Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа №2ц-4-262/10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

04 лютого 2010 р.

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі : головуючого - судді Яворської Ж.М., при секретарі - Вєтровій О.М., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа ТОВ "Центральний 1" про визнання права користування жилим приміщенням, -

Керуючись ст. 10, 14 , 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа ТОВ "Центральний 1" про визнання права користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнім ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 право користування квартирою №2. будинку №7а по вул. Урицького у м. Миколаєві.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви.

Суддя Ж.М. Яворська

Справа №2ц-4-262/10 р.

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2010 р.

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі : головуючого - судді Яворської Ж.М., при секретарі - Вєтровій О.М., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа ТОВ "Центральний 1" про визнання права користування жилим приміщенням, -

Встановив:

ОСОБА_1 в інтересах недолітнього сина ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_5 звернулася до суду з позовом до Миколаївської міської ради, третя особа ТОВ "Центральний 1" про визнання права користування жилим приміщенням - квартирою №2, будинку №7а по вул. Урицького у м. Миколаєві за неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6

У судовому засіданні позивачка уточнила вимоги, та посилаючись на те, що син є неповнолітнім просила визнати право користування квартирою №2, будинку №7а у м. Миколаєві також і за нею.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, суду пояснила, що підстав для задоволення позову не має.

Третя особа, свого представника до суду не направила, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином про причини неявки суд не повідомила.

Ухвалою суду справа слухалася у відсутність представника третьої особи.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінівши зібрані по справі докази, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_5 був наймачем квартири АДРЕСА_1 з 1991 р.

25 січня 1992 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ( Арабіжа,ОСОБА_6В.) зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З моменту реєстрації шлюбу сімя ОСОБА_4 проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7. Позивачку у 1992 р. було зареєстровано за даною адресою.

30 серпня 2001 р. шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було розірвано.

Після чого позивачка з неповнолітнім сином ОСОБА_4 виїхали з квартири і стали проживати окремо. Зі слів позивачки, маючи на меті стати на квартирний облік за місцем роботи, вони 06.07.02007 р. знялася з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

30.03.2002 р. позивачка зареєструвала шлюб з ОСОБА_8, який 28.08.2007 р. було розірвано.

У січні 2008 р. на прохання уже хворого колишнього чоловіка вона з сином знову вселилися до квартири ОСОБА_5 за адресою вул. Урицького,7а, кв.№2, стали проживати однією сім'єю, вести спільне господарство. Вона перевезла свої та синові речі на квартиру ОСОБА_5 Що також у судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_9. ОСОБА_10, ОСОБА_11

У квітні 2009 р. позивачка за погодженням із ОСОБА_7. звернулася до паспортного і відділу Центрального РВ УМВС з заявою про реєстрацію за вищевказаною адресою неповнолітнього сина ОСОБА_4.

04 травня 2009 р. ОСОБА_5 помер.

ОСОБА_1 звернулася після смерті чоловіка з відповідною заявою до Центрального РВ УМВС в Миколаївській області, відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради, але отримала відмови у реєстрації неповнолітнього сина.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4навчається у 11-Б класі ЗОШ 311 м. Миколаєва та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_8. Як пояснила у судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, не дивлячись на те, що вони проживають по вищевказаній адресі, син перебуває на обліку у дитячий міській поліклініці №1 м. Миколаєва, не за місцем проживання. Переводити на облік до лікувального закладу за місцем проживання вважає непотрібним, оскільки він закінчує школу.

Після смерті ОСОБА_5, позивачка з родичами чоловіка зробили ремонт у квартирі та разом з сином продовжують проживати у спірній квартирі. Оплачують комунальні платежі.

Згідно до вимог ст. 32 ЖК України, громадяни самостійно здійснюють право на одержання жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку, а такі, що одружилися або влаштувалися на роботу у передбачених законом випадках до досягнення свісімнадцятирічного віку, - відповідно з часу одруження або влаштування на роботу. Інші неповнолітні (віком від п'ятнадцяти до вісімнадцяти років) здійснюють право на одержання жилого приміщення за згодою батьків або піклувальників.

Ст.64 ЖК України передбачає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення .До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сімї.

Відповідно до вимог ст.65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з роз'ясненнями даними пленумом Верховного Суду України у п. 9 постанови від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку проте, що позивачка разом із сином вселилися в спірне приміщення за згодою наймача, постійно до дня його смерті проживали в ній, спільно з ним несли витрати на утримання цієї квартири, що свідчитьпро те, що спірна квартира була їх постійним місцем проживання, незважаючи на відсутність реєстрації в ній. А реєстрація в іншому житловому приміщення позивачки м. Миколаїв, вул. Аеродромна,4 не свідчить про те, що вона його зберігала та користується ним.

Крім того, слід врахувати, що ОСОБА_4, будучи неповнолітнім зберігає за собою право користування житловим приміщенням на час тимчасової вимушеної відсутності повернувшись у січня 2008 р. та проживаючи в спірному житлі, набув право на користування квартирою. Вищевикладене відповідає вимогам ч.2 ст. 29 ЦК України. ч.2 ст.160 СК України, кдповідно до яких місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за погодженням батьків і самої дитини та не порушує його прав. А оскільки, відповідно до ст.32 ЖК України самостійно не може сам здійснювати свої житлові права, то, суд вважає за можливе визнати право користування квартиру №2. будинку №7а по вул. Урицького у м. Миколаєві також і за ОСОБА_1.

В силу ст. 83 ЦПК України, судові витрати сплачено при зверненні до суду.

Керуючись ст. 10, 14 , 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, третя особа ТОВ "Центральний 1" про визнання права користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнім ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 право користування квартирою №2. будинку №7а по вул. Урицького у м. Миколаєві.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подачі заяви.

Суддя Ж.М. Яворська