Справа № 22 ц2094/10 Головуючий у 1-й інстанції Посилень Л.М.
Категорія: 57 Доповідач в апел. Інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Гончарук Л.Я., Шандри М.М.

при секретарі Гуняк О.Я.

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львова цивільну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в м. Бориславі Львівської області на постанову Бориславського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в м. Бориславі Львівської області про визнання протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Бориславі Львівської області щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії як дитині війни,

в с т а н о в и л а :

Постановою Бориславського міського суду Львівської області від 15 жовтня 2009 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в м. Бориславі Львівської області щодо нарахування і невиплати позивачу ОСОБА_3 підвищення до пенсії як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за період із 22.05.2008 року по 31.12.2008 року відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в м. Бориславі Львівської області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії, отриманої в період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та в період з 22.05.2008 року по 31.12. 2008 року в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, право на яке надане ОСОБА_3 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням проведених нарахувань.

Постанову суду оскаржило Управління пенсійного фонду України в м. Бориславі Львівської області. Просить постанову скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки висновки суду не відповідають вимогам Конституції України, Законам України «Про загальнообовязкове державне постійне страхування», «Про соціальний захист дітей війни» та поданим сторонами доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Бориславі Львівської області про визнання протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в м. Бориславі Львівської області щодо ненарахування та невиплати підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Частково задовольняючи позов, суд виходив з того, що бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була протиправною. При цьому суд всебічно проаналізував норми матеріального та процесуального законів, що регулюють дані правовідносини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу дітей війни, основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України «Про соціальний захист дітей війни», статтею 6 якого передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Спору щодо статусу позивача як дитини війни немає, тому він має право на реалізацію зазначеної норми Конституції України та спеціального Закону у вказані періоди, передбачених законами України заборон щодо реалізації цього права не було.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції.

Постанова Бориславського міського суду Львівської області є законною і обґрунтованою, а тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Бориславі Львівської області відхилити.

Постанову Бориславського міського суду Львівської області від 15 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: