Апеляційний суд Житомирської області
Ухвала

Іменем України

8 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жизневської А.В.

суддів: Малахової Н.М., Худякова А.М.

при секретарі судового засідання Жовновській О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 25 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Житомирської міської ради про визнання правочинів недійсними, виселення із житла, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів при визнанні судом правочинів недійсними, -

встановила:

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 25.10.2010 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 про визнання угод недійсними, виселення, повернення житла до житлового фонду та у задоволені позову ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів при визнанні правочинів недійсними.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вказане рішення та зупинити провадження у справі до розгляду іншого його адміністративного позову до Житомирської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною, відшкодування майнової та моральної шкоди. Вважає,, що судом не повно зясовано обставини, що мають значення для справи, не дано оцінки представленим доказам.

Перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у липні 2005 р. звернувся із позовом, в якому просив визнати недійсними угоди, щодо квартири №53 на майдані Привокзальному,5 в м.Житомирі. Посилався на те, що він був прописаний у спірній квартирі, але під час відбування ним покарання в місцях позбавлення волі з 10.10.2000 р. по 04.02.2003 р., його матір ОСОБА_6 на підставі підробленого доручення від імені позивача приватизувала квартиру отримавши свідоцтво про право власності на житло, видане відділенням приватизації державного житлового фонду Житомирського міськвиконкому від 07.03.2002 року. За договором купівлі-продажу від 07.03.2002 р. ОСОБА_6 від свого імені, а також від імені позивача продала спірну квартиру ОСОБА_2, а останній 07.06.2002 р. уклав договір купівлі-продажу з ОСОБА_7 На час придбання квартири останній перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, яка на підставі діючого на той час законодавства, набула право на ? частину спірної квартири, на що отримала свідоцтво про право власності від 11.06.2002 року. В цей самий день ОСОБА_7 уклав зі своєю дружиною ОСОБА_3 договір дарування належної йому ? частини спірної квартири. Мати позивача ОСОБА_6 померла 03.08.2003 року. Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01.06.2005 року приватизацію квартири №53 на майдані Привокзальному,5 в м.Житомирі визнано такою, що відбулася з порушенням діючого законодавства та визнано недійсним свідоцтво про право власності на цю квартиру, видане відділом приватизації державного житлового фонду Житомирського міськвиконкому від 07.03.2002 року на імя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати недійсними: договір купівлі-продажу від 07.03.2002 р., укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2; договір купівлі-продажу від 07.06.2002 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_7; договір дарування від 11.06.2002 р., укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3; договір дарування від 12.03.2004 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на ? частину спірної квартири. Також просив виселити ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

У січні 2006 р. ОСОБА_3 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів при визнанні судом правочинів недійсними та просила стягнути 150000 грн. витрат, повязаних з поверненням квартири.

У квітні 2010 року ОСОБА_1 заявив додаткову вимогу - зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 повернути спірну квартиру у власність територіальної громади міста Житомира.

З матеріалів справи вбачається, що позивач був прописаний у спірній квартирі, як член сімї наймача ОСОБА_6 Виписаний він з квартири 08.08.2001 року за вироком суду в місця позбавлення волі. На підставі свідоцтва про право власності на квартиру №53 на майдані Привокзальному у м.Житомирі від 07.03.2002 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_1 стали власниками по ? частині кожен спірної квартири.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 01.06.2005 р. було визнано незаконною приватизацію спірної квартири та визнано недійсним свідоцтво про право власності на спірну квартиру, видане 07.03.2002 р. на імя ОСОБА_6 та ОСОБА_1 Це рішення вступило в законну силу. Згідно повідомлення виконкому Житомирської міської ради від 23.08.з2005 р. розпорядження про передачу зазначеної квартири у власність №40901 від 07.03.2002 р. згідно рішення суду скасовано (а.сп.54,425). Питання про повернення квартири до житлового фонду органами влади не ставилося.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 позбавлено права власності на ? частину квартири і він власником спірної квартири не являється.

Згідно Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 р. (далі-ЦК УРСР), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, особа, яка вважає, що її права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (статті 48-58 ЦК УРСР), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.145 ЦК УРСР в редакції 2003 р.).

ОСОБА_1 звернувся із позовом про визнання договорів купівлі- продажу та дарування недійсними, про виселення та повернення квартири до житлового фонду з підстав, визначених статтями 203 та 215 ЦК України.

У відповідності до положень ст.48 ЦК УРСР за загальним правилом угода є недійсною у звязку із недодержанням в момент її вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності угоди.

Вказаними положеннями визначено особливі правові наслідки недійсності угоди. Зокрема, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього договору, а у разі неможливості повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних угод.

Згідно ст. 145 ЦК УРСР якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо майно загублене власником або особою, якій майно було передано власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст.ст. 48-58 ЦК УРСР. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст.145 ЦК УРСР, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

За змістом ст.145 ЦК УРСР право звернутися до суду із вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння має власник.

Підставою віндикаційного позову є обставини, що підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння і на момент вирішення цього питання позивач зобовязаний надати докази, які підтверджують, що він є власником речі.

Виходячи з вищевикладеного, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволені позову ОСОБА_1 та, відповідно, у задоволені позову ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого рішення. Воно постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольдвського районного суду м.Житомира від 25 жовтня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя/підпис