить розділити позивачка, а саме автомобіль „Шевроле" реєстраційний номер АМ 6852АО придбаний відповідачем згідно договору купівлі-продажу автомобіля №746/02 від 20.02.2008 року в кредит. Сума кредиту банку становить 89.77 % вартості автомобіля-76 000 грн. Внесок готівкою -8 660.00 грн. Кошти отримані від підприємницькоі діяльності в 2008 році. Строк погашения боргу до 25.02.2015 року. Відповідно до договору про заставу транспортного засобу від 25 лютого 2008 року вказаний автомобіль перебувае у заставі ВАТ „ОСОБА_6 Аваль". Автомобіль придбаний за період проживания відповідача з іншою жінкою. Викладене підтверджується: свідоцтвом про реєстрацію автомобіля, кредитним договором , додатком до нього договором застави.

Автомобіль „ІВЕКО Турбо 35 Е10У реєстраційний номер ОСОБА_7 зареєстрований був за відповідачем 13.11.2008 року в МРЕВ смт.Попільня, а 30.12.2008 року знятий з обліку для реєстрації. 07.12.2004 року відповідач зареєстрований як фізична особа-підприемець. Вказаний автомобіль ним, як підприємцем, придбавався у борг для послідуючого продажу і по можливості отримання прибутку.

Будь-яких доходів від проведеної операції відповідач не отримав. Позивачка не спростувала дані обставини. Будь - які докази суду не надала.

Скутер придбаний у шлюбі і перебуває у позивачки. Вартість його складає 1 000 грн. Як позивач, так і відповідач скутер оцінюють в 1000 грн.

Власником частини майна, яке не підлягає розподілу трактора МТЗ - 80, картоплесаджалки, картоплекомбайна, є третя особа- Шокал ОСОБА_8, який підтвердив це у судовому засіданні. Відповідні докази цього відповідачем надані суду при розгляді справи, а тому не є спільною власністю подружжя.

Третя особа ОСОБА_5 показав, що трактор МТЗ-80, картоплесаджалка, картоплекомбайн він за власні кошти придбав 2007 році у фізичної особи-підприємця ОСОБА_9, що підтверджується відповідними накладними.

Таким чином з представлених доказів вбачається, що майно яке просить розділити позивачка, а саме автомобіль НОМЕР_1, автомобиль „ІВЕКО Турбо 35 Е10У реєстраційний номер ОСОБА_7, придбані відповідачем в період, коли він з позивачкою фактично припинили шлюбні відносини.

Відповідно до ч.б ст. 57 Сімейного кодексу України та п.30 Постанови № 11 Пленому Верховного суду від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірванім шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя « суд визнає автомобіль НОМЕР_1, автомобиль „ІВЕКО Турбо 35 Е10У реєстраційний номер ОСОБА_7, особистою приватною власністю відповідача і не проводить його поділ.

Згідно ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того , що один з них не мав з поважної причини самостийного заробітку.

В силу ч. 6 ст. 5 7 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно набуте нею, ним за час їхнього окремого проживания у зв"язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

У п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу ,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя зазначено, що майно фізичної особи- підприемця не є об"ектом права спільної сумісної власності.Інший з подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності. Такий висновок зроблено з посиланням на статті 57 та 61 СК України та статтю 52 ЦК України.

Відповідач не заперечує виділити ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на скутер вартістю - 1000 грн.

В ході судового розгляду позивачем не представлено доказів того, що перераховане майно, крім скутера, є спільною власністю подружжя, заявлені позивачем вимоги жодним доказом не обгрунтовані.

Керуючись ст.ст.15,30, 62,118,119,120, 209 ЦПК України, ст. ст.57, 60, 61, 69, 70 71 СК України, суд-

ВИРІШИВ ;

Позовні вимоги задовільнити частково. Розділити спільне рухоме майно:

Виділивши ОСОБА_1 та визнавши за нею право власності на: скутер -1000 грн. всього на суму 1000 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитися 04.11.2010 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Грек.