Деснянський районний суд міста Києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2010 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Галась І.А.

при секретарі Гаврилюк Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2 про стягнення боргу, звернення стягнення на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2010 року представником позивача до суду подано позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу, звернення стягнення на нерухоме майно.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до умов кредитного договору № 014/1812/74/64851 від 23 листопада 2007 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3, відповідач отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 603200 гривень строком користування до 23.11.2027 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних.

Свої зобовязання відповідач виконав частково у звязку з чим виникла заборгованість.

В звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити.

Також, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати: а саме: 1700 гривень державного мита та 120 гривень витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, додатоково пояснив, що не сплачує заборгованість у звязку з тяжким матеріальним становищем.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і обєктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, до умов кредитного договору № 014/1812/74/64851 від 23 листопада 2007 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3, відповідач отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 603200 гривень строком користування до 23.11.2027 року з виплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5 % річних (а.с.11-19)

23 листопада 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки відповідно до умов якого іпотекою - квартирою № 165 по вул.. Сабурова, 9 /61 в місті Києві за договором забезпечуються будь які вимоги Іпотекодержателя які випливають з кредитного договору № 014/1812/74/64851. (а.с.20-24)

Свої зобовязання відповідач виконав частково, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 26 березня 2010 року в розмірі 821455,31, з яких : непогашений кредит 589191,59 гривень; заборгованість за відсотками 105322,17 гривень; пеня 126941,55 гривень.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є договори.

Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно п. 10.1 Договору кредиту за порушення строків повернення заборгованості по кредиту та відсотків відповідачу нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем були порушені умови договору, щодо сплати кредитору кредиту та процентів за використання кредитом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.1 Закону України Про іпотеку іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобовязання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству або підприємству, більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду. Якщо предметом іпотеки є два або більше обєкти нерухомого майна, стягнення звертається в обсязі, необхідному для повного задоволення вимог іпотекодержателя. Якщо предметом іпотеки є обєкти, які належать різним особам, та задоволення отримується за рахунок частини переданого в іпотеку майна, ті іпотекодавці, на майно яких було звернено стягнення, мають право на пропорційне відшкодування від іпотекодавців, на майно яких не зверталось стягнення, і набувають прав іпотекодержателя на частину майна, на яку не було звернено стягнення, для забезпечення такого відшкодування.

Відповідно до ст. 12 ЦК України у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обовязків щодо збереження чи страхування предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Іпотекодавець зобовязаний негайно на вимогу іпотекодержателя відшкодувати останньому всі витрати, понесені у звязку з вжиттям заходів щодо збереження та страхування предмета іпотеки. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним.

Зважаючи на викледене суд дійшов висновку про те, що задоволення вимог позову в частині звернення стягнення на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 призведе до порушення балансу прав та обовязків сторін, оскільки обмежить відповідача в можливих видах дій по поверненню суми боргу, а саме, позбавить відповідача можливості поверення боргу шляхом оплати грошових сум..

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду, в розмірі 1700 гривень державного мита та 120 гривень витрат на інформаціно технічне забезпечення судового розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 15, 30, 62, 88, 179, 202, 209, 212, 218, 224 ЦПК України, ст. п.1 ч.2 ст. 11, 526 ЦК України, ст. 35 Закону України Про Національний банк України суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль 821455 гривень 31 копійку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Аваль 1700 гривень державного мита та 120 гривень витрат на інформаціно технічне забезпечення судового розгляду.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя