АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6960/10* Головуючий у 1-й інстанції Якименко Т.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційною суду Полтавської області в складі:

Голову ючого судді: Бондаревської С.М.

Суддів: Панченка О.О.. 'ОСОБА_2 при секретарі: Буряк С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області

на постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії. -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-догювідача апеляційного су ду . -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Котелевського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2010 року позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача понесені витрати за сплату судового збору в розмірі 3 грн. 40 коп.

З постановою суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасу вати оскаржувану ним постанову, оскільки вважає, що вона ухвалена з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та невреї ульованості на законодавчому рівні порядку проведення вказаних виплат. Прохав ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимої ОСОБА_3 у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону маг право на отримання державної соціальної підтримки підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, су д першої інстанції обгрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в 01 січня 2009 року но 31 грудня 2009 року.

При цьому такі висновки суду грунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп 2008. яким визнано неконституційними положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вищевказаним рішенням Конституційного Суду України визнавалося неконституційним положення Закону, яким зупинялась дія ст.6 Закон України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно, з дня ухвалення рішення, воно втрачало чинність і не підлягало застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та вишино вати пенсії та доплати до них. повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивач належні нарахування ( за той період час, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008року визнано неконститу ційними положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме редакція ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік. отже з цього дня вона втратила чинність і не піддягала застосуванню.

Законом України «Про державшій бюджет на 2009 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що розмір підвищення до пенсії позивачу в 2009 році повинен виплачу ватись. не відповідно до вимог сі. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Обгрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору . що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду пертої інстанції і рішення суду є законним та обгрунтованим, а тому підстави для його скасу вання відсут ні.

Керуючись ст. 303. п. 1 ч І ст. 307, ст. ст. 308. З 14. З 1 5. З 1 7 ЦПК України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області - відхилити.

Постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена гірогяіом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верхорної Суду України.

Головуючий: Бондаревська С.М. Судді: Панченко О.О. Триголов В.М. З оригіналом згідно: