РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа № 2-6583/10

22 вересня 2010 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді - Прокудіної Н.Г.

при секретарі - Савойській Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Сумської області ОСОБА_2, управління державного казначейства України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 приймала участь по справі від прокуратури Сумської області в апеляційному суді Сумської області при розгляді його апеляції на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 липня 2010 року, якою йому відмовлено у задоволенні скарги на постанову інспектора сектору ДПН ВП НПД СМВ ГУ МНС України в Сумській області від 07 червня 2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом пожежі 07 червня 2006 року за адресою м. Суми вул.. Єрмака, 16 та на засіданні суду заявила, шо на ії думку постанови прийняті законно , внаслідок чого була винесена завідомо неправосудна ухвала по справі № 10-234 від 27.07.10 року, в якій свідомо в інтересах обвинуваченого прокурор залишила без задоволення його скаргу на корумповані дії посадовців, та з вини працівника відповідача йому завдана моральна та матеріальна шкода у сумі 708 580 грн.. Просить стягнути з управління державного казначейства на його користь шкоду у сумі 708 580 грн., так як управління державного казначейства у відповідності до ст.. 1172 ч.1 ЦК України відшкодовує шкоду, завдану їхніми працівниками під час виконання ними своїх трудових обовязків.

Відповідач ОСОБА_2 з позовом не згодна та пояснила, що при розгляді у апеляційному суді Сумської області справи за апеляційною скаргою позивача на постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 липня 2010 року висловлювала лише думку прокурора про законність прийнятого рішення, а не була доповідачем у справі і не приймала рішення про залишення апеляції позивача без задоволення, оскільки прийняття рішень є виключною компетенцією суду.

Представник управління державного казначейства України не зявився у судове засідання.

Суд, заслухав учасників процесу, дослідивши матеріали справи встановив, що Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2010 року постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 липня 2010 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_1 на постанову інспектора сектору ДПН ВП НПД СМВ ГУ МНС України в Сумській області від 07 червня 2006 року про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом пожежі 07 червня 2006 року за адресою м. Суми вул.. Єрмака, 16 залишено без змін, а апеляцію ОСОБА_1 без задоволення. При розгляді апеляції ОСОБА_1 на вищезазначену постанову приймала участь прокурор Пирлик Н.О. та в ухвалі колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 27 липня 2010 року зазначено, що прокурор Пирлик Н.О. висловлювала думку про законність прийнятого рішення.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Таким чином безпосередньо нормою Конституції України, яка є нормою прямої дії, передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди за рахунок держави, якщо така шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадових і службових осіб органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив відшкодувати йому за рахунок державного бюджету моральну та матеріальну шкоду, завдану незаконними діями службової особи при здійсненні нею своїх повноважень під час трудових обовязків, при цьому позивач у позовній заяві не вимагав

визнати такі дії неправомірними в передбаченому цивільним процесуальним законом порядку.

Позивач посилається на ст. 1172 ЦК України , відповідно до якої йому відповідач повинен відшкодувати шкоду, в даній нормі закону зазначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану іхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обовязків... та на ст. 23 ЦК України. Однак відповідно до Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду

Стаття 1. Відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного

відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Стаття 2. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

1) постановлення виправдувального вироку суду;

11) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

2) закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину;

3) відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті;

4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Право на відшкодування шкоди, завданої зазначеними у статті 1 цього Закону оперативно- розшуковими заходами до порушення кримінальної справи, виникає у випадках, передбачених пунктом 11 частини першої цієї статті, або за умови, що протягом шести місяців після проведення таких заходів не було прийнято рішення про порушення за результатами цих заходів кримінальної справи або таке рішення було скасовано.

Однак як слідує з матеріалів справи позивач вказує на неналежне виконання трудових обовязків прокурором під час виступу у судовому засіданні і тому просить стягнути суму шкоди з управління державного казначейства, до прокуратури позов не предявив. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок незаконних дій, рішень органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відповідно до ст. 1176 ЦК України, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів. Підстави відшкодування шкоди на які вказує позивач не підпадають під вищезазначені Закони.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.'

Вимоги позивача, є необґрунтованими, так, як позивач не надав доказів, що дійсно діями відповідача заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Тому необхідно відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 88, 213 - 215 ЦПК України, ст.ст.1163, 1165, 1166, 1167, 1172 ЦК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі за необґрунтованістю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 24 вересня 2010 року.

Суддя