Справа №22-ц-2861/10 Суддя-доповідач - Криворотенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г..

суддів - Криворотенка В.І., Хвостика С.Г.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 9 червня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів,-

встановила:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 9 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2, аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що продовжує навчання, у розмірі 14 частини з усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 15 квітня 2010 року до 30 червня 2013 року, а у випадку припинення навчання - до моменту фактичного закінчення навчання.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить рішення місцевого суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вказує, що місцевий суд не врахував суттєвих обставин по справі, що призвело до стягнення надмірно великої суми аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1, який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, які просили відхилити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.1991 року, який був зареєстрований у Бездриківській сільській Раді Сумського району Сумської області, актовий запис № 5 (а.с.5), від якого сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_5, 28.02.1992 р. н. (а.с. 6).

18 лютого 1994 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 4)

Позивачка проживає разом із дочкою за однією адресою.

Дочка сторін навчається на першому курсі денної форми навчання у Сумському державному педагогічному університеті ім. А.С. Макаренко м. Суми на комерційній основі і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги.

Добровільно допомоги ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини не надає.

Вказані факти правильно і з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції вірно зясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України, дослідив усі наявні у

справі докази та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. | Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. |

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, обовязок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. ]

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого І висновку про те, що є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини на період її навчання та постановив обґрунтоване рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 15 квітня 2010 року до 30 червня 2013 року, а у випадку припинення навчання - до моменту фактичного ! закінчення навчання.

Доводи апелянта про те, що при ухваленні рішення суд не в повній мірі врахував його матеріальний стан, наявність неповнолітньої дитини від нового шлюбу, не можуть бути підставою для зміни чи скасування судового рішення, оскільки місцевий суд врахував дані обставини справи і визначаючи розмір аліментів та частково задовольняючи позов виходив з того, що відповідач є працездатною особою, має постійний заробіток тому в змозі надавати допомогу на утримання повнолітньої дочки, також судом враховано його стан здоровя та наявність на утриманні малолітньої дитини, яка хворіє.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм ! матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313,314, 315 ЦПК України, колегія суддів, - :

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення і Сумського районного суду Сумської області від 9 червня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом ! двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду

України.

Головуючий: (підпис)

Судді: (ПІДПИС)