Справа №2-353/10 16.11.2010
Провадження №22ц-7792/10
Державний герб України
Справа № 22ц 7792/10 Головуючий першої інстанції: Разумовська О.Г.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Колосовського С.Ю.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання: Кулик О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_4 -

ОСОБА_5, до

якої приєднався ОСОБА_6

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2010 року, яке ухвалено за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

В вересні 2009 р. акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (тепер публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», далі Банк) звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 6 травня 2008 р. між Банком та ОСОБА_4 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі Договір), за умовами якого Банк передав відповідачці 20000 доларів США кредиту зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом з можливістю перегляду процентної ставки до 6 травня 2015 року за умови його повернення частинами (по 360 доларів США щомісяця) згідно графіку.

17 грудня 2008 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду № 1, якою змінено розмір щомісячних ануїтетних платежів до 370 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобовязань за Договором 6 травня 2008 р. між Банком та ОСОБА_6 (поручитель) було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручився перед позивачем щодо повернення ОСОБА_4 суми кредиту і зобовязався відповідати перед Банком солідарно в повному обсязі за невиконання останньою зобовязань за договором кредиту.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що ОСОБА_4 виконує свої зобовязання за Договором неналежним чином, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 17 серпня 2009 р. складала 20368,68 доларів США (що еквівалентно 158209 грн. 64 коп.): 18904,56 доларів США заборгованість за основним та простроченим кредитом, 1364,39 доларів США по відсотках за користування кредитом (що еквівалентно 10597 грн. 63 коп.), 99,73 долара США пені (що еквівалентно 774 грн. 62 коп.), Банк просив суд стягнути з відповідачів солідарно вказану заборгованість за договором, оскільки вимога позивача про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості залишилась без задоволення.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2010 р. позов задоволено: постановлено стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь Банку 158209 грн. 64 коп. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі, до якої приєднався відповідач, представник відповідачки вказує на те, що рішення суду є незаконним і необґрунтованим, оскільки судом порушено норми процесуального права щодо участі ОСОБА_6 в судовому засіданні, а також не взято до уваги обставини щодо неналежного направлення Банком вимоги про дострокове повернення кредиту, а тому просить рішення суду скасувати.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 6 травня 2008 р. між Банком та ОСОБА_4 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким Банк надав позичальнику кредит в сумі 20000 доларів США на умовах повернення кредитних коштів 6 травня 2015 р. та зі сплатою 12,5% річних (з правом Банку переглядати процентну ставку). Договором передбачено обовязок позичальника щодо погашення кредиту та процентів згідно графіку щомісячно.

17 грудня 2008 р. між Банком та відповідачкою укладено Додаткова угода № 1 до договору від 6 травня 2008 р., відповідно до якої сторони домовились про збільшення розміру щомісячних ануїтетних платежів з 360 до 370 доларів США.

На забезпечення виконання умов Договору 6 травня 2008 р. між Банком та ОСОБА_6 (поручитель) укладено договір поруки, за яким поручитель зобовязаний відповідати перед Банком солідарно з позичальником в повному обсязі за своєчасне і повне виконання відповідачкою зобовязань за договором про надання споживчого кредиту.

У звязку з неналежним виконанням позичальником умов Договору (несвоєчасного та не в повному обсязі погашення передбачених графіком сум) заборгованість за Договором станом на 17 серпня 2009 р. складала 20368,68 доларів США (що еквівалентно 158209 грн. 64 коп.): 18904,56 доларів США заборгованість за основним та простроченим кредитом, 1364,39 доларів США по відсотках за користування кредитом (що еквівалентно 10597 грн. 63 коп.), 99,73 долара США пені (що еквівалентно 774 грн. 62 коп.). При цьому поточна прострочена заборгованість за кредитом та відсотками становила 2636 доларів 33 центи.

4 вересня 2009 р. Банк направив відповідачам вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів та комісії, а також поточної заборгованості, яка залишилась без задоволення.

З урахуванням викладених обставин та положень ст. ст. 543, 554, 1050, 1054 ЦК України, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не врахував недотримання позивачем умов Договору щодо звернення з вимогою про дострокове повернення залишкової суми кредиту, не заслуговують на увагу. Згідно пункту 12.1 Договору у випадку направлення Банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 календарний день з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. З опису вкладення у цінний лист (а.с. 28) вбачається, що вимога про дострокове повернення кредиту направлена Банком відповідачам лише 4 вересня 2009 р., а з даним позовом позивач звернувся до суду вже 17 вересня 2009 р., тобто до закінчення визначеного пунктом 12.1 Договору 31-го денного строку для добровільного виконання умов Договору. Між тим, справа знаходилась в суді майже вісім місяців, але відповідачами не було здійснено вимог щодо погашення існуючої заборгованості. Крім того, а ні ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а ні положеннями Договору не передбачено наслідків недотримання Банком умов повідомлення боржника про дострокове повернення кредиту. За такого невиконання Банком в повному обсязі пункту 12.1 Договору не є підставою для відмови у позові.

Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення прав ОСОБА_6 брати участь в судовому засідання, то вони не заслуговують на увагу, оскільки це стосується прав іншої особи і не потягло неправильне вирішення спору.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, до якої приєднався ОСОБА_6, відхилити, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: