РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-3551/10

Провадження № 2-3551/10

2 квітня 2010 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Грищенко І.О.

при секретарі Мушаровій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2009 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 4 жовтня 2003 року з відповідачем.

Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося , з червня 2009 року припинено шлюбно-сімейні відносини, проживаючи разом, кожен живе своїм життям , спільного господарства не ведуть, почуття любові втрачено , через що вважає, що збереження шлюбу не можливо та не доцільно. Перебувати у шлюбі з відповідачем не бажає.

В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги , просила їх задовольнити та пояснила, що останнім часом шлюб має лише формальний характер.

Відповідач позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що підстав для розірвання шлюбу не має, тому що він любить свою дружину та дитину.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, доходить висновку, що вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Ст.. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до вимог ст.. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Судовим розглядом справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 4 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя не склалося через відсутність порозуміння в питаннях сімейного життя , що привело до втрати нормальних відносин. Шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують з червня 2009 року, проживають окремо, кожен живе своїм життям.

Згідно з вимогами ст.. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач довела суду, що остаточно переконана у відсутності перспектив спільного проживання з відповідачем та перебування з ним у шлюбі.

З урахуванням фактичних взаємин подружжя , обставин життя подружжя, а також інших обставин, що мають істотне значення, а саме: не примиренням протягом строку знаходження справи в провадженні суду, відсутності згоди позивача на подальше знаходження у шлюбі з відповідачем, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу не можливо , тому що буде суперечити інтересам позивача.

Відповідач з свого боку не надав суду жодного належного доказу на підтвердження того, що відсутні підстави для розірвання шлюбу, при цьому пояснив, що з свого боку не вживає будь-яких заходів щодо збереження шлюбу.

За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст..24, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, ст.. 51 Конституції України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 4 жовтня 2003 року міським відділом РАГС № 1 Харківського обласного управління юстиції між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 2020, розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути державне мито на користь держави з ОСОБА_1 в розмірі 17.00 гривень, ОСОБА_2 від оплати - звільнити.

Рішення може бути оскаржене в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд 1 інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подачею після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя І.О. Грищенко