Справа №2-1915/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2010 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - О.М. Пілюгіної

за участі секретаря ШмуличА.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 до суду подав позов до ОСОБА_2 в якому [просить встановити термін для викупу сусідами у нього металевого баку по ціні металобрухту, що дорівнює три тисячі гривень та забрати його з ділянки, після закінчення встановленого терміну та у разі не [викупу баку - заборонити сусідам використовувати бак, зобов`язати відповідача демонтувати Самовільно [встановлений паркан, поновити межу, компенсувати матеріальну та моральну шкоду.

Представник позивача - ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя в повному обсязі і викладеній редакції та пояснив, що батьком позивача у 1990 році була придбана земельна ділянка у садовому товаристві «Верстатобудівник». На земельній ділянці були розташовані свердловина та металевий накопичувальний бак для води. Станом на 2002 рік земельна ділянка мала [площу 0,06 га та була обмежена з двох сторін металевим парканом. Зі сторони власника земельної ділянки АДРЕСА_1 19, яким є відповідач по справі, межа була відмічена зробленим у землі рівцем. Накопичувальний бак та свердловина належали чотирьом сусідам, ділянки яких збігаються, тому паркан між ділянками позивача та відповідача не встановлювався. У 2004 році земельна ділянка була [приватизована позивачем, але за станом здоров`я та за сімейними обставинами земельну ділянку не [відвідували. У 2008 році позивач побачив, що земельна ділянка засмічена і це на його думку вчинено [відповідачем по справі. Крім того відповідач перешкоджає в користуванні водою з накопичувального баку та змонтував опори паркану на новій лінії межі. Відповідач та його син здійснюють тиск на представника [позивача та після розмов з відповідачем у позивача підвищився кров`яний тиск, значно погіршилось самопочуття та загальний стан здоров`я.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти заявлених вимог позивача заперечував [посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки НОМЕР_1 суміжної з земельною ділянкою позивача на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, паркан між ділянками розташований на встановленій межі і будь-яких дій що перешкоджають позивачу, чи будь кому з його родини користуватися баком не чинить. В подальшому в судові засідання не з`являвся.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні, пояснила що земельна ділянка НОМЕР_2 АДРЕСА_2 садовому товаристві «Верстатобудівник» на праві приватної власності належить її сину. За станом здоров`я її родина не відвідувала вказану ділянку та у 2008 році зі слів ОСОБА_3 їй стало відомо що відповідач ОСОБА_2 забруднив належну її сину земельну ділянку, пошкодив дерева, перешкоджає користуватися баком, вона бачила що паркан між земельною ділянкою її сина та відповідача встановлено з порушенням межі.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши надані докази, [встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна [ділянка АДРЕСА_3 розташована АДРЕСА_4 Верстатобудівник», Хорошівської селищної ради, надана для ведення [садівництва, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_3 виданий 17 лютого 2006 року Харківським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження голови Харківської районної державної адміністрації № 533 від 03 серпня 2005 року, акт зареєстровано в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 30.

ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка АДРЕСА_5 , Хорошівської селищної ради, площею 0,0593 га, надана для ведення садівництва, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4 виданий 06 Берпня 2009 року Харківським районним відділом земельних ресурсів на підставі розпорядження Харківської Байонної державної адміністрації № 1893 від ЗО жовтня 2006 року, акт зареєстровано, в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів ореади землі за № 40, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5 .

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. З ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимогабо заперечень.

Таким чином, судом встановлено що позивач та відповідач е власниками суміжних земельних ділянок, при цьому належній відповідачу земельній ділянці присвоєно кадастровий номер та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я відповідача зареєстрований у Державному земельному кадастрі. Даних про те що земельній ділянці належній позивачу присвоєно кадастровий номер і земельна ділянку зареєстрована в органах земельного кадастру позивачем не надано.

Крім того, у судовому засіданні представник позивача пояснив, що порушення межі сбоку відповідача є очевидним, а тому доведеним і не підлягає доказуванню, в зв`язку з чим відсутня необхідність проведення експертизи.

Між тим, відповідно До ст. 143 ЦПК України, якщо для з`ясування питання, яке має істотне значення для справи необхідні спеціальні знання, по справі необхідно провести судову експертизу, але позивачем такого клопотання не тільки не заявлено, а заперечується необхідність проведення такої експертизи.

За вказаних обставин, враховуючи, що відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач повинен надати суду докази на підтвердження обставин, на які посилається в обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що наявність самих по собі чисельних звернень позивача та його представника до керівництв садівничого товариства на дії відповідача щодо порушення меж, не можуть достовірно свідчити що з боку відповідача порушення межі між суміжними ділянками, посилання позивача та його представника на норми ч. 1

Земельного Кодексу України за вказаних обставин є хибним, тому в задоволенні позовних вимог та поновлення меж та демонтування паркану необхідно відмовити за недоведеністю. При цьому суд

того що позов розглядається в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Стосовно вимог позивача щодо металевого водонакопичувального баку суд приходить наступного.

За змістом статей 11; 12 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, аналогією породжують цивільні права та обов`язки при цьому, цивільні права особа здійснює на власний розсуд, та особа може відмовитись від свого майнового права.

Норми статей 202 та 203 ЦК України передбачають, що правочином є дія особи, спрямованими набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а волевиявлення учасника правочину бути вільним і відповідати його внутрішній волі, як загальна вимога, додержання якої є необхідною для чинності правочину.

З пояснень сторін вбачається, що у їх користуванні та у користуванні ще двох власників суміжної земельних ділянок, за їх домовленістю, знаходиться металевий накопичувальний бак для води, яким є встановлений ще за участі та кошти колишнього власника земельної ділянки, що належить в теперішній позивачу.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача про встановлення терміну викупу та демонтажу сусідами у нього металевого баку по ціні металобрухту у сумі три тисячі гривень після закінчення встановленого терміну та у разі не викупу баку - заборонити сусідам використовувати і також задоволенню не підлягають оскільки прямо протирічать нормам цивільного законодавства щодо здійснення особами своїх прав при укладанні правочинів, розпорядження, володіння належним особи майном, тому не можуть порушувати права позивача та в задоволенні позову і цій частині також необхідна відмовити. При цьому суд виходить в тому числі і з того, що свідок підтвердила відсутність доказів, щодо придбання вказаного баку у колишнього володільця земельної ділянки.

Статтями 22 та 23 Цивільного Кодексу України передбачено, що право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди має особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права в тому числі і цивільного.

Враховуючи, що позивач не довів суду що мають місце порушення його прав як власника землі та користувача спільного майна, тому вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв`язку з порушенням вказаних прав також задоволенню не підлягають оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, при цьому суд не приймає до уваги докази що не мають відношення до справи, за принципом статей 58 та 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 202, 203, 391 ЦК України ст. ст. Земельного Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ;

ОСОБА_1 в задоволенні ПОЗОВНИХ ВИМОГ - ПОВНІСТЮ ВІДМОВИТИ.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 віднести за його рахунок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення« рішення суду, а особам, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копі рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщй апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: