Справа № 2-215/2010
РІШЕННЯ

іменем України

07 липня 2010 року, Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Тихонової Н.С., при секретареві - Гроднової Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 Вказував на те, що на початку 2008 року, маючи намір придбати квартиру для родини свого сина, домовився з відповідачами про купівлю, у термін до серпня 2008 року, квартири АДРЕСА_1, у якої останні мешкали. Зі свого боку, на підтвердження наміру, він передав ОСОБА_2, у рахунок часткової сплати вартості квартири, грошові кошти у розмірі - 2850 Євро, 2600 грн., 3000 Євро. Розпочав ремонт у квартирі, а саме поміняв труби, віконні та балконний блоки, витративши загальну суму - 18640 грн. ОСОБА_1, відповідачі у оговорений термін не оформили документи, через що угода не відбулася, пізніше продали квартиру іншої особі. Вважаючи відповідачів винними у тому, що угода не відбулася, просив стягнути в солідарному порядку авансовий платіж - 46969 грн.67 коп., втрату від інфляції - 6134 грн.23 коп., усього - 53103 грн.90 коп.; моральну шкоду - 10000 грн., вартість ремонту - 18640 грн., витрати на правові послуги - 2000 грн., довідку - 15 грн., доручення - 200 грн., судові витрати.

23.10.2009 року ОСОБА_3 звернулась із зустрічним позовом. Мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 своїми діями привів квартиру у непридатний для проживання стан, через що вона потребує відновлювального ремонту. Просила стягнути збитки - 13204 грн., вартість ремонту, 123000 грн. - упущену вигоду, звернувши стягнення на суму застави, отриманої як авансовий платіж.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та уточнили, просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку подвійну суму завдатку через провину відповідачів у тому, що угода не укладалась, у розмірі -133666 грн., 3% річних - 3718 грн.58 коп., втрату коштів від інфляції - 15237 грн.93 коп., витрати на ремонт - 18640 грн., моральну шкоду - 33850 грн., судові витрати.

ОСОБА_2 від свого імені та від імені ОСОБА_3, та його представник у судовому засіданні заявлені вимоги не визнали, зустрічний позов підтримали.

Вислухавши сторін, представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1, маючи намір придбати квартиру сину, до народження онука, яке очікувалось у серпні 2008 року, досяг попередньої домовленості з ОСОБА_2 щодо купівлі квартири АДРЕСА_2.

Квартира АДРЕСА_1 належала до державного житлового фонду, не була приватизована.

У квартирі мешкали ОСОБА_3, її дочка - ОСОБА_4, син - ОСОБА_5, онук - ОСОБА_6, онучка - ОСОБА_7, онучка ОСОБА_8, зять - ОСОБА_2

ОСОБА_1 у рахунок вартості квартири, передав ОСОБА_2 для вирішення питання приватизації, погашення заборгованості, та інших, відповідно до розписок, 20.05.2008 року - 2850 Євро и 2600 грн., 03.06.2008 року - 3000 Євро.

Отримавши ключі від квартири, Пронь терміново, до народження онука, з відома відповідачів, розпочав ремонтні роботи, оскільки квартира перебувала у непридатному для проживання стані. Ці дії були вчинені в інтересах відповідачів, оскільки поліпшили стан квартири.

Позивачем було витрачено на заміну віконних та балконних блоків - 16840 грн., на заміну труб, які перебували у аварійному стані, - 1800 грн., усього ним було витрачено - 18640 грн.

Онук позивача - ОСОБА_9 народився 30.08.2008 року.

На цей час документи на відчуження відповідачами підготовлені не були, через що ОСОБА_1 скасував домовленість та вимагав повернення усіх витрачених коштів.

Усіх мешканців спірної квартири, окрім ОСОБА_3, було знято з реєстраційного обліку - 12.09.2008 року.

Квартиру було приватизовано на імя ОСОБА_3 лише 16.10.2008 року та знято ОСОБА_3 з реєстрації - 24.10.2008 року.

27.02.2009 року квартиру було продано ОСОБА_3 сімї Козаченко.

Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним

чином.

Оскільки сторонами не було посвідчено угоду купівлі-продажу, усі кошти, передані у рахунок авансових платежів, підлягають поверненню відповідачем позивачу. ОСОБА_1 відповідач відмовляється від повернення коштів.

Згідно ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму основанного боргу, а також сплатити за час прострочення суму інфляційних.

Відповідно до ст.1160 ЦК України, якщо особа, яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення - має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат, якщо вони були виправдані обставинами, за яких були вчинені дії.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

На підставі вищевикладеного, враховуючи усі надані докази у сукупності, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 вимоги підлягають частковому задоволенню. Позивачу діями відповідача ОСОБА_2 причинено моральну шкоду, з урахуванням тривалості подій та обставин особистого життя родини позивача та обставин справи, суд вважає можливим визначити її у розмірі 5000 грн., крім того, необхідно стягнути з ОСОБА_2, який власноруч отримував кошти, суму авансових платежів у розмірі 64233 грн. (еквівалентно 5850 Євро) та 2600 грн., що у сумі, на час подачі позову складає - 66833 грн. ,втрату коштів від інфляції - 15237 грн.93 коп., вартість ремонтних робіт - 18640 грн., усього - 100710 грн.93 коп., моральну шкоду - 5000 грн. Крім того, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору - 1015 грн.50 коп., витрати на ІТЗ процесу - 120 грн., витрати по сплаті юридичних послуг - 2000 грн., отримання довідки - 15 грн., посвідчення доручення - 200 грн., усього 3350 грн.50 коп.

Вимоги, заявлені до ОСОБА_3 суд вважає такими, що не підлягають задоволенню через те, що нею особисто кошти не отримувались, домовленість відбувалась безпосередньо через ОСОБА_2

З урахування наведеного вище, суд вважає, що зустрічний позов задоволенню не підлягає через його необґрунтованість.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі - 100710 грн.93 коп., компенсацію моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору - 1015 грн.50 коп., витрати на ІТЗ процесу - 120 грн., витрати на юридичні послуги - 2000 грн., витрати, повязані з забезпеченням процесу - 215 грн., усього - 3350 грн.50 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: