Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Котік Т.С.

суддів Косигіної Л.М., Жигановської О.С. з участю секретаря Порохні М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк про визнання незаконним збільшення процентної ставки за кредитним договором

за . апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства „ПриватБанк в особі філії „Житомирського регіонального управління Публічного акціонерного товариства „ПриватБанк (надалі ПАТ КБ „Приватбанк) на заочне рішення Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2010 року, -

встановила:

В квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся з вказаним позовом до суду та в обґрунтування вимог зазначав, що Банк в односторонньому порядку змінив умови іпотечного та кредитного договорів від 28.12.2007 року. З 01.02.2009 року підняв відсоткову ставку за вказаними договорами з 15% до 30%.

Позивач вважає, що такі дії Банку порушують його права та суперечать нормам Цивільного Кодексу України та Закону України „Про банки і банківську діяльність, а тому просив визнати незаконним збільшення Банком розміру процентної ставки за кредитними договорами від 28.12.2007 року, визнати недійсним п.2.3.1. договору № 2ШДУ95 та п.8.9. договору № 2КБ/У95 в частині права ПАТ. КБ «ПриватБанк» підвищувати розмір процентної ставки в односторонньому порядку. Також, позивач просив зобов'язати відповідача списати, нараховану внаслідок незаконного збільшення процентної ставки, заборгованість і похідні від неї штрафи, та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5 000 гривень.

Заочним рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21 червня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним збільшення ПАТ КБ „ПриватБанк процентної ставки за договором про іпотечний кредит № 2ББШ95 від 28.12.2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» та кредитним договором № 2БІТ/У95 від 28.12.2007 року

Справа №22ц/0690/188/11 Категорія 27

Головуючий в суді 1-ї інстанції ОСОБА_2

Суддя - доповідач Котік Т.С.

2

укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Визнано недійсним з 09.01.2009 року п.8.9. договору № ZRRWG5 від 28.12.2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» та п.2.3.1. договору № гББ1АДі5 від 28.12.2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

В решті вимог відмовлено за безпідставністю. Стягнуто з ПАТ КБ „ПриватБанк судові витрати на користь держави.

22 листопада 2010 року заява ПАТ КБ „ПриватБанк про перегляд заочного рішення від 21 червня 2010 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ „ПриватБанк порушує питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог та просить ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що на час укладення кредитного та іпотечного договорів, Банк мав право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки в разі збільшення облікової ставки НБУ та зміни курсу долара США до гривні. Представник вказує, що Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку від 12.12.2008 року не може регулювати відносини, ¦ які виникли до моменту набрання чинності цим законом. Також, посилається на те, що при ухваленні рішення суд не врахував положення ст.47 Закону України „Про банки і банківську діяльність.

Вислухавши доводи осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 грудня 2007 року. між ЗАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № 2ББ'/УС5. За умовами вказаного договору, ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 189 375 грн. строком до 28.12.2027 року на придбання у власність окремої квартири з метою постійного проживання за договором купівлі-продажу від 28.12.2007 року, яка розташована в АДРЕСА_1 (а.с. 10-13).*

Відповідно до п.8.9. сторони домовились, що за умовами цього договору може бути встановлений новий розмір відсоткової ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, а саме: порушення Позичальником кредитної дисципліни, погіршення фінансового стану Позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться Кредитором, здійснення поточних коливань відсоткових ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово- кредитній політиці НБУ, підвищення ставки за кредитами Кредиторів України у відповідній валюті (по статистиці НБУ), підвищення ставки більш, ніж на 3 відсоткових пункти за бланковими кредитами „овернайт НБУ з дати укладення цього договору, чи останнього перегляду відсоткової ставки (а.с. 12).

28 грудня 2007 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № ЕББ'/У95. За умовами

з

вказаного договору, ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 37 875 грн. строком до 28.12.2027 року на споживчі цілі (а.с. 14-16).

Згідно п.2.3.1 № 21Ж/ЛА95 Банк мав право в

односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування Кредитом, при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара СІЛА до гривні більше, ніж на 10% у порівнянні долара СІЛА до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного Договору;зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

13 січня 2009 року на адресу позивача надійшли повідомлення від ЗАТ КБ „ПриватБанк про зміну кредитних договорів від 27.12.2007 року щодо встановлення процентної ставки, яка з 01 лютого 2009 року буде складати 30%' на рік. Також, банком повідомлено, що в разі незгоди з вказаними змінами кредитного договору, позивач має право звернутися до банку в строк до 20.01.2009 року та надати письмове повідомлення про свою незгоду із зміненими умовами кредитування та погасити заборгованість за кредитним договором в повному обємі (а.с.6,7).

Позивач не погодився на зміну умов договору в односторонньому порядку, продовжував погашати кредит відповідно до умов договору, які існували до 01.02.2009 року, а також звертався до Банку з відповідними листами про розрахунок нової вартості кредиту (а.с. 17-20,27, 29, ЗО).

Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. При цьому зміни до кредитних договорів допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 651 ЦК України). Також, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором (стаття 652 ЦК України).

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, котрі законом визначені як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоду.

За змістом ст.ст. 536 та 1054 ЦК України, необхідною умовою кредитного договору є розмір процентної ставки, тобто це є істотною умовою, щодо якої сторони повинні дійти в належній формі.

Належною формою кредитного договору на підставі ч.І ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч.І ст.218, ч.2 ст.1055 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не підписував договору (додаткової угоди) щодо нових розмірів процентної ставки, оскільки Банк обмежився лише формальним попередженням.

З огляду на вищевикладене, коли сторони кредитного договору не досягли згоди в письмовій формі щодо нового розміру процентної ставки, умова кредитного договору, що передбачає такий розмір, є нікчемною.

Окрім того, Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови

4

договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому

порядку від 12.12.2008 року внесені зміни до ст. 55 Закону України „Про

банки і банківську діяльність та доповнено Цивільний кодекс України

ст. 1056-1 ЦК України. Вказані зміни набули чинності з 09 січня 2009 року.

Відповідно до ст. 1056 -1 ЦК України встановлений договором розмір

процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку

Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в

односторонньому порядку є нікчемною.

Дії банку по підвищенню процентної ставки не відповідають

вищезазначеному Закону та нормам ЦК України, оскільки були вчинені

після 09.01.2009 року, а тому суд першої інстанції прийшов до

обґрунтованого висновку, частково задовольнивши позов.

Також, з 14 січня 2009 року набрав чинності Закон України №800Л/І

від 25 грудня 2008 року „Про запобігання впливу світової фінансової кризи

на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва. За змістом ч.2

ст. З вказаного Закону, кредитно-фінансовим установам за укладеними

договорами забороняється збільшувати процентну ставку за

кредитами, отриманими фізичними та юридичними особами на

придбання або будівництво житла. Така ставка може бути змінена

лише за згодою сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.12.2007 року ОСОБА_1

було отримано кошти за кредитним договором № 2ВКЖ34СЮ00004395 в

розмірі 189 375 грн. на придбання у власність окремої квартири з метою

постійного проживання за договором купівлі-продажу від 28.12.2007 року

(а.с. 10).

Доводи апеляційної скарги, висновків суду першої інстанції не

спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави

для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.209,218, 303,307,308,313-315,317, 319, 324, 325

ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний

банк „ПриватБанк в особі філії „Житомирського регіонального управління

Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк

відхилити.

Заочне рішення Малинського районного суду Житомирської області

від 21 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може

бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.