Справа № 2-2305/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року м. Кілія

17 серпня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

про

визнання права власності на нерухоме майно

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання, в якій вказала, що в 1993 році на земельній ділянці, що розташована в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Гагаріна, 2а вона та її чоловік побудували гараж, після чого, бажаючи отримати свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно, звернулися до Вилківської міської ради за належним оформленням таких прав на будинок, але їм у цьому було відмовлено у зв'язку з неможливістю компетентними органами виконавчої влади оформити речові права на нерухоме майно у встановленому законодавством порядку на об'єкт самочинного будівництва. Чоловік позивачки помер в 2009 році. Позивачкою були отримані відповідні висновки з відділу містобудування та архітектури, Кілійського районного відділу УМНС України в Одеській області про погодження з метою подальшого оформлення речових прав на збудований автогараж. На підставі вищенаведених обставин та неможливістю оформити речові права на об'єкт будівництва інакше, ніж у судовому порядку, позивачка просить суд визнати за нею право власності на автогараж, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Гагаріна, 2а.

Позивачка у судовому засіданні підтвердила позовні вимоги.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовідносинами, а саме:

Рішенням виконкому Вилківської міськради № 89 від 1992 року чоловіку позивачки - ОСОБА_2 був наданий дозвіл та закріплена земельна ділянка під будівництво гаражу по вул. Гагаріна, 2а. Рішенням виконкому № 153 від 16.10.1997 р. земельна ділянка площею 30 кв.м. по вул. Гагаріна, 2а передана ОСОБА_2 для обслуговування збудованого гаража.

Як вказано в висновку Відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Кілійської райдержадміністрації № 717 від 05.11.2009 р. рішенням Вилківської міськради № 89 від 22.12.1992 року ОСОБА_3 надана земельна ділянка площ 30 кв.м. по вул. Гагаріна, 2а під будівництво гаражу, на якій він збудував гараж, який своєчасно не був представлений приймальній комісії для прийняття будівлі до експлуатації з подальшим оформленням права власності та відповідної реєстрації. В висновку вказано, що збудований садовий будинок і господарські споруди відповідають вимогам ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень».

Як вказано в висновку № 1453 від 09.11.2009 року, Кілійський районний відділ ГУ МНС України в Одеської області погоджує оформлення права власності позивачки на самочинно збудований гараж в м. Вилкове Кілійського району по вул. Гагаріна, 2а. Аналогічний висновок надала Кілійська СЕС (висновок № З584 від 05.11.2009 року).

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 22.10.2009 року вказано, що гараж по вул. Гагаріна, 2а в м. Вилкове Кілійського району Одеської області складається з: літ. А - автогараж та розташований на земельній ділянці площею 30,0 кв.м..

ОСОБА_3 помер 12.05.2009 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серія 1-ЖД № 175935 від 13.05.2009 року.

Згідно з ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" єдиним документом, на підставі якого може бути зареєстроване право власності на об'єкт самовільного будівництва, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до підпункту 1 пункту «б» частини 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди та набувати на них право власності за умови додержання ним архітектурних, будівельних, санітарних та інших норм.

Як встановлено статтею 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони були збудовані без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотнім порушенням будівельних норм і правил. У випадку позивачки такі будівлі були побудовані без належного на те дозволу компетентних органів, що і дає суду підстави визначити таку будівлю самочинною. Частина 5 ст. 376 ЦК України регламентує, що на вимоги власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно побудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Як було встановлено у судовому засіданні, такі права та інтереси порушені не були, що у комплексному дослідженні законодавчих підстав визнання права на таке майно дає підстави суду в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У судовому засіданні судом було встановлено, що внаслідок фактичного прийняття спадщини згідно регламенту ст. 1268 ЦК, що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавця, тобто відкриття спадщини, позивачка успадкувала права на нерухоме майно, так як постійно проживала з спадкодавцем та офіційно не відмовлялася від прийняття спадщини у встановленому порядку і у встановлені на те строки, не зверталася до нотаріальної кантори за оформленням спадкових прав. Як наслідок фактичного прийняття спадщини та спадкового правонаступництва позивачка стала виключним власником нерухомого майна. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину у вигляді нерухомого майна судом не виявлено.

Заслухавши пояснення позивачки у судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази по справі, суд вважає пред'явлений позов обґрунтованим, таким, що є заснованим на законі, не порушує прав та інтересів інших осіб, рішення суду стосовно речових прав на збудоване нерухоме майно є єдиною підставою для належного оформлення таких прав на самочинно збудоване позивачкою майно, а тому, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст.ст.15, 16, 316,318, 319, 328, 331 ч.2, 375, 376, 386, 392, 1261-1268 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автогараж, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Гагаріна, 2а на земельній ділянці площею 30,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_4