Деснянський районний суд міста Києва
Справа № 2-5779
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2010 року Деснянський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Деснянського району м.Києва, Київського міського Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про визнання бездіяльності протиправною, здійснення перерахунку та стягнення недоотриманих сум на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення на його користь недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення за період з 2007 - 2009 роки та призначити і виплачувати в подальшому допомогу відповідно до чинного законодавства. Свої вимоги мотивував тим, що він є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, 3 групи інвалідності і перебуває на обліку в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації. У відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі по тексту Закон) їй передбачена щорічна компенсація на оздоровлення (надалі по тексту компенсація) в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, встановлених на момент виплати. В період за 2007 - 2009 роки йому виплачувалась вказана щорічна компенсація в менших розмірах, ніж це передбачено Законом, вважаючи такі дії відповідачів неправомірними, просив зобовязати відповідачів провести перерахунок та виплатити недоотриману компенсацію на оздоровлення.

В судове засідання позивач не зявився, надіслав на адресу суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації (надалі по тексту ОСОБА_2) у судове засідання не зявився, суду надані заперечення проти позову, які містять посилання на наступне: згідно ст. 62 Закону роз'яснення порядку застосування цього Закону проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; відповідно до ст. 67 Закону розмір всіх доплат, пенсій, компенсацій підвищується Кабінетом Міністрів України відповідно до змін індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи встановлювався розмір щорічної допомоги на оздоровлення для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідам 3 групи 90 грн., тому позивачу

нараховано та виплачено у 2007-2009 роках допомогу на оздоровлення у вказаному розмірі.

Представник Київського міського Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у судове засідання не зявився, суду надані заперечення проти позову, зазначено, що виплати позивачу проводились на підставі вимог чинного законодавства, а тому вони не бачать жодних порушень і просять відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідом 3 групи та перебуває на обліку в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації (а.с.11-13).

У відповідності до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідам 3 групи передбачена щорічна допомога на оздоровлення в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Позивачу ОСОБА_2 нараховувалось щорічна допомога на оздоровлення в інших розмірах, ніж це встановлено Законом, а саме: у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року в таких розмірах: за 2007 - 2009 роки - по 90 грн. на рік.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, годувальника. Відповідно до п.1 та п. 6 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються свободи громадянина, гарантії цих прав і свобод, а також основи соціального захисту.

Розмір щорічної допомоги на оздоровлення в 4 мінімальних заробітних плат для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідам 3 групи встановлено ст. 48 Закону в редакції від 06.06.1996 року, яка чинна на теперішній час. Дія вказаної статті зупинялась відповідними Законами України Про державний бюджет... на 2006 та 2007 роки. Зупинення дії вказаної статті на 2007 рік визнано неконституційним у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року. З 01.01.2008 року діяла нова редакція статті 48, яка визнана неконституційною Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Отже, норма Закону, яка передбачає виплату щорічної допомоги на оздоровлення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії, інвалідам 3 групи, в розмірі 4 мінімальних заробітних плат в період, за який позивач висуває вимоги, діяла з 01.01.2002 року по 01.01.2006 року (у 2006 році та з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року дія норми зупинялась бюджетними законами); з 09.07.2007 року по 01.01.2008 року та з 22.05.2008 року до тепер ( з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року діяла інша редакція).

В цей же період Кабінетом Міністрів України приймались постанови, які також регламентували питання розміру щорічної допомоги на оздоровлення, а саме: Постанова Кабінету Міністрів України від 26.07.1996 року № 836 та Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року № 562.

Стаття 62 Закону, яка має назву: «Розяснення порядку застосування цього Закону», містить положення, згідно якого розяснення порядку застосування Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Зміст зазначеної норми не дає підстав для висновку, що Кабінету Міністрів України надано право змінювати норми Закону, тим більше, що це б суперечили принципу розподілу повноважень між гілками влади, оскільки єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент, тому ст. 85 Конституції України прийняття законів віднесено до повноважень Верховної Ради України, а не Кабінету Міністрів України, який згідно ст. 113 Конституції у своїй діяльності керується в тому числі і законами.

Зміст Постанов свідчить, що Кабінет Міністрів України не встановлював порядок, в якому повинно проводитись розяснення порядку застосування Закону, а фактично встановлював нові розміри соціальних виплат, зменшивши їх в порівнянні з розмірами, визначеними Законом.

Оскільки норми підзаконних нормативних актів не можуть суперечити нормам законів, а тим більше змінювати їх, тому при вирішенні питання щодо розміру щорічного допомоги на оздоровлення, яка підлягає виплаті позивачу, суд дійшов висновку, що підлягають застосуванню норми Закону, а саме ст. 48, а не Постанов Кабінету Міністрів.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що вимоги позову в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, з 01.01.2007 року набула чинності нова стаття 71 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у відповідності до якої дія положень цього Закону не може призупинитися іншими законами, крім законів, про внесення змін до цього Закону.

Відповідно до положень статті 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Керуючись вимогами частини 1 статті 8 ЦПК України, суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 статті 8 ЦПК України на суди покладено обов'язок, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Керуючись вищевикладеним, суд, встановивши невідповідність положень нормативно- правового акту Конституції України застосовує положення Конституції України як норми прямої дії. При цьому, суд може лише не застосовувати закон, який не відповідає Конституції України.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача щодо здійснення перерахунку та виплати недоплачених сум на оздоровлення є обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, вимога позову, щодо призначення позивачу відповідно до ст.45 закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічної допомоги на оздоровлення не підлягає задоволенню судом оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може визначати правовідносини між сторонами на майбутнє.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., компенсування витрат по сплаті судового збору віднести на рахунок державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 81, 84, 88, 212-215 ЦПК України, ст.8, 22, 46, 55, 56, 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», п. 12 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року N 107-УІ, рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 Івановича - задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки у відповідності до положень ст.48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат - неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації видати розпорядження про нарахування та виплату ОСОБА_3 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки у відповідності до положень ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат з урахуванням проведених виплат.

Зобовязати Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити виплату ОСОБА_3 за розпорядженням ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації щорічної допомоги на оздоровлення у відповідності до положень ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат за 2007, 2008, 2009 роки з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн..

В задоволенні інших вимог позову - відмовити.

Компенсування витрат по сплаті судового збору віднести на рахунок державного бюджету України у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом^ десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: