АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-8563/10* Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого- ОСОБА_2.

Суддів: Панченка О.О., Бондаревської С.М.

при секретарі: Буряк С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про продовження строку звернення до суду, визнання протиправними дій, стягнення заборгованості по одноразовій допомозі у звязку з народженням дитини та грошової допомоги по догляду за дитиною і моральної шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2010 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні позову до Управління Праці та соціального захисту населення виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про продовження строку звернення до суду, визнання протиправними дій, стягнення заборгованості по одноразовій допомозі у звязку з народженням дитини та грошової Допомоги по догляду за дитиною і моральної шкоди.

Не погодившись з даною постановою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, оскільки висновки суду не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову про перерахунок та виплату державної допомоги за 2007 рік, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік відповідно до ч.І ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», у розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, а відповідач протиправно проводив виплату даної допомоги у розмірі, що не відповідає вимогам ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» з урахуванням положень рішення Конституційного Суду України №6- рп/2007 від 09.07.2007р., проте відповідно до ст. 99 КАС України, позивачкою пропущений річний строк звернення до суду з вказаним позовом.

З висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Судом вірно встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є матірю малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та з червня 2007 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Розмір допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визначений у ч.І ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», згідно якої допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Відповідно до пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України "Про державну Допомогу сім'ям з дітьми" розмір державної допомоги сім'ям з дітьми, передбаченої статтею 15 цього Закону, визначається Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з поступовим наближенням до прожиткового мінімуму, але при цьому не може бути нижчим за величину, що дорівнює 25 відсоткам зазначеного прожиткового мінімуму, а з січня 2006 року - 50 відсоткам Цього прожиткового мінімуму(в редакції Закону з 01.01.07 року).

Згідно п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» на 2007 рік зупинено дію ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Відповідно до абз. З ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановлена у розмірі, що дорівнює різниці між 50% прожиткового, встановленого для працездатних осіб та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 грн. для незастрахованих осіб та не менше 23 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/07 від 09.07.2007 р. визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 14 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, яким зупинено дію ст. 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми.

Рішення Конституційного Суду України в цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачкою пропущений річний строк звернення до суду.

Так, ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений річний строк звернення до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною, адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому цим Кодексом.

Позивачка звернулася до суду з позовом 26.03.2009 року, про що свідчить відповідний штамп реєстрації вхідної кореспонденції суду першої інстанції.

При цьому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дане порушення не характеризується безперервним здійсненням єдиного діяння, а має характер окремих протиправних дій, що полягають у ненарахуванні та невиплаті позивачці відповідної допомоги у законодавчо встановленому розмірі кожного місяця окремо.

Судом першої інстанції вірно не враховано посилання позивача на поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, бо доводи щодо необізнаності не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, допомога по Догляду За дитйною до досягнення Нею трирічного віку виплачувалася позивачу щомісячно. Тобто позивач мала можливість дізнатися про відповідність отриманого розміру допомоги вимогам діючого законодавства України в кожному окремому випадку отримання суми допомоги за певний місяць.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги по догляду за дитиною за 2008 та 2009 роки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем зазначена виплата здійснювалась відповідно до вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п.п.8 п.23 Розділу 2 Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів Українипункт 3 розділу VIII Прикінцеві положенняЗакону України Про державну допомогу з дітьми викладено у такій редакції: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі, що дорівнює різниці між: з 1 січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р. - 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

На час виплати позивачці у 2008 році допомоги по догляду за дитиною вказана норма закону не була змінена і не скасована, а також не визнана Конституційним Судом України неконституційною.

Тому у 2008 та 2009 роках Управління праці та соціального захисту населення виконкому Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області діяло у відповідності до вимог чинного законодавства, і його дії є правомірними.

Статтею 12 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми (у редакції від 25.03.05) встановлено, що допомога при народженні дитини надається у сумі, кратній 22,6 розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого на день народження дитини.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» допомога при народженні дитини у 2007 році виплачується у розмірі 8500 грн.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік(справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік, яким зупинено дію статті 12, 15 Закону України Про державну допомогу сімям з дітьми.

Таким чином згадана норма Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» щодо визначення розміру одноразової допомоги у звязку з народженням дитини в сумі 8500 грн. є конституційною та була чинною на момент народження дитини позивачки.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними вимоги щодо заподіяння позивачці моральної шкоди.

Отже рішення суду слід вважати законними, обґрунтованими і таким, що скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303 ч.І, 307 ч.І п.1, 308 ч.І, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Анатоліївни- відхилити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

С У Д Д І : (підписи)

Вірно: