Біляївський районний суд Одеської області
Справа № 2-799/10
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

1 червня 2010 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді Крачкової С.В.

при секретарі Дигуляр А.С.

за участю адвоката ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової суми в наслідок виконання рішення суду

ВС Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача витрати в сумі 3000 грн., понесені нею при примусовому виконанні рішення суду від 3.03.2009 року. Свої вимоги мотивує тим, що вказаним рішенням ОСОБА_4 був зобовязаний звільнити частину самовільно зайнятої ним земельної ділянки №34 в СК «Воїнський» в СМ «Алтестівський» ОСОБА_5 сільської ради, яка належить їй, та за свій рахунок знести незаконно збудовану на ній теплицю. Оскільки відповідач добровільно не виконав рішення суду, вона за знесення теплиці заплатила робочим 3 000 грн., які просить стягнути з нього.

В судовому засіданні позивачка на позові наполягала. При цьому пояснила, що в установлений державним виконавцем строк відповідач не виконав рішення суду. За пропозицією державного виконавця вона уклала договір з бригадою робітників, які погодились знести теплицю.

6.08.2009 року примусове виконання не відбулось, так як відповідач заявив про те, що не повідомлявся про це, а тому примусове виконання було перенесено на 11.08.2009 року, про що ОСОБА_4 був попереджений письмово на місці, але в цей день не зявився. Протягом дня бригада робітників в присутності державного виконавця та інших залучених осіб , знесла скляну теплицю, за що вона заплатила 3000 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що для примусового виконання рішення суду по знесенню теплиці державний виконавець повинен був залучити організацію, яка має ліцензію на виконання будівельних робіт, а не покладати це на ОСОБА_3

В судовому засіданні державний виконавець відділу ДВС Біляївського РУЮ ОСОБА_6 пояснила, що метою примусового виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_4 добровільно його не виконав, запропонувала ОСОБА_3 запросити робітників, які виконають роботи по знесенню теплиці.

Бригада з 4-х чоловік двічі виїздила на місце 6.08. та 11.08.2009 року, теплицю знесли за рахунок ОСОБА_3, про що було складено акт. В системі Державної виконавчої служби відсутні спеціалізовані будівельні організації, які мають ліцензію на виконання таких робіт.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що на прохання ОСОБА_3 він організував бригаду з 4-х робітників, які 11.08.09 року знесли теплицю, за що вона заплатила їм 3 тис. гривень.

У вказану суму ввійшли витрати за виїзд 6.08. та 11.09.09 р., вартість матеріалів, що використовувались та роботи.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 3.03.2009 року ОСОБА_4 був зобовязаний усунути перешкоди позивачці у користуванні належною їй земельною ділянкою №34, що знаходиться в СК «Воїнський» СМ «Алтестівський» ОСОБА_5 сільської ради шляхом знесення за його рахунок незаконно збудованої теплиці. Вказане рішення апеляційним судом було залишено без змін, набрало чинності (а.с.4-7)

З оглянутого в судовому засіданні виконавчого провадження №13652514 вбачається, що заявою ОСОБА_3 воно було відкрито 9.07.2009 року. Відповідачу була направлена постанова про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк для добровільного виконання рішення суду.

Оскільки у встановлений строк він теплицю не зніс, примусове виконання було призначено на 6.08.09., а потім перенесено на 11.08.09., оскільки ОСОБА_4 заявив, що повідомлення про примусове виконання не одержував.

Згідно акту державного виконавця (а.с.9-10) теплиця була знесена бригадою робітників, залучених до цього ОСОБА_3, і за її рахунок.

З акту (а.с.11) вбачається, що за роботу по демонтажу теплиці ОСОБА_3 заплатила робочим 3 000 грн.. Цю обставину підтвердив і свідок ОСОБА_7.

В ході примусового виконання рішення суду ОСОБА_4 не оскаржував дії державного виконавця, а сам від добровільного виконання рішення ухилився.

Згідно ч.2 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі про примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

А ч.3 вказаної статті встановлено, що державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право у разі необхідності залучати на платній основі, у тому числі за рахунок авансового внеску стягувача, субєктів господарювання, які у встановленому законом порядку одержали ліцензію на будівельну діяльність.

Таким чином, це право, а не обовязок державного виконавця, а тому суд не вбачає порушень чинного законодавства в тому, що державний виконавець зобовязала стягувача запросити до виконання робіт по демонтажу теплиці осіб, які можуть виконати таку роботу, та оплатити її.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивачки законними та обґрунтованими, а заперечення представника відповідача безпідставними.

Керуючись ст. ст.3, 10,60, 209, 212-215 ЦПК України, ч.3 ст.386, ч.1 ст.1166 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3000 грн., судовий збір у розмірі 30 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн., а всього 3 150 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 21 грн..

На рішення суду може бути подана заява про його оскарження протягом 10 діб та апеляція протягом 20 діб з дня подачі вказаної заяви до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд.

Суддя : С.В. Крачкова