Городоцький районний суд Хмельницької області
справа №2-1031/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 р. м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Шинкоренка С.В., при секретарі Васільєвій І.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про збільшення розміру аліментів та визначення їх у твердій грошовій сумі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась 06.12.2010 р. до суду із позовом про збільшення розміру аліментів та визначення їх у твердій грошовій сумі до ОСОБА_2

Позивач зазначила, що аліментів, які вона отримує від відповідача на утримання їх спільного сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини від доходів відповідача їй не вистачає на утримання дитини, що і стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача, встановивши їх розмір у твердій грошовій сумі 500 грн., і стягувати дану суму коштів щомісячно, починаючи з 01.10.2010 р. до повноліття дитини. Позивач зазначає, що відповідач в дійсності отримує значно більший розмір заробітної плати , однак приховує його, що призводить до недоотримання нею аліментів.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі та зазначив, що аліменти він вже сплачує в розмірі ј частини від своїх доходів щомісячно. Також зазначає, що позивач , подаючи даний позов не навела жодних підстав для зміни розміру аліментів так і для визначення їх у твердій грошовій сумі. Крім того, відповідач пояснив, що позивач неодноразово зверталась у різні правоохоронні органи, прокуратуру із відповідними заявами щодо перевірки розміру його заробітної плати, вважаючи її умисно заниженою, однак вищезазначені перевірки жодних порушень законодавства не встановили.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач сплачує аліменти на утримання свого сина ( як встановлено з пояснень сторін ОСОБА_2 в листопаді 2010 р. судом було позбавлено батьківських прав щодо сина), що підтверджується копією рішення Городоцького районного суду від 18.09.1998 р., згідно до якого відповідач зобов"язаний щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від свого місячного доходу.

Також відповідач надав суду довідку про свій заробіток за 2009-2010 р.р. та копію розпорядження про призначення на посаду.

Згідно ч.3 ст.181 СК України, дійсно визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених законом.

Ч.1 ст. 184 СК України встановлено : якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень…, чим декларується принцип "змагальності сторін у цивільному процесі".

На прохання суду, позивач не змогла надати жодних доказів та не навела жодних обставин, які б могли слугувати підставою для зміни розміру аліментів та визначення їх у твердій грошовій сумі. Судом не було встановлено змін матеріального чи сімейного стану жодної із сторін, змін стану здоров"я дитини або сторін спору, позивачем не було наведено і будь-яких жодних інших обставин, які б могли слугувати підставою для зміни розміру аліментів, та, зокрема, для визначення їх у твердій грошовій сумі. Єдиним аргументом, що був заявлений позивачем, є те, що коштів, які вона отримує, їй недостатньо для утримання дитини, проте і доказів про розмір власне доходів самої позивачки, про розмір та обсяг витрат, які необхідні для утримання дитини суду надано не було. Клопотань про витребування таких доказів судом позивач також не заявляла, хоча про таке її право їй судом було роз"яснено.

Однак, суд бере до уваги також і наступне.

Абз.3 ст.1 Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати" в редакції від 20.10.2009 р. визначено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 р. становить з 01.12.2010 р. 957 грн.

Ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Судом об"єктивно встановлено, що в жовтні та листопаді 2010 р. (місяці, що передували зверненню позивача до суду) ОСОБА_1 отримувала аліменти на утримання дитини в сумі 222 грн. на місяць, тоді як з врахуванням положень ч.2 ст. 182 СК України, така сума мала б бути не меншою ніж 287 грн. 10 коп. (тобто 30 % від прожиткового мінімуму встановленого для дитини віком від 6 до 18 років).

Згідно ч.4 ст. 183 СК України, визначено, що : якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде меншим ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений ч.2 ст.182 СК України, одержувач аліментів має право звернутися до суду з позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів.

Враховуючи вищевикладене, суд прихордить до висновку, що заявлені позовні вимоги в цій частині є обгрунтованими, а отже підлягають задоволенню. В зв"язку із чим, суд вважає за можливе прийняти рішення, яким, з врахуванням матеріального стану відповідача, і в подальшому зобов"язати продовжувати стягувати з нього аліменти в розмірі ј частини з усіх видів доходу, проте таким чином, щоб стягувана сума за жодних обставин не була меншою за 30% від прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. Фактично, за таких обставин, частка сум доходу відповідача, з яких буде здійснюватись стягнення зросте (стане більшою ніж ј ), однак, за умов невеликого розміру доходу, вона буде прив"язаною не до частини від одержуваного доходу, а до прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, чим будуть захищатись інтереси дитини.

Крім того, керуючись ч.3 ст.88 ЦПК України, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір що підлягає сплаті в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Також, суд вважає за необхідне, в порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України роз"яснити позивачу наступне. В разі, якщо позивач вважає (як можна було зрозуміти з частини пояснень по справі, даних позивачем), що на дитину виникає необхідність додаткових витрат, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) то дійсно суму таких витрат позивач має право визначити у твердій грошовій сумі та пред"явити позов до суду про їх стягнення, однак належним чином попередньо обґрунтувавши таку суму (зазначивши докази про наявність таких особливих обставин а також і докази про суму витрат, що викликаються даними обставинами).

Так, згідно п.18 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", визначено, що : Звернути увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Виходячи з аналізу вищевикладеної норми, суд приходить до висновку, що якщо позивачем питання про збільшення розміру аліментів та визначення їх у твердій грошовій сумі ставиться саме з таких підстав, то відповідно , згідно ч.1, 2 ст. 11 ЦПК України (суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог…), їй слід чітко було б визначити у позовній заяві суму додаткових витрат на дитину та відповідним чином її обґрунтувати в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, ст.ст.180- 191 СК України, ст.1 Закону України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати", в редакції від 20.10.2009 р. , п.17-19 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Продовжити стягувати щомісяця аліменти в розмірі ј частини з всіх видів доходу, однак не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого головним бухгалтером підприємства споживчої кооперації "Городоцький комбінат громадського харчування", на користь ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 06.12.2010 року і до повноліття дитини.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 51 грн. державного мита, а також 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, звільнивши від сплати судових витрат ОСОБА_1

Рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення, однак якщо учасники процесу не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: