Справа № 2-40/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді : Музичук Н.Ю.

при секретарі : Радюк Ю. Ю.

представника позивачів ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визначення часток в спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2007 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до Рівненського міського суду із позовною заявою та в квітні і червні 2010 року змінили і уточнили позовні вимоги до ОСОБА_6 про визначення часток в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1, що становлять по 1/4 її частині.

В обгрунтування своїх вимог зазначали, що згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» вищезазначена трикімнатна квартира, що складається із трьох суміжних кімнат, загальною житловою площею 44,1 кв.м., коридора, кладової, кухні, ванної і туалетної кімнат, приватизована з видачею свідоцтва про право власності на житло від 28 серпня 1997 року на сім»ю із чотирьох чоловік, зокрема позивачів та відповідача в справі, батька /колишнього чоловіка ОСОБА_3, про право спільної сумісної власності на квартиру. В даний час вони мають намір розпорядитися належними їм частки в даній квартирі, оскільки не користуються нею через перешкоди з боку відповідача, проте не можуть цього зробити оскільки частки не визначені. Враховуючи, що частки всіх співвласників квартири за чинним законодавством є рівними, а іншої домовленості не було, частка квартири кожного із співвласників квартири, складає по 1/4 її частині. Для здійснення подального володіння, користування і розпорядження власністю необхідне визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру.

Письмового заперечення відповідача на позовну заяву не надійшло.

Позивач ОСОБА_3 та представник позивачів підтримали вимоги заяви в суді. Додатково пояснили, що будь якої домовленості, рішення суду, законних підстав щодо нерівності часток не було. Просять заяву задовольнити, визначити належні кожному із співвласників по 1/4 частці в спільній смісній власності на квартиру АДРЕСА_2 та стягнути судові витрати у вигляді судового збору та витрати по наданню юридичної допомоги, відповідно до наданих доказів.

Позивачі ОСОБА_6А та ОСОБА_5 згідно наданої суду заяви просять справу розглянути бех їх участі.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник визнали позовні вимоги і доводи сторони позивача в судовому засіданні в частині визначення часток кожного співвласника спільної часткової власності на квартиру в розмірі 1/4 її частини, проте заперечують вимоги про відшкодування понесених стороною позивача судових витрат, оскільки вказані вимоги могли бути вирішені в добровільному порядку проте з цього приводу до відповідача не звертались.

Заслухавши пояснення сторони позивача і відповідача, дослідивши письмові докази в даній справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_3 дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідачу в справі, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28 серпня 1997 року, що стверджується повідомленням КП «РМБТІ» за №2520 від 20 листопада 2007 року. Будь - яких змін в державну реєстрацію права спільної сумісної власності на дану квартиру на час видачі довідки і на час вирішення сору не встановлено. Сторони не заперечують достовірності вищенаведеного доказу та встановлених обставин спільної сумісної власності на квартиру.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, за відсутності доказів про іншу домовленість між співвласниками, рішеннь судів чи законних підстав з цього приводу, суд прийшов до висновку, що частки вищенаведених співвласників в приватній спільній сумісній власності були рівними і частка кожного із них складала 1/4 частину квартири АДРЕСА_3, що ніким не оспорюється.

У відповідності до положень ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на таке майно припиняється.

За наведених обставин, суд вважає наявними законні підстави для визначення належних співвласникам, в тому числі позивачам і відповідачу по 1/4 частки вищевказаної квартири, що знаходилась в спільній сумісній власності сторін.

Оцінюючи вимоги про відшкодування понесених стороною позивача судових витрат, суд враховує наступне. Вимога про визначення часток в праві спільної сумісної власності поряд з іншими вимогами поставлена позивачами в справі в грудні 2007 року, до теперішнього часу не вирішена. Неотримання поштової кореспонденції відповідачем підтверджене повернутими рекомендованими листами, потягнуло додаткові витрати на оголошення в пресі. Часткове вирішення і задоволення заявлених в жовитні-грудні 2007 року первісних вимог мало місце вннаслідок зміни позову урахуванням вказаних обставини, у відповідності до положень ч.2 ст.88 ЦПК України, вважається за доцільне часткове присудження понесених підтверджених доказами судових витрат з відповідача пропорційно задоволеним первісним вимогам на суму 219 грн.

На підставі викладеного, ст. 370, 372 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,57-60, 88, 154, 208, 209,212-215,218,223,292,294 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Визначити належність позивачам ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_6 по 1/4 частці кожному в приватній спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалу суду від 29 листопада 2007 року №2-8997/07 в цивільній справі про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на земельну ділянку і незавершене будівництво житлового будинку №75 по вулиці Лесі Українки в селі Городище Рівненського району, власником якого є ОСОБА_6, скасувати.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 часткове відшкодування судових витрат на суму 219 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний після подачі заяви строк апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана і без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження і строк встановлений для подання цієї заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у встановлений строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук