Справа № 22-ц-4588/2010 Головуючий у 1 інст. Слиш А.Т.
Категорія 57 Доповідач Мусіна Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Богонюка М.Я. Суддів: Мусіної Т.Г., Кота І.Н.

при секретарі: Качмар М.Я.

розглянувши в порядку ч. 1 ст. 304 -1 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Бориславі

на постанову Бориславського міського суду Львівської області від 14 липня 2009 року,-

встановила:

У квітні 2009 р. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України у м. Бориславі про зобовязання здійснити нарахування щомісячної доплати до пенсії.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона відноситься до категорії „діти війни та відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що такі виплати їй не проводяться у розмірі, встановленому законом, просила поновити пропущений строк та зобовязати відповідача здійснити ці нарахування та виплату за період 2007 - 2008 років в сумі 1646, 07 грн.

Постановою Бориславського міського суду від 14 липня 2009 р. позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду із позовною заявою за захистом своїх прав, свобод та інтересів щодо вимог за 2008 р.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України у м. Бориславі здійснити перерахунок невиплаченої щомісячної надбавки до пенсії за віком, як дитині війни в користь ОСОБА_1 за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі в Управління Пенсійного фонду України в м. Бориславі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-відповідача, перевіривши матеріали справи межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Як було встановлено судом, позивач є дитиною війни в розумінні ст.. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст.6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст ст.. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" викладено в такій редакції „Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема положення п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік„ про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим крім того, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії полеш І статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, є обґрунтованими.

Також судом правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України „Про прожитковий мінімум„ прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни застосовується розмір мінімальне пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України „Про соціальний захист дітей війни доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виконання спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду та встановлених обставин справи.

Керуючись п.п.1,2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 1691-УІ „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, ч. 1 ст. 304 - 1, п.1 ч,1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в м Бориславі відхилити.

Постанову Бориславського міського суду Львівської області від 14 липня2008р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Богонюк М.Я.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_2