Справа № 2-547/10
РІШЕННЯ

іменем України

"25" травня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Бінько М.А.,

за участю прокурора Вільчак З.І.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Вознесенського міжрайонного прокурора Миколаївської області в інтересах Відкритого акціонерного товариства «Державний ОСОБА_3 України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, пені, шляхом звернення стягнення на заставлене майно, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2010 року Вознесенський міжрайонний прокурор звернувся до суду в інтересах Відкритого акціонерного товариства «Державний ОСОБА_3 України» (далі - ОСОБА_3) з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором, пені - на загальну суму 150 953 грн. 73 коп., шляхом звернення стягнення на заставлене майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.12.2006 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 100, згідно якого ОСОБА_3 надав позичальнику кредит в сумі 25 745, 00 доларів США під 12 % річних, строком на 84 місяці на придбання автомобіля HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, тип легковий універсал В, обєм двигуна 1975, шляхом продажу іноземної валюти з кредитного рахунку Позичальника, зарахування за його дорученням гривневого еквіваленту іноземної валюти на поточний рахунок та перерахування коштів в національній валюті з поточного рахунку Позичальника на поточний рахунок продавця товару.

В якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань між Банком та ОСОБА_4 укладено договір застави майна № 100 від 28.12.2006 року на загальну вартість заставленого майна 143 600 грн. 00 коп. Крім цього, відповідно до укладеного між Банком та відповідачкою ОСОБА_5 договору поруки за № 100/1 від 28.12.2006 року, остання взяла на себе зобов'язання відповідати по зобов'язанням ОСОБА_4

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, а відповідач ОСОБА_4, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування ними, позивач просив захистити його права шляхом стягнення заборгованості із зверненням стягнення на заставлене майно.

В подальшому позивачем був збільшений розмір позовних вимог до 19 938,51 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 158 030 грн. 63 коп. станом на 06.05.2010 року, з яких:

- 14 217, 40 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 112 685 грн. 69 коп. заборгованість за строковим кредитом,

- 3 554,32 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 28 171 грн. 18 коп. заборгованість за простроченим кредитом;

- 1 952,35 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 15 474 грн. 13 коп. заборгованість за відсотками,

- 1 699 грн. 63 коп. - нарахована пеня за порушення умов договору.

В судовому засіданні прокурор, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором, пеню у вищевказаному розмірі, звернувши стягнення на заставлене майно, а саме: HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, тип легковий універсал В, обєм двигуна 1975, реєстраційний номер ВЕ 7313ВЕ. Крім того, просили стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується письмовими доказами в справі. Про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В обґрунтування заперечень, не оспорюючи при цьому факту перебування відповідача в договірних відносинах з позивачем на підставі кредитного договору, укладеного 28.12.2006 року, вказував, що ОСОБА_4 не виконує свої зобовязання за кредитом, оскільки, відповідно до попереднього договору, посвідченого 22.07.2009 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, обумовлені за кредитом платежі повинен сплачувати ОСОБА_6 , як майбутній набувач заставленого майна.

Разом з тим, також просив врахувати відсутність правових підстав для дострокового стягнення сум за кредитом та недоведеність наявності порушеного права Банку як позивача.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце його проведення, в силу ст.77 ЦПК України була повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомила.

Третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. При причини своєї неявки суд не повідомив.

Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права, взаємовідносини сторін, ухвалою суду справа розглянута без участі відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_6

Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 28.12.2006 року ОСОБА_3 уклав в письмовій формі з відповідачем ОСОБА_4 кредитний договір № 100, в якому сторони узгодили всі його умови (а.с. 5 - 8).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.3 даного договору, кредит у сумі 25 745,00 доларів США був виданий позичальнику в тимчасове платне користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості шляхом продажу іноземної валюти з кредитного рахунку Позичальника, зарахування за його дорученням гривневого еквіваленту іноземної валюти на поточний рахунок та перерахування коштів в національній валюті з поточного рахунку Позичальника на поточний рахунок продавця товару для придбання легкового автомобіля. Строк повернення кредиту встановлений не пізніше 27.12.2013 року.

Зі своєї сторони позичальник зобовязався щомісячно, відповідно до узгодженого сторонами графіку, частинами повертати отриманий кредит та сплачувати проценти за користування ним в розмірі 12,0 % річних (п.п. 3.3.4 п.3, п.1.1 п.1)

Наслідками порушення його умов щодо своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата ним Банку пені в розмірі 0,03 % від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення, а також виникнення у позивача права вимагати від боржника дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та внесення інших платежів (п.п.3.3.6 п. 3, п.п. 4.2 п.4).

В якості забезпечення відповідачем ОСОБА_4 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, в розмірах, згідно кредитного договору, сплати комісійної винагороди, можливих штрафних санкцій, ОСОБА_3 в день укладення даного договору кредиту укладає договір поруки з ОСОБА_5, відповідно до якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов'язання перед Банком відповідати по зобов'язанням боржника ОСОБА_4, які виникають з умов кредитного договору - № 100 від 28.12.2006 року, в повному обсязі цих зобов'язань (а.с.12-13).

