Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2010 року Лисичанський міський суд Луганської області в складі: головуючої судді Чернобривко Л.Б.

при секретарі Дьоміновій О.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

вс тановив:

Позивачка звернулась до відповідачки з позовом про розірвання договору довічного утримання, посилаючись на те, що 14.06.2006 року уклала з нею договір довічного утримання, який посвідчений державною нотаріальною конторою, відповідно до якого передала у власність квартиру, розташовану за адресою м. Лисичанськ, вул.. Котовського, 16/7 , а відповідачка повинна була її довічно повністю утримувати, забезпечувати харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в її безплатному довічному утриманні житлову кімнату площею 16.7м.2. Вартість її матеріального забезпечення складає 200грн. на місяць. За період існування договору відповідачка не в повному обсязі його виконувала, не забезпечувала одягом, не надавала допомогу у розмірі 200грн., а тільки доглядала і готувала їжу, прала білизну, купала один раз на три місяці, а з 01.01.2010 року припинила в односторонньому порядку виконувати умови договору довічного утримання. Добровільно розірвати договір довічного у тримання відповідачка відмовляється. Просила розірвати договір довічного утримання та стягнути на її користь судові витрати в сумі 145грн.50 коп.

У судове засідання позивачка не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволені позову наполягала.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1, підтримав позов , просив його задовольнити у своїх поясненнях посилався на обставини. Викладені у позовній заяві, на підтвердження яких надав суду відповідні докази.

Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що дійсно між нею та позивачкою був укладений договір 14.06.2006 року , де в її обовязки входило годувати позивачку, обувати, купати, доглядати її. Вона її купала, придбала для неї 2 нічні сорочки, 2 майки, плаття, носки. Робили заготовку на зиму, варила варення, робила салати, виконувала все, що та просила її зробити. Готувала дома, а потім приносила їй їжу. Купатися позивачка не хотіла, купала її двічі на місяць. Прибирала в кімнаті кожну неділю. Єдине, за що сварилась з позивачкою, це за вживання нею спиртних напитків. Одного разу, будучи в такому стані, позивачка упала, пошкодила обличчя, руку,тому вона вимушена була викликати лікарів. Вона пропонувала позивачці не укладати договір, говорила, що просто буде за нею доглядати, а та не погодилась , наполягала на укладенні договору. Вона змушена була у звязку з укладенням договору здати свою квартиру, а тепер вона залишається без житла.

Суд досліджує надані докази: копія паспорту позивачки, копія паспорту відповідачки, копія договору довічного утримання , витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, квитанція про оплату юридичних послуг.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала суду, що чотири роки ОСОБА_5 доглядала за ОСОБА_2. Відвідувала її тричі на день. Коли було необхідно доглядала і вночі. На ринку купувала продукти та приносила ОСОБА_2. ОСОБА_5 не могла покормити ОСОБА_2 просила, щоб вона допомогла їй. Зі слів сусідів їй відомо, що ОСОБА_2 скаржилась на ОСОБА_5 за те, що вона її погано доглядає. З січня 2010 року ОСОБА_5 перестала доглядати за позивачкою. Коли відповідачка перестала доглядати за позивачкою, та сказала, що вона їй не потрібна. У відповідачки була квартира на Робочій горі, від якої вона вимушена була відмовитись, укладаючи договір довічного утримання.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала суду, що відповідачка доглядала за позивачкою чотири роки. ОСОБА_3 говорила ОСОБА_2, що вона її залишить, не відвідувала позивачку по 2-3 дні, потім приходила до неї і питала, як там ОСОБА_2, на що вона говорила їй, щоб вона йшла до ОСОБА_2 і доглядала за нею Відповідачка не повністю виконувала умови договору, не платили 200грн. , купала один раз на місяць, прибрала один раз на місяць, прала . З січня 2010 року перестала доглядати за позивачкою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала суду, що вона перебуває в активі ради ветеранів, відвідує хворих. ОСОБА_2 скаржилась на ОСОБА_5, що часто вони сваряться, Аня її покинула. Сусіди сваряться, що з квартири ОСОБА_2 йде неприємний запах,бо не прибирається. ОСОБА_8 з нею не доглядала, ОСОБА_2 звернулась за допомогою до ради ветеранів. їй відомо зі слів, що купала позивачку ОСОБА_8 нечасто, частіше необхідно було прибирати в кімнаті. ОСОБА_5 часто готувала ОСОБА_5 їжу позивачці, сказати не може. Останній раз ОСОБА_5 була у ОСОБА_2 у січні 2010 року, у той час ОСОБА_5 в квартирі не було. Зі слів Тимченко їй відомо, що ОСОБА_5 говорила, що не може бути з ОСОБА_2, говорила, що залишить її.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав суду, що йому відомо що з 2008 року відповідачка доглядає за ОСОБА_2. Був договір про те, що ОСОБА_5 буде доглядати за ОСОБА_2, їй після смерті ОСОБА_2 залишиться квартира. ОСОБА_3 ходила до ОСОБА_2 , готовила їй їжу, кормила, обмивала останню. Коли ОСОБА_2 упала, поранилась, Аня доглядала за нею. Приходила до неї ОСОБА_5 і в день, і в ночі, бо жили в одному будинку на різних поверхах. Коли бував у ОСОБА_5, бачив, що вона доглядала за ОСОБА_2. Договір він не читав. З якого часу ОСОБА_5 перестала доглядати за Тимченко йому невідомо.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала суду, що її сестра, ОСОБА_5 доглядала за ОСОБА_2, і їй дуже шкода, що тепер її сестра залишилась без даху над головою. ОСОБА_3 доглядала за ОСОБА_2, готувала їй їжу, мила, прибирала в квартирі, купувала за проханням ОСОБА_2 продукти харчування, залишки грошей завжди віддавала ОСОБА_2. Коли та упала, Аня доглядала за нею, обмивала її. ОСОБА_8 ОСОБА_2 пообіцяла сестрі свою квартиру, ОСОБА_8 свою квартиру здала, бо не могла оплачувати комунальні послуги за дві квартири, а тепер їй ніде жити. Вона виконували всі вимоги позивачки, не сварили, не била її. До позивачки ходила сусідка, з якою та вживала спиртні напої, через що ОСОБА_2 упала. Чоловік допоміг підняти її. Аня обмила ОСОБА_2, давала їй ліки, доглядала за нею. Чому та відмовляється він сестри не може зрозуміти. Коли ОСОБА_8 перестала доглядати за ОСОБА_2, їй не відомо. ОСОБА_2 від сестри відмовилась, не хоче щоб та за нею доглядала, нічого не пояснює.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, відповідачки, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Суд встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що 14.06.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого ОСОБА_2 добровільно передає у власність ОСОБА_3 однокімнатну квартиру 7 у житловому будинку 16 по вул. Котовського міста Лисичанська, а ОСОБА_3 зобовязується довічно повністю утримувати ОСОБА_2, забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберегати в її безплатному довічному користуванні житлову кімнату. Вартість матеріального забезпечення ( харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі 200 ( двісті) грн. щомісячно. Цей договір може бути розірваний по згоді сторін, а в разі невиконання умов та відмови від добровільного розірвання однієї з сторін - у судовому порядку ( а.с.6-7). Також судом встановлено з показань відповідачки, свідків, допитаних у судовому засіданні, що відповідачка виконувала умови договору не в повному обсязі, не надавала позивачці допомогу 200грн. щомісячно, не забезпечувала одягом. Тільки готувала їжу, прала білизну, купала не часто, а з січня 2010 року, чого не заперечує і сама відповідачка , припинила в односторонньому порядку виконувати умови договору.

Відповідно до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду : 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов»язікв, незалежно від його вини. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати судовий збір в сумі 8грн.50 коп., витрати на ІТЗ 37 грн., витрати на послуги адвоката в сумі 100грн., а всього 145грн. 50 коп.

На підставі ст. 755 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити .

Розірвати договір довічного утримання від 14 червня 2006 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори та внесений до Державного реєстру правочинів 18.06.2006 року за № 1367924. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати : судовий збір в сумі 8грн.50 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 37 грн., витрати за надання юридичної допомоги в сумі 100грн., а всього 145(сто сорок пять) грн. 50коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання апеляційної скарги через Лисичанський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя