Справа №2а-753/09 25.05.2010 25.05.2010 25.05.2010
Головуючий першої інстанції Раєвич Т.М. Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА іменем України

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Лівійського І.В., Шаманської Н.О., при секретарі - Бобуйок І.Ф.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві адміністративну справу

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України

в Єланецькому районі Миколаївської області (далі - УПФ)

постанову Єланецького районного суду Миколаївської області від грудня 2009 р. за позовом ОСОБА_2 до УПФ про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У листопаді 2009 р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до УПФ, кому просив визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування йому особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, ^баченої Законом України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист війни» (далі - Закон від 18 листопада 2004 p.), у розмірі 30% мінімальної іїза віком за період з 1 січня 2006 р. до 31 грудня 2007 р. та зобов'язати УПФ мги перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Єланецького районного суду Миколаївської області від [рудня 2009 р. позов задоволено частково. Визнано бездіяльність правомірною. Зобов'язано УПФ нарахувати та виплатити 30% підвищення до пенсії за віком за період з 9 липня по 31 грудня 2007 р.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом «матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову постанову відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів ае, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 р. (у редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

№22-Ц-1184 /2010 р. Категорія 57

Однак, згідно з пунктом 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 р. Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада р. зупинено на 2006 р.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 р. «Про внесення змін; Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закон] України від 20 грудня 2005 р. «Про Державний бюджет України на 2006 виключено пункт 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону 18 листопада 2004 p., запроваджуються у 2006 р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, Кабінет Міністрів України протягом 2006 р. не приймав рішення на виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 р. «Про, Державний бюджет України на 2006 рік».

Отже, пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 Закону 18 листопада 2004 p., безпосередньо у 2006 р. запроваджено не було.

В подальшому пунктом 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 200 «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону »і'| 18 листопада 2004 р. зупинено на 2007 р. із урахуванням ст. 111 названого Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007jj № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що і відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 1 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 р. «Про Державний бюджет України і 2007 рік», яким зупинено на 2007 р. дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p.а урахуванням ст. 111 цього ж Закону.

Законом України від 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюд України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України)),! саме, підпунктом 2 пункту 41 розділу II зміст ст. 6 Закону від 18 листопада 20WJ щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Але, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008р.) 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни, внесені підпунктом 2 пунктом 41 розділу II Закону України! 28 грудня 2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесена змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії/ війни визнано такими, що не відповідають Конституції України неконституційними).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші праї акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачаї чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про] неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пеш| розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 p., мають діти вій 9 липня до 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р.

Суд першої інстанції, який розглядав на той час справу за правії адміністративного судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору,] належну оцінку наявним доказам, а тому прийшов до обґрунтованого висновку! те, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і і пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону^ 18 листопада 2004 р. і здійснити відповідні перерахування (за той період, і

Іри не була зупинена). Однак, УПФ у порушення зазначених положень г Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну вність. На підставі чого суд обґрунтовано задовольнив позов частково, але в Позовних вимог.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на вість бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни маються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є ;гом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання іених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених гітому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість (ового використання коштів УПФ, оскільки суди не ухвалювали рішення про щення виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 - 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Єланецькому районі Миколаївської області відхилити, а постанову Єланецького pайонного суду Миколаївської області від 16 грудня 2009 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після набрання нею законної сили.

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Г.Ю.Вовненко