Трускавецький міський суд Львівської області
Трускавецький міський суд Львівської області
в складі : головуючого судді Грицьківа В.Т.
при секретарі Ринді О.О.
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Трускавцi цивiльну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Трускавецька державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Трускавецького мiського суду Львiвської областi з позовом до ОСОБА_2, третя особа Трускавецька державна нотаріальна контора про визнання недійсним заповіту.
Свої вимоги мотивує тим, що він виріс в м. Трускавець по вул. Стефаника в будинку №6. Сімя його складалася з батьків: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, а також молодшого брата ОСОБА_5,04.02. ІНФОРМАЦІЯ_3. Сім'ї належить приватний житловий чотирьохкімнатний будинок за згаданою вище адресою. До будинку належить літня кухня, цегляний гараж та присадибна земельна ділянка площею 0,091 га, по периметру якої розташований металевий та частково зелений паркан. Після закінчення середньої школи позивач в 1966 році поступив на навчання до Львівського політехнічного інституту, під час навчання одружився, поїхав працювати та залишився жити в м. Москві, де і зараз зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.
Батьки позивача фактично проживали самі, а він щорічно їх відвідував, особисто надавав всіляку, як матеріальну, так і моральну підтримку батькам. Ще при житті батьки визначилися, що позивач з братом успадкує все належне їм майно, у зв'язку з чим 15 вересня 2000 року батько позивача оформив заповіт, посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори. Відповідно до цього заповіту все належне батькові майно, а саме житловий будинок, який належав йому на праві приватної власності з
господарськими будівлями, земельну ділянку заповів позивачу та його брату ОСОБА_5 в рівних частинах кожному.
16 березня 2004 року померла матір позивача, а батько залишився сам. Позивач щорічно на свята відвідував його, висилав гроші, а також попросив свого знайомого ОСОБА_6, який проживає неподалік від батька позивача і який зберігав на подвір'ї будинку свій власний автомобіль, щоб допомагав його батькові та опікувався ним.
09 грудня 2006 року батько позивача на 91 році життя помер. Про те, що батько помер позивач не знав, його ніхто не повідомив. Брат позивача ОСОБА_7 на той час перебував вдома у батька, але і той позивача про смерть батька не повідомив. Позивач дізнався про смерть батька тільки після його похорону і приїхав вже на поминки по сорока днях після його смерті.
Заповіт батька перебував у позивача на руках, і він запропонував своєму брату ОСОБА_5 піти в нотаріальну контору м. Трускавця та подати заяви на прийняття спадщини, але ОСОБА_5 відповів позивачу, що батько перед смертю подарував все своє майно онукові (синові ОСОБА_7) ОСОБА_2. Слід зазначити, що ОСОБА_5 останніх п'ять років ніде не працює, відбував міру покарання в РФ і після повернення з місць позбавлення волі приїхав у січні 2006 року до батька. Після повідомлення брата, позивач звернувся спочатку до державного нотаріуса м. Трускавця, представив йому заповіт батька, написав заяву на прийняття спадщини. Будь-яких даних у державного нотаріуса м. Трускавця про відчуження будинку батьком на той час не було. За порадою нотаріуса позивач звернувся в Дрогобицьке МБТІ і ЕО, де йому повідомили, що будинок рахується за батьком. Після цього позивач у брата ОСОБА_5 став з'ясовувати про факт заповідання батьком будинку онукові, на що ОСОБА_5 порадив перетелефонувати в ОСОБА_8 - Петербург до його дружини і в неї з'ясувати обставини зміни батьком заповіту. Позивач перетелефонував до дружини ОСОБА_5 та дізнався, що ОСОБА_2 з сестрою та її чоловіком в травні 2006 року приїжджали до ОСОБА_3 на відпочинок і в цей час, а саме 28 травня 2006 року заповіт був змінений.
Позивач вважає, що його батько на час оформлення заповіту 28 травня 2006 року перебував у хворобливому стані, який позбавляв його можливості правильно оцінювати значення своїх дій та керувати ними, тобто батько страждав психічними розладами, оскільки
його батько з 1937 року по 1947 рік перебував у місцях позбавлення волі, будучи засудженим за навмисне вбивство, останніх два роки, особливо після смерті матері, у нього були чітко помітні розлади психіки, він був збудженим, скаржився на незадовільний стан свого здоров'я. Позивачу відомо, що батько після смерті матері у 2004 році лікувався в стаціонарному відділенні Львівської обласної психіатричної лікарні. Брат позивача ОСОБА_7, перебуваючи впродовж 2006 року з батьком, зловживав алкогольними напоями, за батьком не слідкував.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та просять їх задоволити, додавши, що у 1987 чи 1988 році мама була дуже хвора, в неї на голові була пухлина, він забрав її в Москву, де їй зробили операцію. Операцію їй зробили вдало. В 2004 році мама помирає і батько залишається сам. Після розвалу Радянського Союзу він кожен рік приїжджав до батьків в гості і коли їхав залишав їм гроші. В 2003 році до мене зателефонувала мати і сказала, що їх обікрали і винесли з хати все золото. Після того стан здоровя матері погіршився і вона померла. В 2005 році він приїхав в м. Трускавець і поставив матері памятник. Коли помер батько, то йому навіть ніхто не повідомив. Зараз в будинку батьків живе його брат, який є алкоголіком. Він телефонував дружині брата, щоб вона забрала його в м. Санкт-Петербург, але вона відмовилась. Через 6 місяців після смерті батька він зайшов до хати, але мати відповідача сказала, що батько переробив заповіт та запропонувала мені поділити майно на три частини, а коли він зайшов на другий день, то брат його до хати не пустив. Батько погано бачив і не міг підписати заповіт, бо він хворів, в нього батька був поганий зір, слух і також було психічне відхилення. Коли померла мати, то батько завжди плакав та говорив, що вона до нього приходила, а також говорив, що памятає лише це, що було давно, а зараз нічого не памятає. Після чого він відвіз батька до м. Львова в психлікарню де він лікувався після чого йому стало краще. У 2005 році ОСОБА_6 знову відвозив батька в психлікарню. Після смерті матері з батьком проживала мамина подруга, але в січні 2006 року до батька приїхав його брат і вигнав її. Після розпаду Радянського Союзу тільки він допомагав батькові, до племінників відносився як до своїх дітей і навіть допоміг їм влаштуватись на роботу.
Також позивач пояснив, що психічні відхилення у батька зявилися в 2004 році після смерті матері, а до того були відхилення, але незначні, після смерті матері батько самостійно себе обслуговував та робив хатню роботу, найбільше з батьком спілкувався ОСОБА_6, який ним опікувався, після смерті матері батько отримував пенсію та він передавав йому гроші, за які він жив, можливо батько не бачив, що підписує, він не звертався до нотаріуса за прийняттям спадщини після смерті матері.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просять їх задоволити.
В судовому засіданні відповідач проти позовних вимог заперечив та просить суд відмовити в задоволенні позову, по суті справи пояснив що коли дід помер, його батько зателефонував в м. Москву і сказав, що таке сталось. Його мати також телефонувала, щоб повідомити позивача, що помер дід і розмовляла з його дружиною. В понеділок мати знову зателефонувала в м. Москву і розмовляла з позивачем, якому повідомила про смерть діда, а він сказав, що чує про це вперше, оскільки дружина йому нічого не передавала. Багато сусідів знало діда і вони мають координати позивача, якому могли самі зателефонувати. Позивач говорив, що йому нічого не треба, оскільки він все має в м. Москві. За рік до смерті дід до нас зателефонував і сказав, щоб хтось приїхав до нього та допоміг і його батько поїхав. Це було в 2005 році. Його мати з сестрою приїжджали в м. Трускавець провідувати діда та матеріально допомагали дідові. В травні 2006 року він приїхав з сестрою до діда, який він дуже зрадів. Він разом з дідом грали шахмати і дід вигравав. Дід був в тверезому розумі і сказав, що хоче заповісти все майно йому, оскільки він його улюблений внук та сказав йому, щоби піти до нотаріуса для того щоб скласти заповіт. Дід попросив свого знайомого, щоб він їх відвіз до нотаріуса. При двох свідках було складено заповіт, спочатку заповіт зачитав нотаріус, потім два свідки та дід все зрозумів та підписав. Дід жалів його, оскільки він хворий, також до діда приїжджала його сестра і вони разом з нею доглядали діда. Сестра мила діда, переодягала та міняла йому постіль. Також приїжджала дружина позивача, яка по спеціальності медик, але не допомагала їм доглядати діда. Дружина позивача навіть свою рідну матір віддала в дім пристарілих.
Також позивач заявив, що у 2005 році був цілий місяць в діда з середини вересня по середину жовтня, у 2006 році був в діда 2 тижні травня, дід сам робив домашні роботи, а саме застеляв постіль, підмітав, ходив до магазину, в травні 2006 року він ходив з дідом на рибалку, а також дід знав багато віршів, його батько проживав з дідом з 9.01.2006 року, він не вірить, що його дід лікувався в психіатричній лікарні в м. Львові, у діда не було ніяких психічних відхилень, він завжди був при ясному розумі, він хотів забрати діда в м. Санкт-Петербург, але дід відмовився.
Будучи допитаною в ході судового засідання, свідок ОСОБА_9 по суті справи показала, що сімю ОСОБА_3 знає давно, знала всіх, а саме маму, тата, позивача і його брата. Дідусь любив всіх онуків, після смерті баби, дід тяжко переніс її смерть і у нього погіршився зір, він її не впізнавав, вона часто ходила до них додому, питала діда, чи телефонував його син ОСОБА_10, а він питав який, а потім згадував. Після смерті дружини, дід проживав з якоюсь жіночкою, але після приїзду його сина з м. Санкт-Петербург, вона пішла геть. Вона займалась похоронами, болото з хати лопатою вигрібала, бо там було багато бомжів. Коли приїхав син з м. Санкт-Петербург, то дід часто з ним випивав. Батька позивача хоронили за його гроші та за гроші позивача, які він залишив її чоловікові. Позивач залишив її чоловікові близько 300 доларів США. Позивач матеріально допомагав своїм батькам. Після розпаду Радянського Союзу, батьки позивача не мали грошей, а тому він постійно їм передавав 200, 300, 400 доларів США. Позивач поставив матері памятник. Також позивач приїжджав та возив батька в психіатричну лікарню в м. Львів, а також просив її чоловіка, щоб він відвіз. Відхилення в батька позивача зявились після смерті дружини, він її не впізнавав, не міг конкретно сказати куди йде. Дід себе сам обслуговував, а саме сам робив домашню роботу, ходив в магазин. На похороні діда онуків не було. Я неодноразово бачила як споювали діда. З родичів на похороні був лише його син ОСОБА_7, який був пяний.
Будучи допитаною в ході судового засідання, свідок ОСОБА_11 по суті справи показала, що сімю ОСОБА_3 знає давно, її донька живе в м. Москві і коли вона їхала від неї, то позивач передавав батькам гроші, а саме 200-300 доларів США. Їздили вона з чоловіком до доньки 3 рази на рік. В 2004 році померла мати позивача. Після смерті дружини батько позивача здав здоровям, оскільки для нього це було сильним ударом. Вона часто його провідувала і заставала там онуків. Дід погано бачив і память в нього була погана. Він її зразу не впізнавав, а лише через 10-15 хвилин. Дід спочатку жив з жіночкою, яка була подружкою його дружини, а потім приїхав його син ОСОБА_7 з м. Санкт-Петербурга і він жив з ним. ОСОБА_7 любив випити і такі самі в нього були друзі. Батько позивача говорив, що йому сняться страшні сни і що скоро за ним прийде його дружина. За пів року до смерті батько позивача її не впізнавав. Вона провідувала батька позивача 1-2 рази в тиждень, якщо не їздила в м. Москву.
Будучи допитаним в ході судового засідання, свідок ОСОБА_12 по суті справи показав, що був сусідом ОСОБА_3, позивач допомагав батькам матеріально, він бачив як позивач в касі оплачував за батьків комунальні послуги. Після смерті дружини дід жив з якоюсь жіночкою, а коли приїхав його син з м. Санкт-Петербурга, то він проживав з ним. Мати позивача померла в 2004 році. З батьком позивача проживав його син ОСОБА_7, який проживає з ним і по сьогоднішній день. Спочатку син ОСОБА_7 жив з батьками до смерті матері, потім поїхав до себе в м. Санкт-Петербург, а потім приїхав і проживав в м. Трускавець до смерті батька. Свідок проживає по сусідству, а саме через паркан. Брат позивача ОСОБА_7 дуже пив, а потім і батько почав пити. Він бачив пяним батька позивача. Батько позивача лікувався, а саме проходив обстеження в м. Львові, але він не знає від чого конкретно лікувався батько позивача. Батько позивача не памятав, що в кого брав та де положив. Був випадок, що дід з сином ОСОБА_7 випили і побились, після чого дід вигнав його з хати. Йому нічого не відомо про заповіт складений на онука, наскільки знаю, то хату мали записати на двох синів. Дружина і діти ОСОБА_5 приїжджали в 2006 році.
