Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі : головуючого - судді Котік Т.С.

суддів Косигіної A.M., Жигановської О.С.

при секретарі Назаренко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2009 року

по матеріалах справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнаним відсутності повноважень, а дій такими, що не відповідають інтересам товариства, -

встановила:

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2009 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про визнання відсутності повноважень, а дій такими, що не відповідають інтересам товариства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану ухвалу та передати вирішення питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що спір виник між фізичними особами, а тому має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства. Суд, при постановленні ухвали помилково вважав, що справа має розглядатися по місцю вчинення дії, а саме господарським судом.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право на звернення до суду реалізується особою у порядку, встановленому цим Кодексом.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства (ст. 122 ч.І п. 2 ЦПК України).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що 23.11.2005 року, господарським судом Житомирської області затверджена мирова угода за позовом приватного підприємця ОСОБА_3 до Попільнянського районного споживчого товариства про визнання угоди недійсною і стягнення коштів, та за позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства до приватного підприємця ОСОБА_3 та Попільнянського районного споживчого товариства про стягнення коштів.

Участь у справі від імені Попільнянського споживчого товариства приймав ОСОБА_2, який від імені товариства і підписав мирову угоду.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 не маючи довіреності на право розпорядження майном товариства, перевищив надані йому повноваження, а тому просив суд визнати відсутність повноважень у ОСОБА_2 на право розпорядження майном та визнати його дії при укладанні мирової угоди від 23.11.2005 року такими, що не відповідають інтересам Комбінату громадського харчування Попільнянського районного споживчого товариства.

Відповідно до ст.28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації.

Представництво в господарському процесі це діяльність представника при розгляді справи в судовому процесі, що здійснюється від імені особи, яку представляють з метою досягти для неї найбільш сприятливого рішення, а також для надання допомоги в реалізації своїх прав.

Діяльність представника в господарському процесі складається з юридичних дій, які йому доручає здійснити особа, що він представляє. Таким чином, представництво в господарському суді - це правовідношення, в силу якого одна особа (судовий представник) здійснює процесуальні дії в межах наданих йому повноважень від імені та в інтересах особи, яку він представляє (сторони, третьої особи), внаслідок чого безпосередньо для останнього виникають права й обов'язки.

Обсяг повноважень представника залежить від повноважень особи, яку представляють, і від того, які повноваження ця особа надала представнику. Тому процесуальні права й обов'язки представника визначають, виходячи з обсягу прав та обов'язків тієї особи, яку він представляє, і в межах повноважень, які закріплені в довіреності. До того ж у представника відсутні самостійні процесуальні права й обов'язки.

Перевірка повноважень представника в процесі розгляду справи в господарському суді належить виключно до компетенції вказаного суду, та не може бути предметом спору в цивільному судочинстві. Такий спосіб захисту права, не передбачено чинними нормативно-правовими актами, зокрема ст. 16 ЦК України.

Однак, якщо позивач вважає, що мирова угода від 23.11.2005 року порушує його права та інтереси, він не позбавлений права на її оскарження в порядку, що встановлений господарсько-процесуальним законодавством.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування ухвали судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317, 319, 324,325 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.