Справа №2-а-973/09 25.05.2010 25.05.2010 25.05.2010
Головуючий першої інстанції Раєвич Т.М.
Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА іменем України

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Лівійського І.В., Шаманської Н.О., при секретарі - Бобуйок І.Ф.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області (далі - УПФ)

[постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від Ірня 2009 р. за позовом ЛУНГУЛА ОСОБА_2 до УПФ про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У листопаді 2009 р. ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до УПФ, в |ну просив визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування йому як і, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист ій війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 р. до 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ здійснити перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від ^грудня 2009 р. позов задоволено частково. Визнано бездіяльність правомірною. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити 30% підвищення до пенсії віком за період з 9 липня по 31 грудня 2007 р. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову ) відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що шанується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Справа-1209 / 2010p.

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. ОСОБА_4 бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада [2004 р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесення змін до Закону України «Про ОСОБА_4 бюджет України на 2006 рік» із положень Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про ОСОБА_4 бюджет України на 2006 рік» виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, Кабінет Міністрів України протягом 2006 р. не приймав рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про ОСОБА_4 бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

В подальшому пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про ОСОБА_4 бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 p. І № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не І відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 І ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про ОСОБА_4 бюджет України на І 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р, із І урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Законом України від 28 грудня 2007 р. «Про ОСОБА_4 бюджет І України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»,а І саме, підпунктом 2 пункту 41 розділу II зміст ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. І щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Але, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 p. № І 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про ОСОБА_4 бюджет І України) зміни, внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України від І 28 грудня 2007 р. «Про ОСОБА_4 бюджет України на 2008 рік та про внесення І змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям [ війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (с неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правовії акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають І чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про ЬІ неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії) І розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., мають діти війни з І 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

Суд першої інстанції, який розглядав на той час справу за правилам І адміністративного судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору, дав І належну оцінку наявним доказам, а тому прийшов до обґрунтованого висновку про І те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати І пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону віз І 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той період, коли діл І

|еорми не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну шьність. На підставі чого суд обґрунтовано задовольнив позов частково, але в ш позовних вимог.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на їітність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни Приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є мегом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання палених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених югі тому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість [пішого використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про іедення виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне відхилити Іищійну скаргу, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 - 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в вдькому районі Миколаївської області відхилити, а постанову Єланецького іонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2009 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її («голошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України ягом двох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя апеляційного суду Миколаївської області

ОСОБА_1