Справа №22-ц-1873/10 Суддя-доповідач - Криворотенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого ОСОБА_1,

суддів - Криворотенка В.І., Попруги С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Федини Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 30березня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на відшкодування заборгованості за кредитним договором

та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання умов кредитного договору нікчемними та визнання дій незаконними, -

встановила:

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 30 березня 2010 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним (нікчемним) п. 6.3.1. кредитно - заставного договору від 8 травня 2008

року.

Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» по збільшенню в односторонньому порядку відсоткової ставки за користування кредитом з 1 лютого 2009 року.

Зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити відповідний перерахунок сплачених позивачем коштів за кредитом з 1 лютого 2009 року, зарахувавши зайво (надлишково) стягнуті суми грошових коштів по відсотках на погашення кредиту.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. Вказує, що рішення про зміну процентної ставки по кредиту було прийняте, до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12.12.2008 року. А оскільки положення даного Закону не мають зворотньої дії в часі, дії банку щодо односторонньої зміни процентної ставки є правомірними.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2 та його представника, які просили відхилити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої Інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи 8 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитно - заставний договір № ПШ1 АЯ 17570073, відповідно до якого останньому надано грошові кошти в розмірі 68049, 19 грн. з

метою придбання автомобіля, з процентною ставкою 9,60 % річних, з кінцевим терміном повернення 7.05.2015 року. З метою забезпечення всіх вимог банку, щодо виконання ОСОБА_2 грошових зобовязань за цим договором, останній надав банку в заставу автомобіль ВАЗ 111830 д/н ВМ 8233АІ.

Відповідно до договору погашення заборгованості повинно здійснюватись в період з 8 до 12 числа кожного місяця.

Відповідно до п. 6.3.1. кредитно - заставного договору банк підвищив у односторонньому порядку кредитну ставку з 1.02.2009 року до 15,60 % річних, про що рекомендованим листом був повідомлений ОСОБА_2 (а.с. 27 - 28).

Вказані факти правильно і з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно зясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України, дослідив усі наявні у справі докази та дав їм оцінку, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведено обставини та докази, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 4 приведеної статті банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, ст. 18, п. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміни до договорів допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 6.3.1. кредитно - заставного договору № БШІ АК 17570073 визначено, що банк має право в односторонньому порядку збільшити розмір процентної ставки при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні: курсу долара СІНА до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд, або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

Банк своїм листом, що був відправлений 9.01.2009 року (а.с. 27), повідомив ОСОБА_2 про те, що з 01.02.2009 р. відсоткова ставка за укладеним між сторонами договором буде становити 15,60 % і він вразі незгоди з повідомленням не пізніше 20.01.2009 року повинен звернутися до відділення банку, що обслуговує його кредит надавши письмове повідомлення про свою незгоду. Що ОСОБА_2 і зробив, надіславши свою незгоду 19.01.2010 року.

Однак, статтею 1056 - 1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів та порядок їх плати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Приведена стаття 1056 - 1 Цивільного кодексу України набрала чинності 9 січня 2009 року. А повідомлення банку ОСОБА_4 отримав 12 січня 2009 року, що підтверджується поштовим листом.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України та частини другої статті 5 Цивільного кодексу України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дїї в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Враховуючи викладене та наведені вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд встановивши, що підвищення відповідачем, згідно до п. 6.3.1. спірного договору, з 01.02.2009 р. в односторонньому порядку відсоткової ставки до 15,60 % по кредиту не відповідає нормам діючого законодавства, з урахуванням Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року № 661-6 , положення якого застосовуються до всіх кредитних договорів, які були укладені або продовжують діяти після набрання чинності даного Закону, прийшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Оскільки підвищення відсотків з боку банку було неправомірним місцевий суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову банку про стягнення заборгованості по кредиту, що залишалась після реалізації заставного майна.

Твердження банку про часткове визнання позову ОСОБА_2 не може бути підставою для зміни чи скасування судового рішення. Сторони не позбавлені можливості вирішити дане питання в добровільному порядку під-час виконання судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують.

За таких обставин, коли суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Лебединського районного суду Сумської області від 30 березня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена на протязі двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)