Справа №22-ц-2966/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2010 року м.Суми

колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого ОСОБА_1,

судців - Рибалки В.Г., Хвостика С.Г.,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Середино - Будському районі Сумської області

на постанову Середино Будського районного суду Сумської області від 24 листопада 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Середино - Будському районі Сумської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни»,-

встановила:

Постановою Середино - Будського районного суду Сумської області від 24 листопада 2009 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобов'язано Управління Пенсійного Фонду України в Середино-Будському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_4. з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст.28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування « та провести відповідні виплати за 2007 року за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року у сумі 742 грн. 65 коп. та за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року 591 грн. 30 коп, а всього 1333 грн. 95 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Середино-Будському районі Сумської області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати в частині задоволення позовних вимог та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, в іншій частині постанову залишити без змін.

Заслухавши доповідь судці - доповідача, розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 народилася 12 липня 1935 року та згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має статус «дитини війни».

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку щодо здійснення позивачу доплати до пенсії, відповідно до приписів ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни» з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Колегія судців погоджується з такими висновками місцевого суду з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у редакції, яка діє з 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

З 01 січня 2007 року згідно з п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року №489-V, з урахуванням ст. 111 цього ж Закону, який набрав чинності 01 січня 2007 року, дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни» зупинено на 2007 рік.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

З 01 січня 2008 року на підставі п/п 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в новій редакції, згідно з якою дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 зміни, внесені п/п 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-УІ, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішень Конституційним Судом України, колегія су ютів погоджується з висновками суду, щодо наявності у відповідача обовязку нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з 09 липня по 31 грудня 2007 року та 22 травня по 31 грудня 2008 року в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, оскільки з моменту ухвалення Коннституційним Судом України рішень щодо неконституційності п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та п/п 2 п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ці норми втратили чинність, атому не підлягали застосуванню.

Таким чином, з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції закону, яка діяла з 01 січня 2006 року.

Посилання апелянта на те, що суд не мав права застосувати до спірних правовідносин ст. 28 Закону України «Про зальнообовязкове державне пенсійне страхування» є безпідставними, оскільки згідно з чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами зазначеної норми Закону. Іншого нормативно-правового акту, який визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи апелянта про відсутність механізму, умов призначення та порядку фінансування таких соціальних допомог обґрунтовані, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність механізму та коштів, як на підставу виконання своїх зобовязань, встановлених ст. 46 Конституції України та Законами України. Крім того, питання фінансування цих виплат не є предметом спору, що розглядається і проблеми надання бюджетних коштів відповідачу для виконання покладених на нього обовязків виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися. Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обовязок по виплаті підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонрів. Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено саме на управління пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, колегія суддів вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причин.

Крім того, на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі й станом на 09 липня 2007 року, розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленого для осіб, що втратили працездатні

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Доводи скарги про те, що розмір щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії «дітям війни» врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530 колегія суддів також не може взяти до уваги, оскільки згідно з ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни" державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно- правовими актами.

Доводи апелянта про те, що позивач пропустив річний строк звернення до суду, передбачений ст. 99 КАС України, є необгрунтованими, оскільки згідно з ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком. Відповідно ж до посвідчення, копія якого є на а.с.6, позивачу виплачується пенсія за віком. Підвищення ж до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», є складовою пенсії.

За таких обставин коли суд виніс постанову з дотриманням норм матеріального і процесуального права підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Середино - Будському районі Сумської області відхилити, а постанову Середино - Будського районного суду Сумської області від 24 листопада 2009 року в даній справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підпис)