Апеляційний суд Вінницької області
У Х В А Л А

Іменем України

05 березня 2010 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.

суддів: Сопруна В.В., Чорного В.І.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.12.2010 року по справі за позовом Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці до ОСОБА_1 про виселення із самоправно зайнятих жилих приміщень, -

ухвалила:

У липні 2009 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про виселення із самоправно зайнятих жилих приміщень, вказуючи, що ВПУ № 11 є балансоутримувачем гуртожитку по вул. Чехова,10 у м. Вінниці.

У березні 2007 року ОСОБА_2 (працівник професійного училища) із членами своєї сімї ОСОБА_3, ОСОБА_4 поселилися у кімнаті № 145 у гуртожитку по вул. Чехова,10 у м. Вінниці.

12.10.2000 року ОСОБА_2 звільнився з роботи та виселився з гуртожитку. Незважаючи на це, донька колишнього наймача ОСОБА_1 з власним чоловіком не виселились з кімнати № 145 і самоправно зайняли кімнати № 145а та № 146а.

На вимогу адміністрації професійного училища звільнити самоправно зайняті жилі приміщення відповідачка відмовляється їх звільнити.

У суді першої інстанції представник позивача позов підтримав, ОСОБА_1 вимоги позову не визнала, пояснивши, що проживає у зазначених кімнатах на законних підставах, тому підстав для задоволення позову немає. Також вказала, що позивачем пропущено строк звернення з позовом до суду.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.12.2009 року виселено ОСОБА_1 з жилих кімнат № 145а, № 146а гуртожитку по вул. Чехова,10 в м. Вінниці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, посилаючись на неповне зясування судом обставин по справі, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачка самоправно зайняла кімнати у гуртожитку, тому вона підлягає виселенню.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що ВПУ № 11 є балансоутримувачем гуртожитку по вул. Чехова,10 у м. Вінниці.

У березні 1997 року ОСОБА_2 (працівник професійного училища) із членами своєї сімї ОСОБА_3, ОСОБА_4 поселилися у кімнаті № 145 у гуртожитку по вул. Чехова,10 у м. Вінниці, згідно ордера № 10 виданого на підставі спільного засідання і профспілкового комітету училища, протокол № 16 від 17.03.1997 року (а.с.35).

12.10.2000 року ОСОБА_2 звільнився з роботи та виселився з гуртожитку. Донька колишнього наймача ОСОБА_1 з власним чоловіком не виселились з кімнати № 145 і самоправно зайняли кімнати № 145а та № 146а.

Згоди адміністрації і профспілкового комітету училища на вселення у спірні кімнати у відповідачки немає, як немає і ордера на вселення у ці кімнати.

Згідно довідки (а.с.18) ОСОБА_1 не зареєстрована у кімнатах

№ 145а, № 146а по вул. Чехова,10 в м. Вінниці, а зареєстрована в кімнаті

№ 145 за цією ж адресою з 25.03.1997 року.

Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтвердили, що ОСОБА_1 проживає у спірних кімнатах, тоді як кімнату № 145 займає її мати ОСОБА_3

Те, що приміщення по вул. Чехова,10 являється гуртожитком підтверджується довідкою Вінницького авіаційного заводу № 1255 від 06.09.2000 року, згідно якої гуртожиток введений в експлуатацію на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 798 від 31.10.1973 року (а.с.34).

У розясненнях які містяться у п.22 Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року (з подальшими змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» вирішуючи спори про виселення з гуртожитків, судам слід з'ясовувати, чи є гуртожитком приміщення, яке займає відповідач; для цього, зокрема, необхідно витребувати дані про те, чи перебуває будинок, в якому розміщено таке приміщення, у віданні позивача; чи побудований він як гуртожиток або спеціально для нього переобладнаний; чи зареєстрований він як гуртожиток у

виконкомі районної, міської, районної в місті Ради; чи видавався відповідно до Положення про гуртожиток ордер на зайняття жилої площі в гуртожитку.

За змістом ч.2 ст.128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації, підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету.

Стаття 129 ЖК України передбачає, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Згідно ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом; виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Частина 4 статті 116 ЖК України передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Посилання позивачки на те, що їм надавалися кімнати № 145а, № 146а рішенням профспілкового комітету суд вірно не прийняв до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про це, а з наданих відповідачкою доказів не вбачається, що саме спірні кімнати їм надавалися.

Також судова колегія не приймає до уваги посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не застосовані строки позовної давності, оскільки в матеріалах справи відсутнє її письмове клопотання про застосування строків позовної давності.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 04.12.2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: