Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Залімської Н.В.

при секретарі Карпенко А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі, уточнивши позовні вимоги, звернулись до суду з позовом до відповідача про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом, де вказали, що за їх дідом, ОСОБА_4, рішенням Ленінської ради депутатів трудящихся м. Дніпропетровська № 1129 від 14 липня 1959 року була закріплена земельна ділянка 600 кв.м. з житловим будинком по вул. Сумській № 22 (в даний час вул. Сумська № ЗО) в м. Дніпропетровську, житловий будинок був прийнятий в експлуатацію, однак ОСОБА_4 не оформив технічну документацію на будинок. ОСОБА_4 побудував житловий будинок по вул. Сумській № 22 (в даний час вул. Сумська № З0) житловою площею 42,2 кв.м., корисною 54,0 кв.м., а також сарай. Рішенням Ленінської райради м. Дніпропетровська № 707/1 від 25 грудня 1968 року був затверджений Акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння по вул. Сумській № 22 (в даний час вул. Сумська № 30) в м. Дніпропетровську, однак їй дід не оформив на будинок технічну документацію.

Позивачі посилаються на те, що 16 серпня 1984 року помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння по вул. Сумській № 22 (в даний час вул. Сумська № 30) в м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом був син померлого, та їх батько, ОСОБА_5, який у нотаріальну контору не звертався, однак прийняв спадщину. 29.12.2006 року помер їх батько. При житті їх батько та мати, ОСОБА_3, самочинно збудували на тій же земельній ділянці житловий будинок Б-1, сараї В та в. Хоча самочинне будівництво було проведене у період шлюбу їх батьків, їм мати, ОСОБА_3, на спадщину не претендує. Після смерті батька вони не звернулись до нотаріальної контори, однак прийняли спадщину фактично. В даний час в них виникла потреба в оформленні правовстановлюючих документів на нерухоме майно, у звязку з чим вони змушені звертатися з позовом до суду. Просили суд встановити факт належності ОСОБА_5, померлому 29.12.2006 року, домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сумська, № 30; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сумська, № 30 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5, померлого 29.12.2006 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сумська, № 30 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_5, померлого 29.12.2006 року.

У судовому засіданні позивачі уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа - ОСОБА_6 державна нотаріальна контора, заперечень по справі не надала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що за ОСОБА_4, дідом позивачів, рішенням Ленінської ради депутатів трудящихся м. Дніпропетровська № 1129 від 14 липня 1959 року була закріплена земельна ділянка 600 кв.м. з житловим будинком по вул. Сумській № 22 (в даний час вул. Сумська № 30) в м. Дніпропетровську, житловий будинок був прийнятий в експлуатацію, однак ОСОБА_4 не оформив технічну документацію на будинок. ОСОБА_4 побудував житловий будинок по вул. Сумській № 22 (в даний час вул. Сумська № 30) житловою площею' 42,2 кв.м., корисною 54,0 кв.м., а також сарай. Рішенням Ленінської райради м. Дніпропетровська № 707/1 від 25 грудня 1968 року був затверджений Акт про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння по вул. Сумській № 22 (в даний час вул. Сумська № 30) в м. Дніпропетровську, однак їй дід не оформив на будинок технічну документацію.

16 серпня 1984 року помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння по вул. Сумській № 22 (в даний час вул. Сумська № 30) в м. Дніпропетровську. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом був син померлого, та батько позивачів, ОСОБА_5, який прийняв спадщину, який звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно ст. 529 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, який діяв в момент виникнення правовідносин, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є у рівних частках діти, той з подружжя, який його пережив та батьки померлого.

Згідно ст. 548 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець прийняв спадщину.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно технічного паспорту КП «ДМБТІ» від 20.04.2007 року, на території домоволодіння самочинно збудовані житловий будинок Б-1, сараї В та в, дане будівництво було проведене ОСОБА_5 таким чином, керуючись ст. 256 ЦПК України, суду необхідно встановити факт належності ОСОБА_5, померлому 29.12.2006 року, домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сумська, Х° ЗО.

Житловий будинок підлягає узаконенню та введенню в експлуатацію, про що виставлені відповідні штампи у технічному паспорті.

Не підлягають задоволенню вимоги позивачів щодо визнання за ними по 1/2 частині на домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сумська, № 30, оскільки:

Згідно ч.5 ст. 376 Цивільного Кодексу України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У відповідності до вимог ст.. 331 ЦК України, право власності на ново строєне нерухоме майно (житлові будинки, споруди, будівлі, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 923 « Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів здійснюється комісією і полягає у підтвердженні нею готовності до експлуатації обєктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, комунікацій та споруд інженерної і транспортної інфраструктури, їх інженерно - технічного оснащення та забезпечення, пускових комплексів, черг будівництва( далі - закінчені будівництвом обєкти) відповідно до погодженої та затвердженої в установленому порядку проектної документації.

Приймальна комісія утворюється інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю, яка видала дозвіл на виконання будівельних робіт на підставі письмової заяви замовника обєкта будівництва, форма якої затверджується в установленому порядку Мінрегіонбудом. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта є дата видачі зареєстрованого інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю свідоцтва.

Відповідно до п. 1.6 Тимчасового Положення про порядок державної реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 0.18.02.2002 року за № 157/6445 (із змінами та доповненнями станом на 19.05.2005 року) « Реєстрації підлягають права власності тільки на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці обєкти».новозбудовані, перебудовані або реконструйовані обєкти нерухомого майна за наявності акта - про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети за наявності акта комісії про прийняття обєкта та введення його в експлуатацію.

Також право власності на обєкти нерухомого майна провадяться з видачею свідоцтва,

право власності органами місцевого самоврядування, фізичним особам та юридичним особам на

Відповідно до ст. 301 Закону України «Про планування і забудову територій», ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво обєктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом обєкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, як визначено ч.2 п.1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, затвердженого постановою КМУ від 22 вересня 2004 року № 1243, полягає у підтвердженні державними приймальними комісіями готовності до експлуатації обєктів нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту будівель і споруд, транспортним магістралей, окремих черг пускових комплексів, їх інженерно - технічного оснащення відповідно до затвердженої у встановленому порядку проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Також з технічного паспорту вбачається, що житловий будинок збудований і сараї побудовані до 1 січня 2004 року, тобто під час дії ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Розділом другим ЦК УРСР в редакції 1963 року регулювання відносин щодо володіння, користування та розпорядженням майном.

Громадяни які збудували жилі будинки, господарські і побутові будівлі та споруди без встановленого дозволу або належно затвердженого проекту не набувають права власності на самочинне будівництво, а мають право володіти та користуватися цими будівлями і не вправі розпоряджатися ними.

Нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року питання визнання права власності на самочинне будівництво у судовому порядку не врегульовано.

Керуючись ст. 331, ч.5 ст. 376 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 529, 548, 549 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, ст. ст. 10, 11, 14, 60, 88, 212-215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_5, померлому 29.12.2006 року, домоволодіння, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Сумська, № 30.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Банк ГУДКУ у Ленінському районі витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі - 90 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Банк ГУДКУ у Ленінському районі витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі - 90 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Залімська