Апеляційний суд Вінницької області
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2010 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого : Медвецького С.К.

суддів : Оніщука В.В., Матківської М.В.,

при секретарі : Черепановій В.І.,

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Вінницького обласного комунального підприємства водопровідно-каналізаційне господарство «Вінницяводоканал» про визнання протиправним та скасування рішення загальних зборів колективу виробничого підприємства водопровідно-каналізаційне господарство «Вінницяводоканал» від 24.07.2006 року, -

встановила:

У березні 2008 року позивач звернувся в суд з позовом до Вінницького обласного комунального підприємства водопровідно-каналізаційне господарство «Вінницяводоканал» (далі ВОКВП ВКГ) про визнання загальних зборів цього підприємства від 24.07.2006 року такими, що не скликалися і не проводилися та визнання протоколу загальних зборів недійсним.

У травні 2009 року позивач змінив позовні вимоги та просив визнати протиправним і скасувати рішення загальних зборів ВОКВП ВКГ «Вінницяводоканал» від 24.07.2006 року про виділення ОСОБА_3 трьохкімнатної квартири, посилаючись на те, що рішенням загальних зборів колективу порушено його право на одержання житла; відповідачем порушено порядок організації та проведення конференції трудового колективу; при проведенні загальних зборів не брали участь представники від усіх структурних підрозділів, а лише 101 працівник зі 112 працівників апарату управління ВОКВП ВКГ «Вінницяводоканал».

Представники відповідача вимоги позову не визнали зовсім, так як на загальних зборах підприємства були присутні всі представники структурних підрозділів, більше ? визначеного складу працівників, тому збори легітимні.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2009 року ОСОБА_2 в позові до ВОКВП ВКГ «Вінницяводоканал» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на неповне зясування судом обставин по справі, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити повністю.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову позивачу, суд виходив з того, що загальні збори трудового колективу були проведенні відповідно до вимог чинного законодавства, а сама по собі форма проведення цих зборів не є підставою для скасування рішення загальних зборів трудового колективу.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, наданні сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.07.2006 року відбулися загальні збори трудового колективу ВОКВП ВКГ «Вінницяводоканал» на яких 101 членів колективу одноголосно прийняли рішення про виділення трьохкімнатної квартири ОСОБА_3, як кваліфікованому спеціалісту поза чергою (а.с.125). Кількість осіб, які проголосували, більше ніж ? від визначеного складу працівників, що визначено у п.9 Положення про порядок організації та проведення конференції трудового колективу ВОКВП ВКГ «Вінницяводоканал».

За змістом ст.252-1 КЗпП України трудовий колектив підприємства утворюють усі громадяни, які своєю працею беруть участь у його діяльності на основі трудового договору, а також інших форм, що регулюють трудові відносини працівника з підприємства; повноваження трудового колективу визначаються законодавством.

Житловий кодекс України, передбачаючи обовязковість погодження питання розподілу житла, не визначає в якій саме формі трудовий колектив приймає це рішення, тому законодавець залишає право за трудовим колективом визначення форми такого погодження.

Суд вірно відхилив пояснення позивача в тій частині, що відповідачем було проведено збори трудового колективу, тоді як в Статуті визначено проведення конференції трудового колективу, оскільки недодержання вимог правових норм, які регулюють порядок прийняття акта, у тому числі стосовно його форми, строків прийняття тощо, може бути підставою для визнання такого акта недійсним лише у тому разі, коли відповідне порушення спричинило прийняття неправильного акта. Якщо ж акт в цілому узгоджується з вимогами чинного законодавства і прийнятий відповідно до обставин, що склалися, тобто є вірним по суті, то окремі порушення встановленої процедури прийняття акта не можуть бути підставою для визнання його недійсним, якщо інше не передбачено законодавством.

Крім цього, судом вірно враховано, що згідно вимог ст.37, 52 ЖК України облік та розподіл житла за місцем роботи здійснюється в межах населеного пункту, де вони проживають з послідуючим підтвердженням його виконкомом відповідної Ради населеного пункту, а також за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення, тому твердження позивача про необхідність врахування при розподілі житла голосів представників структурних підрозділів, які знаходяться в інших населених пунктах, суперечить житловому законодавству.

При цьому, як зазначали представники відповідача, рішення про виділення квартири ОСОБА_3 було прийняте спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, а рішення загальних зборів носило лише погоджувальний характер.

Також суд вірно врахував, що питання виділення житлової квартири ОСОБА_3 по вул. Келецькій, 61а/39 в м. Вінниці були предметом судового розгляду. У рішенні Староміського районного суду м. Вінниці, яке набрало законної сили, зазначено, що питання надання квартири ОСОБА_3 19.07.2006 року вирішено на спільному засіданні адміністрації і профкому ВОКВП ВКГ «Вінницяводоканал» та затверджене рішенням виконкому Вінницької міської ради від 15.08.2006 року № 1855, а відтак, згідно ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 02.07.2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: