Справа №2-49/10 05.05.2010 05.05.2010 05.05.2010
Провадження №22ц-1736/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої Паліюка В.П.,

суддів Славгородської Н.П., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засіданні ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Єланецького районного суду від 17 березня 2010 р., ухвалене за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до Єланецької районної державної адміністрації, третя особа Ольгопольська сільська рада, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2010 р. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися з позовом до Єланецької районної державної адміністрації, третя особа Ольгопольська сільська рада, про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позивачі зазначали, що ОСОБА_4, який помер 17 грудня 1996 р., був членом КСП «Нове життя». 21 жовтня 1995 р. вказане КСП отримало Державний акт на право колективної власності на землю. На час отримання Державного акту ОСОБА_4 являвся пенсіонером і був включений до списку членів КСП, які мали на право на земельну частку (пай). Але сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримав у звязку із смертю.

Посилаючись на наведені обставини, позивачі просили визнати за ними в порядку спадкування право на земельну частку(пай) площею 8,13 умовних кадастрових гектарів в межах Ольгопольської сільської ради Єланецького району.

Рішенням Єланецького районного суду від 17 березня 2010 р. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення районного суду скасувати, а справу повернути на новий розгляд. Позивач посилається на те, що висновок суду про пропуск ним без поважних причин строку позовної давності безпідставний і не відповідає фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд керувався тим, що померлий ОСОБА_4 на час паювання земель в КСП «Нове життя» не працював і членом його не був, а тому не набув права на земельну частку (пай). Крім цього, суд виходив з того, що позивачами пропущений строк звернення до суду і підстав для його поновлення немає.

Проте погодитися з такими висновками не можна, оскільки вони зроблені судом без повного зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін в даних правовідносинах.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з 1958 р. являвся членом колгоспу «Нове життя» Єланецького району, який було реорганізовано в КСП «Нове життя». Останнє отримало Державний акт на право колективної власності на землю 21 жовтня 1995 р. ОСОБА_4 включений до списку осіб-пенсіонерів, який є додатком до вказаного Державного акту, що мають право на земельну частку пай(а.с.25, 28-29).

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких було внесено до списку, що долучається до Державного акта на право колективної власності на землю, зокрема постійні працівники члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишалися його членами.

Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, у тому числі й пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього господарства.

Суд в порушення статей 214, 215 ЦПК вказаних обставин не перевірив, не зазначив в рішенні, на підставі яких фактів чи доказів дійшов висновку, що на час передачі земель в колективну власність КСП «Нове життя» ОСОБА_4 був звільнений з цього господарства та виключений із його членів.

Крім того, право на земельний пай набувають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа, що його засвідчує, а саме земельного сертифіката, видача якого була передбачена Указом Президента України від 10 листопада 1994 р. №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва».

Виходячи зі змісту статей 22, 23 ЗК України(1990 року) та Указу Президента від 8 серпня 1995 р. №720/95 у таких випадках особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта.

Сам по собі факт того, що пенсіонер не перебував у трудових відносинах із колективним підприємством чи за життя не одержав сертифікат на право на земельну частку (пай), не є підставами для висновку про відсутність у нього права на земельну частку (пай). У разі смерті члена колективного сільсько- господарського підприємства, що набув права на земельну частку (пай) з дня видачі КСП Державного акта на право колективної власності на землю, успадкування права на земельний пай здійснюється за загальними правилами про спадкування.

На а.с. 18 є довідка Ольгопольської сільської ради від 26 серпня 2009 р., із якої видно, що на день смерті ОСОБА_5, який помер 17 грудня 1996 р., згідно запису в по господарській книзі №1 позивачі являлися членами його сімї та проживали разом з ним.

Аналізуючи питання про дотримання позивачами строку позовної давності, суд залишив без правової оцінки доводи позивачів про те, що даний спір підлягає вирішенню за нормами спадкового права, оскільки померлий ОСОБА_4 за життя набув право на земельну частку (пай) та що вони прийняли спадщину після його смерті як дружина та син.

Крім цього, суд всупереч ч.6 ст. 130, 212, 214 ЦПК належним чином не зясував коло осіб, які мають право на спадщину у звязку зі смертю ОСОБА_4, обставини щодо прийняття ними спадщини, із яких земель (резерву чи колективної власності) вони просили визнати за ними право на земельну частку (пай), наявність таких земель та не обговорив питання про залучення у справі відповідачами осіб, які мають право розпоряджатися такими землями, тоді як це має істотне значення для вирішення спору по суті і питання про дотримання позивачами строку позовної давності.

За таких обставин ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з переданням в порядку п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід уточнити вимоги позивачів стосовно того, за рахунок яких земель вони просять визнати право на земельну частку(пай) в порядку спадкування, обговорити питання про залучення до участі у справі відповідачами осіб, в розпорядженні яких знаходяться такі землі, зясувати наявність таких земель, коло спадкоємців, які мають право на земельну частку (пай) у звязку зі смертю ОСОБА_4, перевірити доводи позивачів і заперечення відповідачів і вирішити спір у відповідності до вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Єланецького районного суду від 17 березня 2010р. скасувати, а справу повернути на новий розгляд до того ж суду, але іншому судді.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий Судді