рішення

Іменем україни

28 січня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.

суддів : Приколоти Т.І,ОСОБА_1,

при секретарі Панчука І.С.

з участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2008 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області (далі Районна адміністрація) про визнання нечинним її рішення №04/12 від 30.07.2008 року та зобовязати Районну адміністрацію прийняти рішення про передачу позивачу у приватну власність земельну ділянку площею 1,2861 га на території Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району для ведення особистого селянського господарства.

Оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_3 задоволено частково, зобовязано Районну адміністрацію прийняти рішення про передачу ОСОБА_4 у приватну власність названу земельну ділянку.

Рішення оскаржив заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Районної адміністрації, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, визнавши підставою для приватизації земельної ділянки наказ агропідприємства «Винниківське» про передачу земельної ділянки ОСОБА_3 в користування, суд порушив норми матеріального права: за змістом ст.ст. 116, 118 ЗК України громадяни набувають право власності на земельну ділянку за рішенням органів виконавчої влади. Оскільки у даному випадку таким органом є Районна адміністрація то зобовязувати її вчиняти дію, яка відноситься до його виключної компетенції, суд не вправі.

Крім цього, апелянт вважає безпідставно застосованою судом ст. 119 ЗК України, так як інститут набувальної давності у земельному законодавстві визначено лише у Земельному кодексі України 2001 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта ОСОБА_2 на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 2 цієї статті законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу із порушенням цих вимог і тому рішення не може бути визнане законним.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області і знаходиться за межами цього населеного пункту.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про зобовязання Районної адміністрації передати позивачу у приватну власність земельну ділянку, суд виходив із того, що позивач згідно наказу №137 від 28.03.1993 року агроторговельного підприємства «Винниківське» безперервно користується спірною земельною ділянкою для вирощування сільськогосподарських культур. При цьому суд вважав, що цей факт є підставою для передачі земельної ділянки у власність.

Однак, такий висновок суду не відповідає закону.

Підстави для набуття права на землю, зокрема шляхом безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян, передбачені ст. 116 ЗК України. Цією ж нормою передбачено, що таке право громадян може бути реалізовано лише за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, наданих цим Кодексом.

За матеріалами справи Районна адміністрація, в межах наданих ст. 17 ЗК України повноважень, відмовила ОСОБА_4 у приватизації земельної ділянки у звязку із використанням для розвитку регіону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскільки Районна адміністрація діяла в межах наданих повноважень, обґрунтовано відмовила ОСОБА_3 в передачі у власність конкретної земельної ділянки, то суд першої інстанції не мав законних підстав зобовязувати відповідача приймати рішення про передачу у приватну власність позивача земельної ділянки.

Отже, рішення суду слід частково скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 у цій частині.

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області в інтересах держави у особі Пустомитівської районної адміністрації Львівської області задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2008 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про зобовязання Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області прийняти рішення про передачу у приватну власність позивачу земельної ділянки площею 1,2861 га на території Підберезцівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства скасувати і відмовити позивачу в задоволенні цих його вимог.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді :