Справа № 2-3351/10
Провадження № 2-3351/10
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі Головуючого судді Притуляк І.О.

при секретарі Будикіній А.Л.

за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Миколаївського регіонального управління ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Миколаївського регіонального управління, третя особа ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору, договору застави та договору поруки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Миколаївського регіонального управління (далі ОСОБА_5), третя особа ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору № 72МК/2007 від 03.07.2007 року, укладеного між ним та Банком та стягнення з нього на користь відповідача по 5000 грн. щомісячно до повного повернення залишку по кредиту в сумі 756477,07 грн.; про розірвання договору застави майна укладеного між ним та Банком 03.07.2007 року; а також про розірвання, укладеного в забезпечення виконання ним зобовязання по основному кредитному договору - договору іпотеки, укладеного між Банком та ОСОБА_4 03.07.2007 року.

В заяві позивач зазначив, що 03.07.2007 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір №72МК/2007 на суму 175000 доларів США, зі сплатою 15% річних строком до 05.07.2012 року. Крім того, в забезпечення виконання зазначеного договору кредиту, між ним та Банком 03.07.2007 року було укладено договір застави майна; та в забезпечення виконання ним зобовязань по кредитному договорові, 03.07.2007 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки квартири 45 по пр-ту.Леніна, 15-а у м.Миколаєві.

На момент укладання кредитного договору він керувався стабільною фінансовою ситуацією на валютному ринку України та мав достатній дохід для можливості своєчасного погашення платежів по кредитному договорові. В звязку зі стрімким та значним подорожчанням долара США, світовою кризою, з вересня 2008 року обсяг його доходів зменшився до мінімуму 10000 грн. на квартал. Посилаючись на те, що відбулася істотна зміна обставин, якими він керувався при укладені кредитного договору, а також той факт, що він неодноразово звертався до Банку з заявою про перегляд умов договору, однак згоди між сторонами не було досягнуто, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, при цьому уточнивши, що на даний час сума боргу по кредитові становить 1184902,10 грн., яку вони з розрахунку оплати по 10000 грн. в місяць і просять стягнути з ОСОБА_3 на користь банку. Також пославшись на порушення Банком вимог ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів», просили про задоволення позову.

У судовому засіданні представник відповідача - Банку позовні вимоги не визнав, просив в задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Але при укладені кредитного договору в іноземній валюті ОСОБА_3 повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним і тому повинна була передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. Крім цього, нестабільність економічної ситуації в країні та її вплив на доходи від підприємницької діяльності здійснюваної позивачем, нерозривно повязана і є цілком імовірним явищем для підприємництва та не може вважатися суттєвою зміною обставин. Викладене лише свідчить про те, що позивач намагається уникнути виконання зобовязань за кредитним договором, що є недопустимим за положеннями діючого законодавства. При цьому заборгованість позивача за оспорюваним кредитним договором станом на 29.78.2010 року складає 172330,46 доларів США, що еквівалентно 1360238,79 грн. Також зазначив, що позивач не звертався до банку з приводу зміни умов договору або його розірвання.

Третя особа ОСОБА_4 до судового засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, просить розглянути справу за її відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 03.07.2007 року між ОСОБА_3 та Миколаївським РУ ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір №72МК/2007 загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди склала 175000 доларів США зі сплатою 15 % річних на строк до 25.06.2017 року. Додатком до кредитної угоди між сторонами став договір про видачу траншу № 1 від 06.07.2007 року..

Банк передав ОСОБА_3 зазначену суму, виконавши свою частину зобовязання за кредитним договором.

Повернення траншу кредиту, відсотків та винагороди ОСОБА_3 зобовязувався здійснювати щомісячними платежами в тій самій валюті за встановленим графіком погашення кредиту та відсотків (графіки погашення кредиту та процентів від 06.07.2007 року та 15.12.2008 року (А.с.19,20)).

Крім того, в забезпечення виконання зазначеного договору кредиту, 03.07.2007 року між ОСОБА_3 та Банком було укладено договір застави майна. Також в забезпечення виконання позивачем зобовязання за кредитним договором №72МК/2007, 03.07.2007 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки квартири 45 по пр-ту.Леніна, 15-а у м.Миколаєві, також 03.07.2007 року між ОСОБА_4 та БЬанком було укладено договір поруки.

ОСОБА_3 свої зобовязання за кредитним договором виконував не в повному обсязі, що потягнуло виникненню простроченої заборгованості, яка станом на 29.78.2010 року складає 172330,46 доларів США, що еквівалентно 1360238,79 грн

Звернувшись до суду з зазначеним позовом ОСОБА_3 обґрунтував свої вимоги тим, що у 2008 році відбулася істотна зміна обставин, якими він керувався укладаючи кредитний договір, а саме значне зростання курсу долару США та фінансова криза, які призвели до зростання суми кредиту та зменшення його прибутків, як приватного підприємця.

Відповідно до ст..652 ч.1 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладені договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

При цьому зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. При наявності істотної зміни обставин, що істотно порушило баланс інтересів сторін, вони повинні прийняти необхідні міри щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою.

Позивачем суду не надано доказів звернення до Банку з пропозицією, щодо зміни умов чи розірвання договору. Посилання представника позивача на звернення ОСОБА_3. до банку 08.12.2008 року суд не приймає як доказ підтверджуючий цю обставину позову, оскільки вони не містять вимог щодо зміни умов чи розірвання договору, а містять вимоги про відстрочку платежу з грудня 2008 року по травень 2009 року, які були Банком задоволені, про що свідчить додаток №1 до договору про видачу траншу №1 від 06.07.2007 року про встановлення нового графіку погашення кредиту, процентів та винагороди від 15.12.2008 року. (А.с.20)..

При цьому ст..652 ч.2 ЦК України передбачає, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірвано за рішенням суду га вимогу зацікавленої особи за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виникнення договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладені договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

ОСОБА_3 не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладені договору, що у відповідності до ст..60 ЦПК України, є обовязком позивача.

Що стосується посилання ОСОБА_3 на збільшення курсу долару США, то згідно ч.1 ст.8 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюється ОСОБА_5 Банком України за погодженням з Кабінетом міністрів України. Поряд з цим, Положення «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів», затвердженого Постановою Правління ОСОБА_5 України №496 від 12.11.2003 року, визначається, що офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату.

Укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, оскільки у них були відсутні будь-які підстави вважати, що зміна валютного курсу не відбудеться. При цьому, необхідно відмітити, що ризики від знецінення валюти кредиту несе банк, а ризик її здороження покладається на позичальника.

Згідно ст..629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. При цьому, згідно ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно розірвання кредитного договору № 72МК/2007 від 03.07.2007 року необґрунтовані, у звязку з тим, що позивачем не здійснено спроб досудового врегулювання спору, а також не доведено умови для розірвання кредитного договору, передбачені діючим цивільним законодавством. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині розірвання договорів застави майна та іпотеки, оскільки зазначені договори забезпечують виконання основного кредитного договору.

Посилання ОСОБА_3 на порушення Банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів», суд вважає такими що не заслуговують уваги, оскільки, згідно зазначеної статті Закону, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Тобто зазначена стаття регламентує процедуру укладання договору. Таким чином, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» можливе лише до спорів предметом та підставою позову є розбіжності, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, до яких застосовується спеціальне законодавство в системі кредитування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 211-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Миколаївського регіонального управління, третя особа ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору, договору застави та договору поруки відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржене у строк та порядку, передбаченими ст.ст. 294,296 ЦПК України.

СУДДЯ: І.О.Притуляк