РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Балтський районний суд Одеської області

м. Балта, вул. Ткаченка, 56, 66102, (04866) 2 15 70

Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді БОДАШКО Л.І.

при секретарі ТИХОНОВІЙ Н.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Балті Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/3 частину спадщини,

встановив:

Позивач 05.10.2009 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 за участю третьої особи - нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори про визнання заповіту недійсним.

Під час розгляду справи третя особа - нотаріус Колимської державної нотаріальної контори, замінений на приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4, оскільки саме нею був посвідчений заповіт.

Однак, на кінець судового розгляду справи позивачка змінила свої вимоги, відмовившись від визнання заповіту недійсним і просила суд визнати за нею право власності на 1/3 частину спадщини, тобто на 1/3 частину квартири № 1, розташованої в будинку № 24-а по вул. Ломоносова в м. Балта Одеської області та на 1/3 частину гаражу № 6, розташованого по вул. Котовського № 195-а в м. Балта Одеської області, стверджуючи, що її матір ОСОБА_5 на протязі всього життя говорила, що у неї троє дітей і їх права на спадщину однакові, що будинок, який був власністю матері, розташований по вул. Островського № 5 в м. Балта Одеської області після її смерті буде належати в рівних частках ОСОБА_2 і ОСОБА_3, так як вони не мають житла, а все інше всім дітям в рівних частках. Вищевказаний будинок матір ще при житті продала, купила квартиру № 1, розташовану в будинку № 24-а в м. Балта Одеської області, а

також гараж № 6, розташований по вул. Котовського № 195-а в м. Балта Одеської області. 26.12.2007 року матір померла і вона звернулася у встановлений законом строк до нотаріуса з заявоюпро прийняття спадщини, але дізналася, що 06.12.2000 року мати склала заповіт на імя її братів ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в рівних частках. Вона вважала, що матір мала намір заповісти вищевказаний житловий будинок, а не квартиру і гараж, оскільки тоді ще у матері їх не було, а дізнавшись про те, що в заповіті вказано все майно, вона просить визнати за нею, як за спадкоємцем за законом 1/3 частину квартири і гаражу, оскільки вважає, що вона вже пенсіонерка і має на це право, не зважаючи на заповіт.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і повідомив, що відповідно до заповіту матері, посвідченому 06.12.2000 року приватним нотаріусом, мати заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиму право, в рівних частках йому і брату ОСОБА_3 На це майно жодного права не має позивачка, оскільки мати їй нічого не заповіла. На день смерті матері ОСОБА_1 не була ще непрацездатною, пенсіонеркою, тому не має права на обовязкову долю. Що стосується житлового будинку № 5, розташованому по вул. Островського в м. Балта, то цей будинок належав як матері, так і йому, оскільки його будував його батько, після смерті якого за ним було визнано право власності на частину будинку, а оскільки в цьому будинку деякий час жив ОСОБА_3, добудовував сарай, то коли виникла необхідність продати будинок, він давав свою згоду на це, а коли матір виявила бажання скласти заповіт, то говорила, що оскільки половина будинку належить йому, то іншу половину вона заповість брату, питала про це його думку, він проти цього не заперечував, тому мати склала заповіт на них двох. Про сестру, тобто ОСОБА_1 мова не велася матірю, так як будинок будувався його батьком, а не батьком ОСОБА_1.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав і не заперечує проти того, щоб спадщина, яка залишилася після смерті їх матері, була поділена в рівних частках на всіх трьох, оскільки вони всі є рідними дітьми і мають однакові права на спадщину. Що стосується заповіту, який склала матір, то про нього він дізнався тільки після смерті матері.

Третя особа - приватний нотаріус Балтського нотаріального округу вимоги позивачки відносно визнання заповіту недійсним не визнала, оскільки він був посвідчений неї на законних підставах і ньому вказана воля самої ОСОБА_5 Жодних порушень при

складанні заповіту не було допущено. Що стосується уточнених вимог позивачки, то вона вважає, що слід ці вимоги розглянути відповідно до діючого законодавства.

Заслухавши вимоги позивачки, заперечення відповідача ОСОБА_2, пояснення відповідача ОСОБА_3, третьої особи - приватного нотаріуса Балтського нотаріального округу ОСОБА_4, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити у звязку з наступним.

У відповідності до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Оскільки в заповіті серії ВМК № 945768, складеному ОСОБА_5, посвідченому 06.12.2000 року приватним нотаріусом Балтського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованому в реєстрі за № 2453, вказано, що на випадок смерті ОСОБА_5 все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиму право, вона заповідає в рівних частках ОСОБА_3 і ОСОБА_2, тому саме вони, а не ОСОБА_1, мають право на цю спадщину, яке виникло у них в день відкриття спадщини яка, у відповідності до ст. 1220 ЦК України, відкрилася в день смерті ОСОБА_5, тобто 26.12.2007 року.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України, незалежно від змісту заповіту, спадкують малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти.

На час відкриття спадщини, тобто на 26.12.2007 року, ОСОБА_1 не була ні малолітньою, ні неповнолітньою, ні непрацездатною, оскільки такою вона стала лише після 02 липня 2008 року, тобто тоді, коли їй виповнилося 55 років, а інших доказів того, що на час відкриття спадщини вона була непрацездатною, ОСОБА_1 суду не представила, а лише надала суду пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 серії ААД № 719412, видане 17.02.2009 року Пенсійним фондом України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1223,1241,1261 ЦК України, ст.ст. 208,209,213,214,215,218,223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на 1/3 частини квартири № 1,

розташованої в будинку № 24-а по вул. Ломоносова в м. Балта Одеської області та на 1/3 частину гаражу № 6, розташованого по вул. Котовського № 195-а в м. Балта Одеської області - відмовити.

Міри по забезпеченню позову у вигляді накладення арешту на квартиру № 1, розташовану по вул. Ломоносова № 24-а в м. Балта Одеської області і на гараж № 6, розташований по вул. Котовського № 195-а в м.Балта Одеської області, застосовані ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 27 жовтня 2009 року - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Балтський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги з подачею її копій до апеляційної інстанції.