Будучи допитаною в ході судового засідання, свідок ОСОБА_13 по суті справи показала, що ОСОБА_3 знає давно, позивач приїжджав до батьків, привозив гроші, допомагав їм. Мати говорила позивачу, що запише заповіт на нього, а щоб він потурбувався про брата. Але позивач відмовився і заповіт був складений на двох синів. Вона часто їздила в м. Москву і позивач постійно передавав батькам гроші через неї. Після смерті дружини, батько позивача говорив, що вона приходить до нього, ходить по хаті та що йому сняться страшні сни. Позивач возив свого батька до м. Львова в лікарню на лікування. Батько позивача не впізнавав людей. На її думку з психікою в батька позивача було погано. Після того як до діда приїхав його син ОСОБА_7, він почав випивати.
Будучи допитаним в ході судового засідання, свідок ОСОБА_14 по суті справи показав, що з ОСОБА_3 знайомий давно, є його сусідом, вони були повязані по роботі, оскільки ОСОБА_3 працював в санепідемстанції, а свідок ОСОБА_14 в водоканалі. Батько позивача не хворів, лежачим хворим не був, у травні 2006 року він батька позивача не бачив, однак бачив його влітку 2006 року. Йому не відомо , чи батько позивача лікувався у психлікарні, відповідача він бачив три рази.
Будучи допитаним в ході судового засідання, свідок ОСОБА_15 по суті справи показав, що ОСОБА_3 знає давно позивач постійно допомагав батькам матеріально, батько позивача перед смертю вже нікого не впізнавав, після смерті дружини в нього почалися зміни в психіці, він возив разом із позивачем ОСОБА_3 до психіатричної лікарні, відповідача після смерті дружини ОСОБА_3 він не бачив, похорони організовувала сусідка, чи батько позивача хворів, йому не відомо.
Будучи допитаним в ході судового засідання, свідок ОСОБА_16 по суті справи показав, що він був присутнім при складенні заповіту, також з ним при цьому був ОСОБА_17, ОСОБА_3 був при памяті, нотаріуса зачитала заповіт в присутності ОСОБА_3, відповідача на похороні діда не було, жодних відхилень в ОСОБА_3 він не помічав, організацією похорону займався ОСОБА_5 з дружтною та відповідач.
Будучи допитаним в ході судового засідання, свідок ОСОБА_17 по суті справи показав, що він возив ОСОБА_3 до нотаріуса для складання заповіту та був при цьому присутній, ОСОБА_3 майно заповів внукові для того щоб його сини не сварились між собою, в нотаріуса ОСОБА_3 вів себе адекватно, дільничий лікар раз в три місяці приходила до ОСОБА_3, за ОСОБА_3 доглядав його син ОСОБА_7.
Будучи допитаною в ході судового засідання, свідок ОСОБА_18 по суті справи показала, що ОСОБА_3 знає давно, він не був у психлікарні після смерті дружини, ОСОБА_5 часто приїжджав до свого батька.
Будучи допитаною в ході судового засідання, свідок ОСОБА_7 по суті справи показала, що вона працює сімейним лікарем та обслуговує територію, де жив ОСОБА_3, після його смерті вона відвезла тіло на розтин в Дрогобич, для того, щоб зясувати причину смерті, оскільки вона підозрювала про можливий майбутній конфлікт між синами, по її документації в ОСОБА_3 не було зафіксовано психічних відхилень, в нього було хворе серце, поведінка його була адекватною, відвідувала ОСОБА_3 вона три-чотири рази на рік, розмови стосовно спадщини вона з ним не вела.
