Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-223/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2010 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Півень Я.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у м.Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В позовній заяві посилалась на те, що вона є приватним підприємцем, здійснює свою підприємницьку діяльність в сфері громадського харчування має кафе «Стріла», розташоване по вул.Жовтневій, 50. 23 лютого 2009 року в належному їй кафе відпочивав відповідач ОСОБА_2 разом з друзями. Будучи у стані спяніння, відповідач під час користування туалетом кафе розбив унітаз «чашу генуя». Внаслідок цього позивач несла витрати на придбання нової «чаші генуя» в сумі 543,85 грн., на її доставку 40 грн., установку 250 грн. Крім того, через пошкодження унітазу 24 лютого 2009 року кафе не працювало, внаслідок чого позивач не одержала дохід в сумі 300 грн., на який вона розраховувала. Загальна сума матеріальної шкоди, завданої позивачу відповідачем склала 1133 грн. Крім того, вказаними діями відповідач завдав їй значної моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмір 2000 грн. Тому позивач просила стягнути з відповідача на її користь 1133 грн. на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, 2000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та відшкодувати понесені судові витрати.

Під час розгляду справи відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди. В зустрічному позові зазначив, що позивач звернулась до органів міліції з заявою, в якій вона зазначила, що ОСОБА_2 вчинив злочин, пошкодивши її майно. Таким чином позивач розповсюдила неправдиву інформацію та принизила його, спричинивши значної моральної шкоди.

Тому просив суд зобовязати ОСОБА_1 спростувати відомості, які не відповідають дійсності і порочать його честь та гідність про те, що 23 лютого 2009 року він пошкодив унітаз в кафе «Стріла».

В судовому засіданні позивач позов підтримала, пославшись на викладені в позовній заяві обставини. Просила суд позов задовольнити, стягнути з відповідача на її користь 1133 грн. на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, 2000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та відшкодувати понесені судові витрати. Проти зустрічного позову позивач заперечила, вважаючи його безпідставним. В задоволенні позову просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 позов не визнали, пояснивши, що відповідач унітаз не розбивав. Коли він зайшов до туалету, унітаз уже був розбитий. Тому в задоволенні первісного позову просили відмовити. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі, просили його задовольнити.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши докази у справі, відмовний матеріал Київського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області №1073 за 2009 рік, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 лютого 2009 року ОСОБА_2, перебуваючи в приміщенні кафе «Стріла», розташованому по вул.Жовтневій, 50 у м.Полтаві, пошкодив унітаз «чашу генуя».

Крім пояснень позивача зазначене підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності:

даними постанови Київського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 01.03.2009 року, в якій зазначено, що в діях ОСОБА_2 формально маються ознаки складу злочину, передбаченого ст.194 КК України, але в силу своєї малозначності подія суспільної небезпеки не становить. Тому в порушенні кримінальної справи відмовлено (а.с.8);

постановою Київського районного суду м.Полтави від 08.07.2009 року у справі №4-222/09, якою скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення а постанова Київського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області про відмову в порушенні кримінальної справи від 01.03.2009 року без змін;

показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які суду пояснили, що після того, як вони почули гуркіт з туалету в кафе «Стріла», з нього вийшов ОСОБА_2, і вони побачили, що унітаз розбитий;

даними табелю обліку робочого часу кафе «Стріла» за лютий 2009 року, згідно якого 23 лютого 2009 року в кафе працювали бармен ОСОБА_7, офіціантка ОСОБА_8 та прибиральниця ОСОБА_5 (а.с.49);

даними відмовного матеріалу Київського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області № 1073 за 2009 рік.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України спосіб відшкодування шкоди, завданої його майну обирає потерпілий: або вимагати відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо), або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Заперечення ОСОБА_2 проти позову жодним доказом не підтверджуються, докази того, що шкода позивачу завдана не з його вини, суду надані не були.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача кошти в сумі 339,25 грн., витрачені нею на придбання нової «чаші генуя» та герметику (а.с.9), а також 250 грн. на відшкодування вартості роботи по установці вказаного унітазу (а.с.50).

Відповідно до ст.22 ЦК України відшкодуванню підлягають також і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивачем розмір її не отриманого доходу визначено у розмірі 300 грн. Але суд, обраховуючи суму втраченого позивачем заробітку виходить з середнього розміру виручки кафе «Стріла» у лютому 2009 року згідно даних книги обліку розрахункових операцій (прошита ти пронумерована на 86 арк., №7503/р, зареєстрована 18 лютого 2009 року, розпочата 20 лютого 2009 року):

1911 грн.(загальний розмір доходу) / 8 (кількість робочих днів) = 238,88 грн. на день.

З врахуванням втраченого доходу позивача з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 828 грн. 13 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди.

При цьому в стягненні витрат на перевезення унітазу у розмірі 40 грн. необхідно відмовити у звязку з відсутністю доказів того, що позивачем такі витрати були понесені.

Враховуючи помітку в чеку про повернення 4 штук ізоляції для труб на суму 203 грн., вказаний доказ суд не може розцінити як беззаперечний, а тому в стягненні вказаної суми також вважає за необхідне відмовити.

Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги, що відповідачем позивачу завдано матеріальної шкоди внаслідок пошкодження майна, що використовуються нею при здійсненні підприємницької діяльності. Підприємницька діяльність є діяльністю особи на власний ризик, тому суд приходить до висновку, що ризик пошкодження майна кафе його відвідувачами в повній мірі відноситься до підприємницького ризику. На підстави викладеного, а також враховуючи відсутність доказів на підтвердження самого факту заподіяння моральної шкоди позивачу, в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про відшкодування завданої моральної шкоди необхідно відмовити.

Таким чином позов ОСОБА_1 задовольняється судом на 75%.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує всі понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених вимог.

Тому понесені позивачем при зверненні до суду судові витрати 51 грн. державного мита, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу, сплачені позивачем при звернені до суду, 1000 грн., сплачених нею за одержану юридичну допомогу, - необхідно відшкодувати позивачу на 75% в розмірі 812 грн. 25 коп.

Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1640 грн. 28 коп.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що заява про вчинення неправомірних дій, яка подається особою до компетентного органу, уповноваженого на її вирішення, не є поширенням інформації в контексті ст.277 ЦК України.

Також з наданих суду доказів вбачається, що інформація про пошкодження відповідачем майна, що належить позивачу, не є недостовірною.

Тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити в повному обсязі.

У звязку з відмовою в задоволені зустрічного позову з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір (державне мито) в розмірі 17 грн.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 828 грн. 13 коп. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, 812 грн. 25 коп. на відшкодування понесених судових витрат, всього стягнути 1640 грн. 28 коп.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір (державне мито) в розмірі 17 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду у 10-денний термін з дня його проголошення.

Головуючий О.А.Самсонова

27.08.2010