Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 2-57/10
Провадження № -
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13.04.2010м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Парахіної Є.В.,

при секретарі Салівон В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_8, про визнання договору дарування удаваним та недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2009 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_3, в якій він просить визнати удаваним та недійсним договір дарування, укладений між відповідачами та посвідчений

10.02.2006року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8, на підставі якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_9 прийняла в дар 1/10 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських споруд по вул. Ш.Алейхема, 46, в м. Полтаві. Оскільки в ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 та інших про зміну частки в спільній частковій власності та визначення порядку користування частиною домоволодіння ОСОБА_9 пояснила, що фактично між нею та ОСОБА_3 відбувся договір купівлі-продажу частини домоволодіння, укладенням спірної угоди обмежено права позивача як співвласника домоволодіння на першочергове придбання частки в спільній частковій власності. Просить визнати договір дарування від 101.02.2006 року удаваним та недійсним, повернувши сторони в первісний стан.

Ухвалою суду від 04.11.2009 року до участі в справі в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса ОСОБА_10

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_11 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з підстав, вказаних в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_9 та її представники ОСОБА_12, адвокат ОСОБА_13 С.1. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали. ОСОБА_9 пояснила суду, що між нею та ОСОБА_3 дійсно 10.02.2006 року укладений нотаріально посвідчений договір дарування 1/10 частини домоволодіння № 46 по вул. Ш.Алейхема в м. Полтаві. Під час судового розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до неї про зміну частки в спільній частковій власності та визначення порядку користування частиною домоволодіння та її зустрічним позовом про визнання права власності на самочинне будівництво вона пояснювала, що придбала у ОСОБА_3 квартиру, передавала йому кошти за придбання частини добудови "а-6" до житлового будинку по вул. Ш.Алейхема, 46, в м Полтаві.Просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_13 С.1. зазначив про те, що позивачем не обґрунтовано позовні вимоги, в ході судового розгляду справи не встановлено, в чому виразилось порушення прав та інтересів позивача, який не заявив про намір скористатись правом переведення на нього прав та обовязків покупця відповідно до вимог ст.. 362 ЦК України, як не надано доказів на підтвердження зазначених в позовній заяві обставин. Просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Відповідач ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_14 до суду не зявились, не повідомивши про причини неявки.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус ОСОБА_10 до суду не з'явилися, надавши заяви з проханням розглядати справу без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 10.02.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_3 безоплатно передає у власність, а ОСОБА_2 приймає у власність 1/10 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних господарських споруд, розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Ш.Алейхема, 46.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 235 ЦК України встановлено, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Як пояснила в судовому засіданні відповідач ОСОБА_9, в лютому 2006 року нею та ОСОБА_3 був укладений саме договір дарування 1/10 частини жилого будинку, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Ш.Алейхема, 46. Кошти продавцю за відчужену частину будинку нею не передавались, зміст укладеного ними договору повністю відповідав їх дійсному волевиявленню.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 послався на те, що в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває інша цивільна справа за його позовом до ОСОБА_9 та інших про зміну частки в спільній частковій власності та визначення порядку користування частиною домоволодіння, в ході розгляду якої ОСОБА_9 повідомила, що придбала частину будинку по вул. Ш.Алейхема, 46, в м. Полтаві за гроші, що дає підстави стверджувати про удаваність договору дарування від 10.092.2006 року.

Заперечивши вищевказані обставини, відповідач ОСОБА_9 зазначила, що дійсно розраховувалась з ОСОБА_3, проте не за частину домоволодіння по вул. Ш.Алейхема, 46, в м. Полтаві, а за частину прибудови "а-6", самочинно добудованої до житлового будинку за вказаною адресою.

Відповідно до положень ч. З ст. 60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Між тим, як достовірно встановлено судом, цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Полтавської міської територіальної громади про визнання права власності на частину добудови, зміну часток в спільній частковій власності та встановлення порядку користування спільною власністю, зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Полтавської міської територіальної громади про визнання права власності на добудову, не розглянута по суті. Обставини, на які посилається ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог, являють собою частину пояснень ОСОБА_9 в судовому засіданні та не є фактами, встановленими судовим рішенням, в звязку з чим не можуть бути визнані доказом та взяті до уваги судом.

Жодних достовірних доказів того, що 10.02.2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 був укладений саме договір купівлі-продажу та між сторонами даної угоди проводились розрахунки а придбання частини домоволодіння позивачем не надано та в судовому засіданні не здоюуто.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, ОСОБА_1 не довів суду переконливість своїх доводів про удаваність укладеної між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 угоди.

Не встановлено судом також факту порушення прав позивача внаслідок укладення договору дарування

10.02.2006року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 стверджував про порушення його переважного права на купівлю частки в праві спільної часткової власності на домоволодіння по вул. Ш.Алейхема, 46, в м. Полтаві.

Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про переведення на нього прав та обовязків покупця. Не виконав він також й вимоги, встановлені в ч. 4 ст. 362 ЦК України, щодо зобовязання внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

Крім того, в судовому засіданні позивач заявив, що не має наміру висувати такі вимоги.

Таким чином, судом не здобуто будь-яких даних, що дають підстави сумніватись в дійсності волевиявлення ОСОБА_3 та ОСОБА_9 на укладення 10.02.2006 року саме договору дарування частини житлового будинку, як не отримано доказів, що свідчать про удаваність вказаного правочину.

А тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання договору дарування удаваним та недійсним, зобовязання повернути сторони в первісний стан, є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 130, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 23, 204, 215, 235 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням протягом 20 днів після цього апеляційної скарги.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_15