Будучи допитаним в ході судового засідання, свідок ОСОБА_19 по суті справи показав, що він знає ОСОБА_3 давно, після смерті дружини до ОСОБА_3 приїхав його син ОСОБА_7, який його і доглядав та допомагав в організації похорону.
Будучи допитаною в ході судового засідання, свідок ОСОБА_20 по суті справи показала, що знає ОСОБА_3 давно, оскільки є його сусідкою, ОСОБА_5 перетворив хату батька на місце збору пияків та бомжів, після смерті дружини в ОСОБА_3 почалися психічні відхилення, з липня 2006 року батько позивача не ходив.
Будучи допитаною в ході судового засідання, свідок ОСОБА_8 по суті справи показала, що знає ОСОБА_3 давно, оскільки є його сусідкою, позивач часто приїжджав до батьків, після смерті дружини ОСОБА_3 вигнав свого сина ОСОБА_7 з хати, в нього були помітні психічні відхилення, похорон організовували сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_9
Будучи допитаною в ході судового засідання, свідок ОСОБА_21 по суті справи показала, що ОСОБА_3 був її дідом, вона відвідувала його в серпні 2006 року, стан його як фізичний так і психічний був нормальний, а коли приїжджала дружина позивача, то не нічим батькові позивача не допомогла.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 15 вересня 2000 року ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Трускавецької державної нотаріальної контори, відповідно до якого все належне йому майно, а саме житловий будинок № 6 по вул. Стефаника в м.Трускавці з господарськими будівлями та земельну ділянку ОСОБА_3 заповів позивачу та його брату ОСОБА_5 в рівних частинах кожному. 16 березня 2004 року померла матір позивача, а батько залишився сам. 09 грудня 2006 року батько позивача на 91 році життя помер. Про те, що батько помер позивач не знав, його ніхто не повідомив. Брат позивача ОСОБА_7 на той час перебував вдома у батька, але і той позивача про смерть батька не повідомив. Коли позивач приїхав в м. Трускавець, він запропонував своєму брату ОСОБА_5 піти в нотаріальну контору м. Трускавця та подати заяви на прийняття спадщини, оскільки заповіт батька перебував у позивача на руках, але ОСОБА_5 довів до відома позивача, що батько перед смертю подарував все своє майно онукові (синові ОСОБА_7) ОСОБА_2, згідно заповіту складеного ОСОБА_3 28.05.2006 року.
Суд вважає, що що батько позивача на час оформлення заповіту 28 травня 2006 року перебував у хворобливому стані, який позбавляв його можливості правильно оцінювати значення своїх дій та керувати ними.
Цей факт стверджується Актом № 471 заочної, посмертної судово психіатричної експертизи від 10 липня 2009 року, згідно якої, ОСОБА_3 в момент складання заповіту страждав стійким хронічним психічним розладом особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку змішаного ґенезу (атеросклероз, алкоголізація) з психоорганічним синдромом та психотичними розладами та за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Суд надає віри вищевказаному Акту, оскільки члени судово психіатричної експертної комісії були попереджені про відповідальність за відмову, або дачу завідомо неправдивого висновку за ст. ст. 384, 385 КК України. Крім того залучений судом за клопотанням відповідача спеціаліст, судово психіатричний експерт вищої категорії, кандидат медичних наук, ОСОБА_22, в судовому засіданні не заперечив висновки заочної, посмертної судово психіатричної експертизи від 10 липня 2009 року, лише зазначив, що даний висновок не в повному обсязі науково обґрунтований.
Також висновок судово психіатричної експертної комісії від 10 липня 2009 року про те , що ОСОБА_3 в момент складання заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, стверджується і показами свідків даними під присягою в судовому засіданні.
Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України для того, щоб правочин був чинним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до вимог ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має та фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.
Оскільки суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в момент складання заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, то відповідно до вимог ст. 1234 ЦК України він не мав права на заповіт тому, що право на заповіт має лише особа з повною цивільною дієздатнісю.
Суд вірить цим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй обєктивності, грунтуються на законі.
Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 218 ЦПК України, ст.ст.23, 319, 321, 1167 ЦК України, с у д
Визнати недійсним заповіт складений 28.05.2006 року ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 8,50 грн. ( вісім гривень пятдесят копійок ) сплаченого судового збору.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 7,50 грн. ( сім гривень пятдесят копійок ) сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Грицьків В.Т.