Одночасно з укладенням кредитного договору між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір застави придбаного за кредитні кошти автомобіля, 2006 року випуску, марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, тип легковий універсал В, обєм двигуна 1975, реєстраційний номер ВЕ 7313ВЕ, колір чорний, заставною вартістю за узгодженням сторін 143 600 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.

Крім цього, положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в законі або договорі, а також порукою та заставою.

Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З матеріалів справи вбачається що, підставою звернення позивача до суду стало порушення позичальником умов кредитного договору, що призвело до виникнення в нього боргу як за кредитом, так і за відсотками. Крім цього боржнику було нараховано пеню, яка також не була сплачена останнім.

Так, станом на 06.05.2010 року в нього виникла заборгованість по кредитному договору:

- 14 217, 40 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 112 685 грн. 69 коп. заборгованість за строковим кредитом,

- 3 554,32 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 28 171 грн. 18 коп. заборгованість за простроченим кредитом

- 1 952,35 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту складає 15 474 грн. 13 коп. заборгованість за відсотками,

а також нарахована пеня за порушення умов договору - 1 699 грн. 63 коп., всього на загальну суму в еквіваленті на національну валюту - 158 030 грн. 63 коп. , яка, враховуючи вищенаведене, підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку в повному обсязі.

Посилання представника відповідача на відсутність правових підстав для дострокового повернення кредиту не заслуговує на увагу, оскільки спростовується п.п. 2.3 п.2, п.п. 3.2.2, 3.3.6 п.3 кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України щодо обовязку боржника в разі порушення зобовязання на вимогу банку достроково повернути всю суму кредиту.

В той же час ОСОБА_3 про необхідність добровільного погашення заборгованості та в разі відмови про можливість стягнення боргу в повному обсязі за судовим рішенням декілька разів повідомляв боржника, який як сторона кредитного договору повинен вчиняти дії щодо належного виконання взятих на себе зобовязань відповідно до його умов.

Також , не має значення для розгляду даної справи й укладення відповідачем з третьою особою попереднього договору купівлі продажу заставленого майна, оскільки питання щодо заміни боржника у зобовязанні не було вирішено у передбаченому законом порядку.

Що стосується способу задоволення вимог Банку, а саме шляхом звернення стягнення на заставлене майно, то суд виходить з наступних обставин.

Дійсно, можливість задоволення вимог Банку шляхом звернення стягнення на предмет застави, а саме транспортний засіб 2006 року випуску, марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, тип легковий універсал В, обєм двигуна 1975, реєстраційний номер ВЕ 7313ВЕ, колір чорний, узгоджувалось Банком та ОСОБА_7 як в кредитному договорі, так і договорі застави транспортного засобу.

Згідно умов вищезазначених договорів ОСОБА_3 має беззастережне право ініціювати звернення стягнення на предмет застави в разі порушення позичальником своїх зобовязань незалежно від настання строку виконання зобовязань та реалізується банком самостійно та незалежно від волі боржника як в позасудовому порядку, так і за рішенням суду.

Зазначене також узгоджується з положеннями ст. 20 Закону України «Про заставу», згідно якої заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, пені, шляхом звернення стягнення на заставлене майно обґрунтовані, отже підлягають задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1 580 грн. 31 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 77, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Вознесенського міжрайонного прокурора Миколаївської області в інтересах Відкритого акціонерного товариства «Державний ОСОБА_3 України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, пені, шляхом звернення стягнення на заставлене майно - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ОСОБА_3 України» заборгованість за кредитним договором № 100 від 28.12.2006 року, пеню, станом на 06.05.2010 року в загальній сумі 158 030 (сто пятдесят вісім тисяч тридцять) грн. 63 коп., звернувши стягнення на заставлене майно, згідно договору застави, посвідченого 28.12.2006 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, реєстровий № 5426, а саме:

транспортний засіб 2006 року випуску, марки HYUNDAI, модель TUCSON 2.0, тип легковий універсал В, номер шасі Y6LEU41BP7L001975 KMHJN81BP7U544290, обєм двигуна 1975, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір чорний, що належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № ВЕС 001459, виданого 26.12.2006 року РЕГ 1-го МРВ ДАІ м. Миколаїв ВДАІ УМВС Миколаївської області.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави (місцевий бюджет м. Вознесенська Миколаївської області, банк одержувача: банк УДК у Миколаївській області, код банку: 23406957, МФО: 826013, код платежу: 22090100, р/р 0007) судовий збір у розмірі 1 580 (одна тисяча пятсот вісімдесят) грн. 31 коп. , тобто по 790 (сімсот девяносто) грн. 16 коп. з кожного.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь держави ( бюджет м. Вознесенська 22050000, р/р № 0007, банк отримувач: ГУДКУ в Миколаївській області, , МФО банку: 826013) витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп. , тобто по 60 (шістдесят) грн. 00 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після проголошення рішення та апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Л.В.Лузан