Справа №22ц-663/10 Головуючий у 1-й інстанції: Чорна С.З.
Категорія: 34 Доповідач в апел. інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Петрички П.Ф.

суддів: Цяцяка Р.П., Зверхановської Л.Д.

при секретарі: Панчуку І.С.

з участю: позивачки ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3Є, її представника ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 листопада 2009 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ЛКП „Житловик-С, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4405 грн. матеріальної шкоди, 700 грн. моральної шкоди та 293, 50 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити повністю. Підставами для цього вважає те, що позивачка на час заподіяння шкоди не була власником квартири АДРЕСА_1, оскільки 23.02.2008 року було посвідчено договір дарування 1/3 частини цієї квартири ОСОБА_5 Крім того, не погоджується з висновком суду про виключення відповідальності ЛКП „Житловик-С за шкоду, заподіяну позивачу затопленням квартири внаслідок зриву гнучкого шлангу водопостачання, з посиланням на ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки ця стаття не виключає можливості відповідальності житлово комунальної чи іншої організації, яка обслуговує мережі та надає послуги за шкоду, заподіяну з їх вини. Вказує також, що згідно п.36 Правил надання послуг з водопостачання та водовідведення саме виконавець послуг повинен своєчасно укладати договори на надання послуг та здійснювати технічне обслуговування і ремонт внутрішньо будинкових(квартирних) систем водо-, теплопостачання та водовідведення, вживати своєчасних заходів для ліквідації аварійних ситуацій. Також апелянт вказує, що судом не встановлено причинного звязку між заподіянням позивачці шкоди внаслідок її протиправної дії чи бездіяльності та не викладено з яких міркувань виходив суд, визначаючи розмір моральної шкоди, що суперечить ст.ст. 23, 614, 1166 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Місцевим судом встановлено, що 14.08.2008 року сталося залиття квартири АДРЕСА_1, співвласником якої є позивачка, внаслідок чого їй було заподіяно майнову та моральну шкоду.

Факт залиття квартири підтверджується актом ЛКП „Житловик-С від 18.08.2008 року.

Причиною даного залиття став зрив гнучкого шлангу водопостачання у квартирі №54 цього ж будинку, яка знаходиться над квартирою позивачки, і власником якої є відповідачка по справі ОСОБА_3 Сама відповідачка не заперечує факту зриву цього шлангу.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 як власник квартири несе повну відповідальність за стан свого майна і наслідки, які настають при його експлуатації, у тому числі за несправність сантехнічних приладів, що вона зобовязана вживати заходів для відповідного нагляду за їх станом та своєчасним ремонтом, та що внаслідок невиконання цього була залита квартира ОСОБА_2, а відтак позивачці була заподіяна майнова та моральна шкода.

Натомість в силу ч.2 ст.1166 ЦК України відповідачка не довела, що майнова шкода заподіяна позивачці не з її вини.

Розмір майнової шкоди підтверджений висновком №438 судової будівельно технічної експертизи від 17.06.2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Покликання апелянта на те, що позивачка на час залиття квартири не була її співвласником є голослівним, оскільки її твердження про те, що 23.02.2008 року було посвідчено договір дарування 1/3 частини цієї квартири ОСОБА_5 не доводить факту, що саме позивачка подарувала належну їй частку ОСОБА_5 і що він є єдиним власником спірної квартири.

Так, згідно договору дарування від 23.02.2008 року ОСОБА_5 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 подарувала не позивачка ОСОБА_2, а ОСОБА_6, а позивачка залишилась співвласником даної квартири.

Зі змісту ст.3 ЦПК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, звернення за захистом порушеного права однієї ОСОБА_2, а не всіх співвласників квартири, яким була заподіяна шкода, не є підставою для відмови у позові.

Судова колегія не погоджується з твердженням апелянта про те, що в оскаржуваному рішенні не викладено з яких міркувань виходив суд, визначаючи розмір моральної шкоди, що суперечить ст.ст. 23, 614, 1166 ЦК України, оскільки колегія суддів вважає, що виходячи із засад розумності, виваженості, розумності та справедливості, а також з врахуванням ст.ст. 23 ЦК України, роз»яснень Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4( з наступними змінами) « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» висновок суду про стягнення з відповідачки моральної шкоди в розмірі 700 грн. є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: