Тростянецький районний суд Сумської області
справа № 2-954/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2010 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючої судді Линник О.С., при секретарі Долі Н.В., з участю позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1, відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, в якій зазначає, що відповідач являється сусідкою позивача та на протязі тривалого періоду часу зводить на позивача наклепи, принижує гідність, клеймить брудним словами дочок позивачки, називає брехливими її журналістські матеріали, підбурює свою рідню до розборок, розповсюджує неправдиву інформацію, зокрема відповідач звинувачує позивача у звільненні з роботи внука ОСОБА_3, називає позивача вбивцею свого чоловіка, називає жінкою легкої поведінки. Через неправомірну поведінку відповідача позивачці завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 3000 грн., так як погіршився стан здоровя позивачки, вона зверталась до лікарів, не спала ночами. ОСОБА_1 просить суд зобовязати ОСОБА_2 принести їй вибачення, та стягнути із відповідача 3000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Не погодившись із позовними вимогами ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, та вказувала, що вона заперечує проти позову ОСОБА_4 у повному обсязі, так як не вчиняла тих дій, які вказані у позовній заяві, а ОСОБА_1 навпаки, у середині червня 2010 року вранці на городі голосно обзивала ОСОБА_2 дурочкою, злидаркою, звинувачувала в тому, що вона ходить до церкви, щоб там їй хтось щось дав, чим образила її релігійні почуття, при тому вона обзивала її дітей, внуків, звинувачувала ОСОБА_2 в тому, що працюючи листоношею незаконно присвоювала пенсію померлої особи. Внаслідок нанесених образ, що принижують її честь, гідність, не відповідають дійсності, їй завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що позивач змушена докладати додаткових зусиль для відновлення душевного спокою, колишнього укладу свого життя, тому просить стягнути 1699 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати. ОСОБА_2 просить зобовязати ОСОБА_1 вибачитися перед нею, визнати такими, що не відповідають дійсності відомості, про які кричала відповідачка на городі в адресу ОСОБА_2, обзиваючи дурочкою, злидаркою, звинувачуючи в тому, що вона ходить до церкви, щоб там їй хтось щось дав, незаконно присвоювала пенсію померлої особи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги не визнала та пояснила, що раніше із ОСОБА_2 були добросусідські відносини, однак після того, як вона відмовилась допомогти відповідачці вирішити за рахунок своєї професійної діяльності та звязків питання щодо роботи її онука, між ними склались неприязні відносини, внаслідок чого виникали сварки, в ході яких ОСОБА_2 принижувала честь і гідність ОСОБА_1, її дітей, називає брехливими її журналістські матеріали, підбурила свою рідню ОСОБА_3 проти позивачки. У один із днів червня 2010 року позивач повідомила свого сина ОСОБА_5, що їй набридли образи із боку ОСОБА_2, тому вона попросила його бути свідком при розмові із сусідкою, та коли вийшла на свій город, який розташований поряд із городом ОСОБА_2, остання почала знову ображати ОСОБА_4, при тому, ОСОБА_4 розмовляла голосно, так, щоб чули інші особи, задавала питання сусідці, а ОСОБА_2 при тому називала її вбивцею свого чоловіка, пообіцяла запроторити її до вязниці, погрожувала розправою, яку вчинять над ОСОБА_4 родичі ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_6 При тому, сама вона не ображала ОСОБА_2. Через спричинені образи погіршився стан здоровя позивача, вона була вимушена звернутися до лікаря-окуліста, так як вона втратила сон, та мала проблеми із зором, крім того зверталась до кардіолога через болі у серці, витрачала кошти на ліки, відвідування поліклініки, втрачала заробіток. Крім того, за час її роботи журналістом нарікань на її професійну діяльність не було, навпаки, вона має вдячність за її роботу, отримувала винагороди.

У судовому засіданні ОСОБА_2 показала, що вона не визнає позовні вимоги ОСОБА_4 у повному обсязі, а свої позовні вимоги до ОСОБА_4 просить задовольнити, при тому пояснювала, що конфлікт із сусідкою у неї виник через кошеня ОСОБА_2, яке лежало вбите на городі у ОСОБА_4. Під час сварки із ОСОБА_4 на городі у червні 2010 р. остання голосно кричала та ображала ОСОБА_2, називаючи її дурочкою, ображала релігійні почуття говорячи, що та ходить до церкви, щоб там їй хтось щось дав, як злидарці, звинувачувала у присвоєнні пенсії померлої особи, ображала дочок ОСОБА_2, онука. При тому сама ОСОБА_2 не ображала ОСОБА_4, хоча дійсно казала, що та вбила свого чоловіка, а на питання ОСОБА_4: хто тобі казав?, відповіла: ти сама казала. ОСОБА_4 безпідставно звинувачувала ОСОБА_2 у тому, що та присвоювала пенсію померлої людини. ОСОБА_2 вказує, що із позовом до ОСОБА_4 звернулась тому, що та перша подала до суду.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм обставини.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він є сином ОСОБА_1 та у червні 2010 року він перебував на подвірї, а мати пішла на город, де сварилась із сусідкою ОСОБА_8, при тому сусідка звинувачувала його матір у тому, що вона вбила її кота, вбила чоловіка, вона посадить матір у тюрму, що діти нехороші. У той день він бачив ОСОБА_8, яка просила заспокоїти матір, при тому назвала її дурнуватою. Після сварки мати погано спала вночі. Ще раніше він чув неодноразово, як ОСОБА_8 називала матір брехухою, що та пише у газеті неправду.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що в один із днів червня 2010 року вона була у своєму дворі, та почула, як на городі голосно кричала ОСОБА_1 ОСОБА_10 свідок вийшла на свій город та побачила, що ОСОБА_1 стоїть на межі і кричить на ОСОБА_2, яка була на своєму городі, та називає останню дурочка. ОСОБА_10 у відповідь каже ОСОБА_4 що вона Сашка вбила, а на питання ОСОБА_4 звідки вона це знає, ОСОБА_10 відповіла, що ти сама мені казала, що пірхнула його, і він лежав, поки не захолов. Далі свідок стверджує, що ОСОБА_4 стала казати, що ОСОБА_10 ходить до церкви, щоб хтось щось дав, як нища, та у дворі лежить крадене. Після того, свідок погукала ОСОБА_10 і вони пішли із городу у двір, на чому сварка припинилась.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 повідомили, що їм відомо зі слів ОСОБА_2 про сварку, під час якої ОСОБА_1 ображала різними словами ОСОБА_2, називала її дурочкою, злидаркою.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він живе поряд із ОСОБА_2 та ОСОБА_1, і в один із днів улітку 2010 року він набирав воду у колодязі, коли почув, що на городі сваряться ОСОБА_4 і ОСОБА_2, при тому ОСОБА_4 кричала нецензурні слова на ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_13 показала, що їй стало відомо про сварку між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 зі слів ОСОБА_9, що конфлікт виник через кота.

Відповідно до ст.ст.94,277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Як передбачено у ст.297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Інформація вважається поширеною, якщо вона повідомлена у будь-якій формі хоча б одній особі.

Повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватися її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Таким чином у судовому засіданні встановлено, що дійсно, під час сварки, яка відбувалась у один із днів червня 2010 року на городі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх розмову чула свідок ОСОБА_9, яка перебувала поряд. Незважаючи на присутність сторонньої людини сторони не припинили сварку, під час якої висловлювали на адресу одна одної відомості, що принижують честь і гідність особи. Покази, які дала ОСОБА_9 у судовому засіданні суд вважає правдивими.

Суд приходить до висновку, що інформація, яка поширена ОСОБА_2 про ОСОБА_4 у присутності свідка ОСОБА_9 про те, що та вбила свого чоловіка є негативною та недостовірною, оскільки не підтверджена доказами (а.с.36, 37), а посилання ОСОБА_2 на те, що сама ОСОБА_4 про це раніше повідомила ОСОБА_2, не доведено останньою у судовому засіданні.

Разом із тим суд вважає інформацію, яку поширила ОСОБА_4 про ОСОБА_2 у присутності ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 ходить в церкву, щоб їй там щось дали, як злидарці також є негативною та недостовірною, а образливий вислів на адресу ОСОБА_2 - дурочка, є таким, що принижує честь і гідність особи.

Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_12, так як останній повідомив, що чув нецензурні слова від ОСОБА_4 під час сварки із ОСОБА_2, однак сама ОСОБА_2 ні в позові, ні під час судового засідання не вказувала, що її ображала ОСОБА_4 нецензурними словами.

Покази свідка ОСОБА_7 суд також ставить під сумнів, так як він являється сином ОСОБА_1, під час сварки матері із сусідкою ОСОБА_2 він був у дворі, його не бачили інші особи, і слухав розмову, яка відбувалась на городі за вказівкою матері.

Доказів щодо розповсюдження іншої інформації, яка була зазначена сторонами у позовах, що принижує їх честь та гідність, сторони у судове засідання не надали. Тому достовірно встановити наявність чи відсутність обставин, за яких були висловлені інші відомості, крім тих, що чула ОСОБА_9, не вбачається можливості.

Згідно ст.280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог сторін, оскільки дійсно у судовому засіданні встановлено факт порушення особистих немайнових прав сторін, однак сторони не довели, що такими діями щодо них їм були заподіяні значні моральні страждання.

Зокрема, поданими ОСОБА_1 доказами записами у амбулаторних картках про звернення до лікарів (а.с.49,50) не доведено, що погіршення її здоровя повязане із образами, яких вона зазнала від ОСОБА_2. А ОСОБА_2 повідомила, що взагалі не збиралась звертатись до суду зі вказаними вимогами, якби до неї не подала позов ОСОБА_4, а хворіє на серцеве захворювання давно, через що періодично звертається до лікарів.

Разом із тим суд вважає очевидним та доведеним факт порушення особистих немайнових прав кожної із сторін внаслідок розповсюдження недостовірної інформації, що принижує їх честь і гідність, тому, з урахуванням вимог розумності і справедливості необхідно стягнути моральну шкоду із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 200 грн., та із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 200 грн.

Так як ОСОБА_1 не просила визнати розповсюджену щодо неї інформацію недійсною, чи такою, що порочить її честь та гідність, суд не може вийти за межі позову, і за таких обставин, достатньою і належною сатисфакцією буде ухвалення рішення про відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає безпідставними вимоги сторін про зобовязання вибачитися одна перед одною, так як примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності і честі за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16,277 ЦК України.

Судові витрати, які понесені сторонами, підлягають відшкодуванню, відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог. Крім того, із ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь держави судовий збір та витрати на ІТЗ, які не покриті позивачем ОСОБА_2 під час подачі зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із ОСОБА_2 200 грн. моральної шкоди, 17 грн. повернення судового збору та 75 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи, в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати такими, що не відповідають дійсності відомості, розповсюджені ОСОБА_1 у червні 2010 року у присутності ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_2 ходить в церкву, щоб їй там щось дали, як злидарці.

Стягнути на користь ОСОБА_2 із ОСОБА_1 200 грн. моральної шкоди, 25 грн. 50 коп. судового збору, 37 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи, в задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 8,50 коп. судового збору та 38 грн. витрат на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя