Зачепилівський районний суд Харківської області
Справа № 2-251/10
РІШЕННЯ

І М Я М У К Р А Ї Н И

29 червня 2010 року Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - П.В.ГРИШИНА,

при секретарі - Л.О.НІКОЛЕНКО,

в судовому засіданні в сел. Зачепилівка, розглянувши справу № 2-251/10 р за позовом громадянина ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації про зобовязання здійснити перерахунок, нарахування і виплату недоплаченої частини щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до управління праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації про зобовязання здійснити перерахунок, нарахування і виплату недоплаченої частини щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій, в якому вказав, що відповідно до ст. ст. 5, 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має статус учасника бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням, та відповідно до ч 5 ст. 12 вищевказаного закону з 1999 р. він має право на щорічну разову грошову допомогу до 5 травня як учасник бойових дій.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що зазначена відповідачем соціальна допомога у 2007 2009 роках виплачувалась не в повному обсязі, тому позивач звертається до суду з вимогою зобовязати відповідача здійснити на користь позивача перерахунок щорічної разової грошової допомоги, провести відповідні донарахування і виплатити позивачу недоплачену частину належної йому грошової допомоги за 2007-2009 рр., зобовязати відповідача в подальшому виплачувати вище згадану соціальну допомогу відповідно до норм чинного законодавства, справу розглянути без участі позивача, який позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання позивач не зявився, в позові просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи в судове засідання не зявився, натомість направив заяву в якій просив суд розглянути справу без участі їхнього представника та письмове заперечення на позовну заяву.

Суд, вивчивши матеріали справи, а саме:

-паспортні дані та ідентифікаційний код ОСОБА_1;

-посвідчення особи, яка має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій серія АБ № 434785 виданого 27.02.1998 р. на імя ОСОБА_1;

-заява ОСОБА_1 до УПФ від 11.02.2010 р.;

-лист-відповідь Управління праці та соціального захисту населення № 07-04/222 від 23.02.2010 р.;

-заперечення на адміністративний позов Управління праці та соціального захисту населення №07-04/1029 від 22.06.2010 р.

-довідка Управління праці та соціального захисту населення № 31 від 22.06.2010 р.

-заяву Управління праці та соціального захисту населення № 07-04/1036 від 22.06.2010 р.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково, з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні позивач має статус «ветеран війни - учасник бойових дій», що підтверджується посвідченням серія АБ № 434785 виданого 27.02.1998 р. на імя ОСОБА_1

Відповідно до ст..4,5 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни. Учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Враховуючи зазначений статус позивача, учасникам бойових дій, відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року щороку до 5 травня виплачується грошова допомога в розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

В своїх письмових запереченнях УПСЗН просить відмовити позивачу у задоволенні позову з посиланням на те, що дійсно управління проводить нарахування та виплату позивачу щорічної разової допомоги як учаснику бойових дій, на думку відповідача, їх дії при виплаті вказаних видів допомоги є цілком законними, та такими, що відповідають чинному законодавству на момент виплати. У 2007 році виплата щорічної разової допомоги до 5 травня ветеранам війни здійснювалася згідно Закону України «Про Державний бюджет України» окремими статтями в якому були встановлені розміри грошової допомоги для окремих категорій громадян. Протягом 2008-2009 рр. зазначена допомога виплачувалася в розмірах, встановлених Постановами Кабінету Міністрів України

Щодо позовних вимог позивача про виплату щорічної грошової допомоги до 5 травня за 2007-2008 роки.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2007 року та у квітні 2008 року, до 5 травня, позивачу була виплачена щорічна разова грошова допомога в розмірах, встановлених ч.5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту , з урахуванням змін, які вносились Законами України Про Державний бюджет України на 2007 2008 рр.

Згідно з частиною другою ст. 19 Конституції України, - органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України передбачено (ч. 2 ст. 95), що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до ст. 23 Бюджетного кодексу України, - будь-які бюджетні зобовязання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються законом про державний бюджет України.

До ч.5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» внесено зміну, згідно із п. 13 ст. 71 Закону України Про державний бюджет на 2007 рік від 19.12.2006 р. N 489-V.

Зміни, внесені п. 13 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, до ч.5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення №31 від 22.06.2010 р. позивачу в 2007 році щорічна разова грошова допомога до 5 травня була виплачена 24 квітня 2007 р., тобто до визнання змін (рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. N 6-рп/2007.), внесених п. 13 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 р. N 489-V, до ч.5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» неконституційними.

Редакцію ч.5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту змінено Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік» в частині порядку визначення розміру виплат щорічної разової грошової допомоги інвалідам війни.

Такі зміни даного закону на 2008 рік, передбачене положенням п. 20, розділу другого Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним), згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення №31 від 22.06.2010 р. позивачу в 2007 році щорічна разова грошова допомога до 5 травня була виплачена 18 квітня 2008 р., тобто до визнання змін (рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008.), внесених п. 20, розділу другого Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік», до ч.5 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» неконституційними.

Частинами 2 та 3 ст. 152 Конституції України визначено, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Виплата щорічної разової грошової допомоги позивачу проведена до 5 травня 2007 р. та до 5 травня 2008 р., положення п. 13 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та положення п. 20, розділу другого Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» втратили чинність з дня ухвалення рішень Конституційним Судом, тобто після проведення виплат. Тобто кошти виплачені до рішення Конституційного суду, є такими що виплачені в розмірі встановленому законом на момент виплати.

Враховуючи вище викладене, а також те, що щорічна разова грошова допомога до 5 травня позивачу в 2007 р. та в 2008 р. була виплачена в квітні відповідних років згідно з вимогами Закону України «Про Державний бюджет на 2007 р.» та Закону України «Про Державний бюджет на 2008 р.», суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо виплати грошової допомоги позивачу в 2007 2008 рр., а тому позовні вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про виплату щорічної грошової допомоги

до 5 травня за 2009 рік.

Після 22.05.2008 року змін до ч.5 ст. 12 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не вносилося, тому щорічну разову грошову допомогу до 5 травня в 2009 році учасникам бойових дій слід призначати та виплачувати відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно до ст.. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

З наведеного вбачається, що Закон України „Про державний бюджет України на 2009 рік" не встановлює конкретний розмір разової грошової допомоги до 5 травня, а надає право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, розмір яких залежить від мінімальної заробітної плати, а не від мінімальної пенсії за віком, як це передбачено ст.ст. 12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Тобто Законом України „Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України не надано права встановлювати розмір соціальних виплат, розмір яких визначено ст. ст. 12-15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Між тим, Кабінет Міністрів України своєю постановою № 211 від 18 березня 2009 року „Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та „Про жертви нацистських переслідувань" у 2009 році встановлена виплата разової грошової допомоги, передбаченої Законом України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та про „Про жертви нацистських переслідувань", разова грошова допомога здійснюється у таких розмірах: учасникам бойових дій 340,00 грн., яка в такому ж розмірі 13.04.2009 р. позивачу і виплачена згідно довідки № 31 від 22.06.2010 р.

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі, залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 3 жовтня 1997 року N 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

За змістом ч. 3 ст. 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже, суд вважає, що за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах суди повинні застосовувати положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше. До того ж вказані виплати здійснюються щороку та мають разовий характер, право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення. Позивач вказаним правом вже скористався.

Проте, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст.. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а не Постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 18 березня 2009 року „Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується у 2009 році відповідно до Законів України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та „Про жертви нацистських переслідувань".

За таких обставин та з урахуванням вимог ст. 12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідач по справі повинен виплатити позивачу щорічну допомогу із сум мінімальної пенсії за віком на момент виплати.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Таким чином суд вважає за необхідне застосувати розмір мінімальної пенсії встановлений законом, а не постановою КМУ «Про підвищення рівня забезпечення громадян» № 211 від 18.03.2009 р.

Таким чином суд вважає дії Управління праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації щодо виплати позивачу щорічно разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 р. керуючись постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 18.03.2009 р. неправомірними, так як відповідач в 2009 році повинен діяти у відповідності до положень ч. 5 ст..12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та виплатити позивачу щорічну соціальну допомогу до 5 травня у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком.

Визначення конкретного розміру соціальної допомоги та проведення її виплати віднесено до компетенції територіальних органів управління праці та соціального захисту населення, а не судів. Виходячи із цієї позиції, суд не встановлює конкретні суми соціальної допомоги, які підлягають виплаті, а покладає на органи управління праці та соціального захисту населення обовязок нарахувати позивачу недоплачену щорічну допомогу до пятого травня, передбачену ст..12 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», в 2009 р., та провести позивачу відповідні виплати.

Що стосується вимог позивача щодо зобовязання відповідача і в подальшому проводити нарахування та виплату соціальної допомоги виключно із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком, то суду позивачем не надано доказів порушення його прав в майбутньому, а тому право на звернення до суду за захистом, визначене ст.. 3 ЦПК України у позивача не виникло, за таких обставин суд приходить до висновку, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Компетенція суду поширюється тільки на захист порушених прав, свобод та інтересів відповідних осіб, суд не може вирішувати питання на майбутнє, тобто здійснювати захист права, яке ще не порушено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,75,92,152 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 4, 8, 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 року, ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» суд, -

В И Р І Ш И в :

Позовну заяву у справі № 2-251/10 громадянина ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації про зобовязання здійснити перерахунок, нарахування і виплату недоплаченої частини щорічної разової грошової допомоги учаснику бойових дій - задовольнити частково.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Зачепилівської районної державної адміністрації здійснити перерахунок та провести відповідні виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня 2009 року гр. ОСОБА_1, як особі зі статусом «Ветеран війни учасник бойових дій», у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком на момент виплати (квітень 2009 р.), відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»,з урахуванням фактично виплаченої суми в 2009 році.

В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити в задоволенні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Зачепилівський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий, суддя Гришин П.В.