Апеляційний суд Тернопільської області
Справа № 22ц-798 Головуючий у 1-й інстанції Костів 0.3.
Категорія 32 Доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2010 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - Парандюк Т.С.,

Суддів ОСОБА_1 і ОСОБА_2,

при секретарі Прус Л.С.,

За участі апелянта ОСОБА_3,

представника ЗАТ КБ "ПриватБанк"

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 квітня 2009 року в справі за позовом закритого акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" (далі Банк) до ОСОБА_3, третя особа - Тернопільська філія Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави та за позовом ОСОБА_3 до Банку, в особі його Тернопільської філії про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2008 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» пред'явило позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В січні 2009 року позивач заявлені вимоги уточнив і просив в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет застави. Зазначив, що на підставі договору застави від З липня 2007 року ОСОБА_3 передала в заставу Банку належний їй на праві власності автомобіль марки ВАЗ-1113, 2007 року випуску, реєстраційний номер В07455АН.

Вказаний автомобіль було передано під заставу Банку в забезпечення належного виконання зобов'язання ОСОБА_3 перед Банком за кредитним договором від З липня 2007 року, згідно з яким їй були надані грошові кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в сумі 9864 дол. СІЛА. Зобов'язання за кредитним договором боржником не виконано.

В січні 2009 року ОСОБА_3 пред'явила позов до ЗАТ КБ "ПриватБанк" в особі його Тернопільської філії про визнання недійсним договору кредиту від 3 липня 2007 року за тими ж реквізитами, але з більшою сумою кредиту, в 11724,20 дол. США.

Посилаючись на те, що оспорюваний кредитний договір вона не підписувала і фактично такий не укладався, просила визнати його недійсним.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 квітня 2009 року постановлено:

Позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Тернопільської філії ЗАТ «КБ «ПриватБанку» задоволити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ТЕМLA0277061 від 03 липня 2007 року, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Тернопільської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 в розмірі 73280,98 гри. - звернено стягнення на предмет застави: автомобіль марки ВАЗ, модель 1113, 2007 року випуску, тип - легковий - комбі-В, №кузова/шасі ХТА 4079, реєстраційний номер В07455АН, що є власністю ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, шляхом продажу вказаного автомобіля Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, М.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ЗАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Тернопільської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 762 (сімсот шістдесят дві) гривні 82 копійки.

Позов ОСОБА_3 - задоволити.

Визнати недійсним примірник кредитного договору №ТЕМТАІІ00277061 від 03 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Тернопільської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до п.7.1 якого їй було надано грошові кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в розмірі 11724,20 дол. США на наступні цілі: 46500 грн. на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ №ТЕМТАІІ00047069 від 03 липня 2007 року, договором особистого страхування №ТЕМЬГК00047070 від 03 липня 2007 року на строк до 02 липня 2008 року у сумі 92,81 долара США, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 92,81 долара США, та у розмірі 2413,15 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди у розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 договору.

Стягнути із ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі Тернопільської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк» в користь держави 8 гри. 50 коп. судового збору та 7 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави скасувати, справу передати на новий судовий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зокрема, що судом неповно з'ясовані обставини спору, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, та не враховано, що на порушення умов кредитного договору її спровокував сам Банк.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта ОСОБА_3, яка підтримує доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника ЗАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Задовольняючи позов про звернення стягнення на предмет застави,суд виходив з того, що відповідачкою ОСОБА_3 зобов'язання перед Банком за кредитним договором не виконані, умови кредитного договору, на забезпечення якого був укладений договір застави, та умови договору застави, які передбачають право Банку в разі порушення заставодавцем зобов'язань за кредитним договором звернути стягнення на предмет застави, відповідачкою не оспорені.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що З липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», в особі його Тернопільської філії, та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту, за умовами якого відповідачці були надані грошові кошти у вигляді не поновлюваної кредитної лінії в розмірі 9864 дол. США зі щомісячною сплатою 1 % від суми залишку заборгованості за кредитним договором та 0,14 % від суми виданого кредиту винагороди (комісії) за проведення додаткового моніторингу.

Період внесення суми 234,06 грн. (в яку включено заборгованість по кредиту, відсотки, комісійні та інші витрати банку) було встановлено з 23 по ЗО число кожного місяця з кінцевим терміном повернення - з липня 2012 року.

Свої зобов'язання за кредитним договором ЗАТ КБ "ПриватБанк" виконав повністю. А відповідачка ОСОБА_3 допустила його неналежне виконання, внаслідок чого, за доводами позивача, станом на 23 січня 2009 року за нею рахувалась заборгованість з погашення кредиту в сумі 1216,69 дол. США, заборгованість зі сплати процентів - 501,8 дол. США, комісії за користування кредитом - 69,05 дол. США. Крім того їй нарахована пеня за порушення термінів оплати процентів в сумі 68,47 дол. США з розрахунку 0,15 % від суми простроченого платежу.

В забезпечення належного виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором, З липня 2007 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 було укладено договір застави рухомого майна, предметом якого є автомобіль марки ВАЗ-1113 2007 року випуску, що належить їй на праві власності. Пунктом 15.7 цього договору передбачено, що Банк має право звернути стягнення на предмет застави незалежно від настання термінів виконання будь-якого із зобов'язань за кредитним договором у разі порушення заставодавцем зобов'язань, ним передбачених.

За правилами ст.20 Закону України «Про заставу» в разі невиконання боржником основного зобов'язання або в разі, якщо в момент настання терміну виконання основного зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, заставодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Проте, відповідно до ст.ст.24 ч.З, і 28 чч.2 і З ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад).

Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача (заклад), звернення здійснюється на підставі рішення суду.

Положення згаданого Закону визначають правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна.

Виходячи з наведених норм закону, вимоги позивача як заставодержателя, щодо звернення стягнення на предмет застави шляхом його реалізації не є самостійними вимогами, а є лише способом задоволення вимог кредитора до боржника за основним зобов'язанням.

Суд не звернув увагу на те, що ЗАТ КБ «ПриватБанк» заявлені вимоги щодо виконання відповідачкою основного зобов'язання за кредитним договором змінив на вимоги про звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку з чим питання підставності та правильності нарахування боргу та інших платежів за кредитним договором, навіть не з'ясовувались. Вирішуючи спір, суд взяв до уваги тільки доводи позивача про наявність у ОСОБА_3 перед ним боргу, не перевірив заперечень на позов відповідачки, без належних правових підстав передчасно задовольнив вимоги банку про передачу в заклад та звернення стягнення на заставлене майно.

Враховуючи, що у справі не потрібно збирати або додатково перевіряти докази, обставини справи встановлені судом повно і правильно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, колегія суддів вважає за можливе ухвалення нового рішення, яким в позові ЗАТ КБ "ПриватБанк" про звернення стягнення на предмет застави слід відмовити.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду від 17 листопада 2008 року про забезпечення позову, стосовно правил ч.б ст.154 ЦПК України.

Також слід взяти до уваги, що даною ухвалою було забезпечено позов, що базувався на кредитному договорі, який судовим рішенням від 22.04.2009 р. визнаний

недійсним.

Керуючись СТ.СТ.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 22 квітня 2009 року в частині задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави скасувати і ухвалити нове, яким у позові ЗАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет застави відмовити.

Скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 17 листопада 2008 року про забезпечення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 332,41 грн. судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_1