Справа №22-ц-4642/10 Суддя-доповідач - Лузан
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про визнання права власності на ? частину будинку

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 05 жовтня 2010 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про визнання права власності на ? частину будинку за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 (ас.19).

За договором дарування від 03 жовтня 2006 року позивачка отримала від свого батька ОСОБА_2, відповідача у справі, ? частину квартири № 28 в будинку № 80 Б по вул. Черепіна в м. Суми (а.с. 9) .

В подальшому батьки позивачки, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, вирішили продати квартиру № 28 в будинку № 80 Б по вул. Черепіна в м. Суми.

На виконання вимог ст. 177 СК України, ст. 71 ЦК України розпорядженням Зарічної районної в місті Суми адміністрації від 05.04.2007 р. № 64 матері позивачки, ОСОБА_3, було дозволено продати від імені позивачки, ОСОБА_5, належну їй 1/4 частину названої квартири з послідуючим, протягом двох місяців з моменту продажу квартири, даруванням на імя позивачки відповідної частки житлового будинку № 27 по вул. Набережній в селі Косівщина Сумського району (а.с.11) .

На підставі рішення виконкому Косівщинської сільської ради від 20 жовтня 2007 року ОСОБА_3 25 жовтня 2010 року було видане свідоцтво про право власності на будинок №27 по вул.Набережна с.Косівщина Сумського району загальною площею 420,4 кв. м, житловою площею 206,1 кв. м. з надвірними будівлями (ас. 13-18).

15 листопада 2007 року батьком позивачки, ОСОБА_2, та ВАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» був укладений кредитний договір №014/9809/82/80019 , за яким ОСОБА_2 отримав кредитні кошти в сумі 500 000 грн. під 13,5 відсотків річних.

На забезпечення виконання зобов'язання за названим кредитним договором 16 листопада 2007року між ВАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки, за яким остання передала банку в іпотеку належний їй будинок № 27 по вул. Набережна с. Косівщина Сумського району та земельну ділянку, яку надано для будівництва та обслуговування вищевказаного жилого будинку. Нотаріусом була накладена заборона на відчуження названого майна (ар.с.35-38).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 03.09.2009 року стягнуто з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також інших поручителів ОСОБА_6, ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» заборгованості по кредитному договору №014/9809/82/80019 від 15 листопада 2007року в сумі 552733,91грн. Після набрання рішенням суду законної сили були видані виконавчі листи (ар.с.56, 57).

02 жовтня 2009 року постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження накладений арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_3, а 22 жовтня 2009 року проведений опис та арешт домоволодіння та земельної ділянки за адресою вул. Набережна, буд.27 в с. Косівщина, встановлено обмеження права користування ним : заборонено відчуження. ( ар.с.58-59) .

Як на підставу для задоволення своїх позовних вимог про визнання на нею права власності на ? частину у житловому будинку № 27 по вул. Набережній в с. Косівщина Сумського району позивачка посилалась на те, що на підставі договору дарування вона була власницею1/4 частини квартири № 28 в будинку № 80 Б по вул. Черепіна в м. Суми. Розпорядженням начальника Зарічної районної в місті Суми адміністрації від 05.04.2007р.№ 64 її матері ОСОБА_3, відповідачці у справі, був наданий дозвіл на продаж від імені позивачки належної їй 1/4 частки у вказаній квартирі з послідуючим, протягом двох місяців з моменту продажу квартири, даруванням на її імя відповідної частки житлового будинку № 27 по вул. Набережній в селі Косівщина Сумського району, власником якого була ОСОБА_3 Позивачка посилалась на те, що квартира по вул. Черепіна в м. Суми була продана, однак до цього часу не оформлене її право власності на 1/4 частину в зазначеному житловому будинку в с. Косівщина.

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що право власності на частину будинку могло виникнути у позивачки на підставах, що не заборонені законом, зокрема, на підставі правочину, в тому числі з договору ( купівлі-продажу, міни, дарування, тощо), у порядку спадкування на ін. В ході розгляду справи не встановлено, що відносно спірного будинку укладалися будь-які, крім договору іпотеки, правочини, тому позовні вимоги позивачки не ґрунтуються на вимогах закону.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; виключено звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачки.

Наявність розпорядження Зарічної районної в місті Суми адміністрації від 05.04.2007 р. № 64 не є підставою для задоволення позову, так як діюче законодавство не передбачає захисту права позивача у спосіб, вказаний нею у позові, а саме, шляхом визнання за нею права власності на ? частину у житловому будинку № 27 по вул. Набережній в с. Косівщина як компенсацію за продану від її імені ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності.

Суд першої інстанції вірно виходив з відсутності правових підстав, які б надавали суду право, у звязку з невиконанням відповідачами зобовязань, покладених на них названим розпорядженням, примусового відчуження у них частки майна, належної їм на праві власності, з визнанням за позивачкою права власності на цю частку майна. При цьому слід також зазначити про те, що сторони не заперечують того факту, що ? частина квартири АДРЕСА_2 та ? частина у житловому будинку №27 по вул.Набережній в с.Косівщина є очевидно нерівноцінними у своїй вартості. У звязку з цим задоволення позовних вимог, на чому наполягає позивачка, привело б у певній мірі до її незаконного збагачення за рахунок батьків.

Слід зазначити, що відмова позивачці у задоволенні позову у даній справі не позбавляє її можливості захисту свого порушеного права у інший спосіб, передбачений діючим законодавством.

Доводи апеляційної скарги про те, що положення ст. 328 ЦК України щодо можливості набуття права власності на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів, яке позивач розуміє як «все дозволено, крім того, що заборонено» також не дає підстав для задоволення позову, оскільки «все дозволено…» не надає права ні позивачці, ні суду порушувати права інших осіб, зокрема, право власності відповідачів, що якраз і заборонено законом, який передбачає вичерпний перелік підстав припинення права власності (ст. 346 ЦК України).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування постановленого рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 05 жовтня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -