Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-15/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2010 року

Красилівський районний суд . Хмельницької області у складі: головуючого - судді Вознюка Р.В. при секретарі Басистій Т.В. з участю позивача ОСОБА_1 ,

^ІИІі!

ИНиП'

МІ

ІіЯІ

* її і

представника позивача

відповідачів ОСОБА_2

І ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Красилові цивільну справу за позовом ОСОБА_4

Нерсесівни до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права спільної

сумісної власності подружжя, стягнення грошової компенсації,

встановив:

В травні 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання

добудови до будинку розміром 4,5x10м., витрат на проведення капітального ремонту будинку, сарая

розміром 6,75x4м., гаража розміром 4,5x7м., літньої кухні розміром 6x3м., які розташовані по

вул.Щорса, 66Б в м.Красилові, загальною вартістю .720000 грн. спільною власністю подружжя та

стягнути на її користь грошову компенсацію 1/2 вартості спільного майна подружжя в сумі 360 000 грн.,

залишивши за ОСОБА_2 право власності на вказані обєкти, посилаючись на те, що 20.11.1993 року

між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. З 1993 року вона приписана в будинку№66 по вул.Щорса

в м.Красилові, де також жив її чоловік та його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_1. Вони жили як одна

сімя і вели спільне господарство.

З 2001 року по лютий 2008 року позивач їздила на заробітки в Італію та приїжджала щороку на 2-3

місяці додому, утримувала сімю матеріально, привозила та пересилала ОСОБА_2'щомісяця 800-1200

доларів США.

01.03.2003 року на зароблені позивачем кошти був придбаний будинок №59 по вул.Свердлова в

м.Красилові, зареєстрували право власності на імя ОСОБА_1 з умовою, яка була виконана, іцо батьки

чоловіка переїдуть жити у вказаний будинок, а вона з чоловіком залишаться проживати,

розбудовуватись та робити ремонт в будинку №66 по вул.Щорса вм.Красилові, який на той час був

зареєстрований за батьком чоловіка ОСОБА_5.

З 03.11.2005 року право власності на вказаний будинок зареєстроване на ОСОБА_2 на підставі

договору дарування між ОСОБА_1В та галушем Ю.К.. У 2006 році ОСОБА_5 помер.

За період її спільного проживання з відповідачем вони за спільні кошти провели перепланування

будинку, побудували прибудову та господарські приміщення по вул.Щорса, 66Б в м.Красилові на суму

720 000 грн., а саме:

- у 2002-2004 роках цегляну прибудову з погребом, перепланування будинку із збільшенням

житлової площі в середині будинку;

-у 1998 - 2000 роках сарай цегляний;

-у 2000-2001 роках літню кухню з погребом;

-у 2002-2003 роках гараж цегляний;

-у 2005 році капітальний ремонт будинку. Крім цього просила стягнути судові витрати.

Судом до участі в справі співвідповідачем залучено ОСОБА_1.

В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги, просила визнати добудову до будинку розміром 4,5x10м., потреб під добудовою, витрати на проведення капітального ремонту будинку, хлів, літню кухню, погреб, під літньою кухнею, гараж, септик, розташовані по вул.Щорса. 66А, в м.Красилові на загальну суму 270 898 грн., спільною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4, стягнути з

ОСОБА_2 на користь Галуш, Л.Н. грошову компенсацію 1/2 частини вартості спільного майна подружжя в сумі 135449 грн. залишивши за ОСОБА_2 право власності на вказані обєкти.

Відповідачі та їх представник позов не визнали, пояснили, що спірне домоволодіння до З листопада 2005 року належало ОСОБА_1В:, і домовленостей про створення спільної власності між ОСОБА_4Н, ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_7 не було. Всі будівельні та ремонтні роботи проводились за кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_2К будь-якої матеріальної допомоги у 1998 - 2005 роках при здійсненні прибудов та проведенні ремонту у спірному майні не надавали. Кошти, які ОСОБА_4 передавала для ОСОБА_2, для ремонту та будівництва не використовувались.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, пояснення свідків, дослідивши надані докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом обєктивно встановлено, що з 17 жовтня 1977 року ОСОБА_5 на праві власності належало домоволодіння по вул.Щорса, 66А в м.Красилові. 20.11.1993 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. Батьками ОСОБА_2 є ОСОБА_5 та ОСОБА_1. 01.03.2003 року ОСОБА_1 придбала будинок №59 по вул.Свердлова в м.Красилові. Рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради №980 від 29.09.2005 року ОСОБА_5-видано дозвіл на оформлення документації на добудову житлового будинку по вул.Щорса, 66А веранди розміром 10,0x4,5м., перепланування в середині будинку з збільшенням житлової площі, гараж розміром 7,0x4,50м., літню кухню розміром 6,0x3,0м.. 03.11.2005 року між ОСОБА_8 га ОСОБА_2 укладено договір домоволодіння по вул.Щорса, 66А в м.Красилові. 25.05.2006 року ОСОБА_5 помер. 04.06.2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

Загальна вартість спірної прибудови, будівель господарського призначенні проведеного ремонту в домогосподарстві по вул.Щорса, І56А в м.Красилові становить 270898 гривень.

Вказані обставини сторонами не оспарюються та визнаються, а також підтверджуються:

-інвентарною справою домоволодіння по вул.Щорса, 66А в м.Красилові;

-свідоцтвом про шлю виданого 16.04.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції;

-довідками характеристиками виданими Бюро технічної інвентаризації №149 від 28.05.2008 року, №150 від 28.05.2008 року житлових будинків №66А;

-витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно - будинку №66А по вул.Щорса в м.Красилові за ОСОБА_2;

-свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 виданого. 26 травня 2006 року відділом реєстрації актів

цивільного стану Красилівського районного управління юстиції;

-висновком судової будівельно-технічної експертизи №5-24 від 16 травня 2010 року.

.

Також сторони визнають, що всі прибудови, будівництва і ремонт в домоволодінні №66Б по вул.Щорса в м.Красилові здійснювались до укладення договору дарування вказаного домоволодіння між ОСОБА_5 та ОСОБА_2.

Правовий режим майна подружжя, протягом перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в шлюбі, в різні періоди часу, регулювався ст.17 Закону України «Про власність», ч.І ст.22 Кодексу про шлюб та сімю України, ч.І ст.62 Сімейного кодексу України, ч.І, 3, 4 ст.368 Цивільного кодекс України від 16.01.2003 року.

Згідно ст.17 Закону України «Про власність», який діяв на час спірних правовідносин, майно,

придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не

встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що

об'єдналися для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено

письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного визначається ступенем його трудової участі.

Згідно ч.І ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є

його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і

розпорядження цим майном.

Відповідно до ч.І ст.62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу

істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат

другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної

сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.І, 3, 4 ст.368 Цивільного кодексу України, спільна власність двох або більше осіб

без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте

и*

подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором

або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою

спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

В силу п.2 ч.І ст.57 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини,

чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку

спадкування.

Приймаючи до уваги, що власником домоволодіння по вул.Щорса, 66А в м. Красилові, з 1977 року

являвся ОСОБА_1В, а з 03.11.2005 року, після ОСОБА_5, його власником на підставі договору

дарування став ОСОБА_2, відсутні підстави для визнання вказаного домоволодіння спільною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2.

Враховуючи викладене, також відсутні підстави для стягнення компенсації вартості цього майна.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про власність», ч.І

ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, п.2 ч.І ст.57, ч.І ст.62 Сімейного кодексу України, ч.І, 3, 4

ст.368 Цивільного кодекс України від 16.01.2003 року, суд

вирішив:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя