Справа № 2-18/10
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

07.04.2010 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді БОЙКО Л.Л. при секретарі ЦЕГЕЛЬНИК Н.В. за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

1)
року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за договором позики. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що 20 листопада 2008 року відповідач отримала від неї по розписці грошові кошти в розмірі 3550 доларів США та 400 євро, строком на один місяць, до 20 грудня 2008 року. У порушення умов договору позики відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, а саме не повернула кошти в обумовлений строк. На неодноразові прохання відповідачка в добровільному порядку відмовляється повернути кошти згідно договору позики. А тому на підставі вищевикладеного позивач ОСОБА_1 просила винести рішення яким стягнути з відповідачки суму заборгованості за договором позики від 20 листопада 2008 року яка становить 3550 доларів США, що на день звернення до суду еквівалентно 28932 гривні 50 копійок та 400 євро, що на день звернення до суду еквівалентно 4520 гривень, а також витрати понесені по справі (судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи) в розмірі 364 гривні 52 копійки.

2) року ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним вказавши, що за вищевказаним договором позики від 20 листопада 2008 року вона не отримувала коштів від ОСОБА_1 Отриманні нею кошти від ОСОБА_1 були призначені для потреб ОСОБА_3, та були передані йому одразу ж після отримання їх нею від ОСОБА_1, яка відмовила ОСОБА_3 у видачі позики в звязку з відсутністю заставленого майна, а тому вона (ОСОБА_2О.) погодилась передати ОСОБА_1 в заставу автомобіль, що знаходився у її користування на підставі довіреності та написати розписку про формальне отримання цих коштів саме нею.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що кошти вона передавала ОСОБА_2, яка в свою чергу написала про це розписку при свідках. Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 не визнала та просила залишити їх без задоволення по вищевказаним підставам.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та просила залишити їх без задоволення. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судовому засіданні 07.04.2010 року пояснила, що згодна платити борг ОСОБА_1

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судові засідання не зявлявся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином (рекомендованими листами з повідомленням). Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи та заперечень від нього не надходило.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази в матеріалах справи (розписка від 20.11.208 року; копії розписок від 20.11.2008 року, 01.12.2008 року та 25.02.2009 року (а.с.28,29,30); копію заяви, посвідченої приватним нотаріусом Баштанського районного нотаріального округу 28 липня 2009 року про скасування довіреності, виданої на імя ОСОБА_4; копію свідоцтва про реєстрацію автомобіля ОАЕ//ЮО §?N8, реєстраційний номер НОМЕР_1; копію договору купівлі-продажу автомобіля 0АЕ/?00 8ЕИ8 ТІ31102; матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи №1032 за фактом шахрайських дій відносно ОСОБА_1М.), суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом підлягають залишенню без задоволення за наступних підстав:

-в судовому засіданні встановлено, що 20 листопада 2008 року між сторонами було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 по розписці грошові кошти в розмірі 3550 доларів С111А та 400 євро строком на один місяць, до 20 грудня 2008 року.

В свою чергу ОСОБА_2 посилається на те, що вказані кошти фактично були отриманні ОСОБА_3, тобто отримавши кошти від ОСОБА_1 вона відразу передала їх ОСОБА_3 Д, якому ОСОБА_1 відмовила у дачі позики.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Встановлені в ході розгляду справи обставини свідчать, що ОСОБА_1 не бажала укладати договірні відносини з ОСОБА_3

В силу ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст розписки від 20.11.2008 року та пояснення сторін (в тому числі і пояснення самої ОСОБА_2О.) і свідків підтверджують факт отримання вищевказаних коштів ОСОБА_2 від ОСОБА_1

Так, згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, з моменту передачі коштів між сторонами по справі виникли договірні зобовязання щодо позики, на умовах обумовлених в договорі (розписці) від 20.11.2008 року.

А факт подальшої передачі коштів ОСОБА_2 (на що вона посилається) ОСОБА_3 свідчить про можливість виникнення правовідносин ( в тому числі договору позики) між вказаними особами, однак ні в якому разі не суперечить та не є перешкодою договірним відносинам між сторонами по справі.

Відповідно до вимог ст. 1047, 1051 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

В ході розгляду справи доведено факт одержання коштів ОСОБА_2, а порушення умов з казаного договору - неповерення коштів позичальником в обумовлений строк, свідчить про можливість задоволення позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_1 а саме стягнення з ОСОБА_2 на її користь 33452 гривні 50 копійок.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання договору позики недійсним, підлягають залишенню без задоволення так як є необгрунтованими та не доведеними.

В силу ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

ОСОБА_2 обгрунтовуючи свої вимоги посилається на те, що ніякого реального настання правових наслідків підписання нею розписки від 20.11.2008 року не настало у звязку з тим, що вона не отримувала від ОСОБА_1 коштів. Однак встановлені в ході розгляду справи обставини вбачають, що в момент укладення договору позики сторонами було додержано вимог необхідних для чинності договору, оскільки уклавши даний договір позики ОСОБА_2 отримала кошти від позикодавця - обумовлені угодою.

В силу статті 88 ЦПК України, стягненню з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 на користь позивача підлягають витрати понесені нею по справі - сплата судового збору на користь держави в розмірі 334 гривні 52 копійки та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 гривень, а всього 364 гривні 52 копійки, що підтверджено платіжними дорученнями.

Крім того, на підставі ст.ст. 154 ЦПК України, підлягає частковому скасуванню захід забезпечення позову, а саме зняття арешту з автомобіля ДЕО СЕНС державний номер ВЕ 3844 належний ОСОБА_5

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,60, 212, 215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1

заборгованість за договором позики від 20 листопада 2008 року в сумі 33452 гривні 50 копійок, суму сплаченого судового збору в розмірі 334 (триста тридцять чотири) гривні 52 копійки та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 (тридцять) гривень, а всього стягнути 33817 (тридцять три тисячі вісімсот сімнадцять) гривень 02 копійки.

позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3, про визнання договору позики недійсним, залишити без задоволення.

Частково скасувати заходи забезпечення позову - зняти арешт з автомобіля ДЕО СЕНС державний номерний знак ВЕ 3844 належний ОСОБА_5, накладений згідно ухвали суду від 6.08.2009 року.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадця: и днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: