КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-3070/2010
Провадження № 2-3070/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.11.2010 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючої у справі судді - ЧернявськоїЯ.А.

при секретарі судового засідання - Мізюн Р.І., Кошурко Є.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача- Алексахіна О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства закритого типу «МСУ- 139» про стягнення заборгованості за використання транспортного засобу у розмірі 18600 грн. та майнової шкоди у розмірі 900 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 року ОСОБА_2 звернулося до суду з позовом до Акціонерного товариства закритого типу «МСУ-139», в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за використання транспортного засобу у розмірі 18600 грн., майнову шкоди у розмірі 900 грн., а також 195 грн. державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 19 червня 2009 року він уклав з відповідачем у простій письмовій формі договір оренди транспортного засобу, відповідно до умов якого, він передав відповідачу у тимчасове платне користування власний мікроавтобус LDV CONVOY, реєстраційний № НОМЕР_1 , який відповідач використовував для перевезення своїх співробітників. Орендна плата за договором становила 3000 грн. у місяць. Зазначений договір було укладено строком на 3 місяці, тобто до 19.09.2009 року, але пролонговано сторонами до 19 січня 2010 року. 19 січня 2010 року сторони уклали новий договір на тих самих умовах та в такій самій формі строком до 31.12.2010 року. Також позивач зазначає, що він надав працівникам підприємства відповідача нотаріально посвідчені довіреності на управління транспортним засобом та у зв`язку із своєю юридичною необізнаністю не посвідчив договори нотаріально. Оскільки відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором щодо оплати орендної плати та, починаючи з грудня 2009 року не проводив з позивачем розрахунки, позивач 25 червня 2010 року забрав у відповідача мікроавтобус. Крім того, позивач зазначає, що у мікроавтобуса б/ та відсутня права фара вартістю 900 грн., про що було зроблено відповідний запис в акті прийому-передачі. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за використання мікроавтобуса за період з 20 грудня 2009 року по 25 червня 2010 року у розмірі 18600 грн. та майнову шкоду спричинену йому внаслідок відсутності правої фари у розмірі 900 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримав В повному обсязі та посилаючись на обставини викладені в позові, просив позов задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_3 - у відзиві на позовну заяву та у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що договори оренди транспортного засобу 8ід 19 червня 2009 року та 19 січня 2010 року, на які посилається позивач, не були укладені і пролонговані у порядку, передбаченому цивільним законодавством України, оскільки сторонами не було узгоджено їх умови та не було посвідчено нотаріально. Крім того, зазначає, що договір від 19 січня 2010 року не підписаний головою правління товариства, а на ньому стільки факсимільна печатка підпису.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, давши належну оцінку поясненням свідка, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору оренди транспортного засобу від 19 червня 2009 року, укладеного між позивачем - ОСОБА_2 та акціонерним товариством закритого типу «МСУ-139» у простій письмовій формі, позивач передав відповідачу у тимчасове платне користування власний мікроавтобус LDV CONVOY, реєстраційний № НОМЕР_1 , а відповідач. В свою чергу, відповідач зобов`язувався сплачувати позивачу орендну плату у розмірі 3000 грн. на місяць та використовувати мікроавтобус для перевезення свої робітників. 19 січня 2010 року позивач та відповідач уклали новий договір оренди транспортного засобу на тих самих умовах та у такій самій формі як і попередній договір від 19 червня 2009 року.

Дані обстави підтверджуються оригіналами договорів оренди від 19 червня 2009 року та від 19 січня 2010 року.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він дійсно перевозив робітників товариства мікроавтобусом LDV CONVOY, реєстраційний № НОМЕР_1 .

Таким чином, сторони фактично виконували договір оренди транспортного засобу.

Оскільки відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо своєчасної сплати орендної плати за використання мікроавтобусу, починаючи з грудня 2009 року, позивач 25 червня 2010 року забрав мікроавтобус у відповідача, про що зроблено відповідний запис механіком товариства відповідача ОСОБА_5 на Акті приймання-передачі транспортного засобу, який міститься у матеріалах справи.

Відповідно до положень ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 ст. 220 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемний. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦКУ недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного Кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Враховуючи наведені положення закону, суд погоджується з вимогами позивача в частині стягнення з відповідача заборгованість за використання мікроавтобуса за період з 20 грудня 2009 року по 25 червня 2010 року у розмірі 18600 грн., оскільки під час судового розгляду знайшов підтвердження факт використання відповідачем мікроавтобусу.

Що стосується позовних вимог позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 900 грн., спричиненої внаслідок відсутності у мікроавтобусі LDV CONVOY, реєстраційний № НОМЕР_1 правої фари, вартість якої підтверджується рахунком № 2890 від 02 липня 2010 року, то відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, суд вважає позовні вимоги в цій частин обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення представника відповідача не беруться судом до уваги, оскільки відповідно до ч. З ст. 10, ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача державне мито у розмірі 195 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу розмірі 120 грн.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із загальних засад цивільного судочинства: справедливості, добросовісності та розумності, зазначених у ст. З Цивільного кодексу України.

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства закритого типу «МСУ-139» про стягнення заборгованості за використання транспортного засобу у розмірі 18600 грн. та майнової шкоди у розмірі 900 грн. - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства закритого типу «МСУ-139» на користь ОСОБА_2 заборгованість за використання транспортного засобу у розмірі 18600 грн., майнову шкоду у розмірі 900 грн., 195 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.А.Чернявська