overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа № 2-1889/10
РІШЕННЯ

іменем України

"02" листопада 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Бінько М.А.

за участю: позивачки ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

23.09.2010 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 28.06.1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Шлюб перший. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки вони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, в звязку з чим у сімї постійно виникали сварки та непорозуміння, тому, позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити

Відповідач у судове засідання не зявився. В силу ч.1 ст. 77 ЦПК України, вважається, належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних причин.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, жоден з них не бажає зберегти сімю (протилежного в судовому засіданні не встановлено), тому суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, має бути розірвано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу - Дмитренко) ОСОБА_4, зареєстрований 28.06.1996 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області , актовий запис № 118 - розірвати.

Після набрання рішенням суду законної сили присвоюються прізвища: позивачці ОСОБА_2, відповідачу ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Л.В.Лузан
Справа № 2-2014/2010
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Некрасовій О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки - ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійним,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2011року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 28.02.2002 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, виконуючим обовязки державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, був посвідчений договір дарування житлового будинку № 52 по вул. Південній в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області, відповідно до якого позивач подарував даний житловий будинок відповідачці ОСОБА_3

Посилаючись на те, що обумовлений договір дарування був вчинений внаслідок помилки, оскільки позивач в силу свого віку, стану здоровя, не вірно сприйняв умови укладеного договору та його правові наслідки, останній просив позов задовольнити.

В попередньому судовому засіданні від відповідачки надійшла зустрічна позовна заява про визнання дійсним договору дарування житлового будинку № 50 по вул. Південна в смт. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області та визнання на нього права власності за відповідачкою.

Зазначені вимоги відповідачка обґрунтовувала наявною помилкою в нумерації будинку, яка була допущена при посвідченні спірного договору дарування, яка разом з первісним позовом позивача, яким останній оспорює право власності відповідачки на дане нерухоме майно, дає підстави для звернення до суду з обумовленою зустрічною позовною заявою.

Представник відповідачки в попередньому судовому засіданні підтримав зазначене клопотання.

Позивач та його представник вирішення зазначеного питання залишили на розсуд суду.

Відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст. 123 ЦПК України, суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємоповязані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або, коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Враховуючи вище наведене, а також обставини даної цивільної справи, суд прийшов до висновку про доцільність прийняття зустрічної позовної заяви відповідачки ОСОБА_3 про визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на житловий будинок.

Керуючись ст.ст. 123, 209, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Прийняти зустрічну позовну заяву відповідачки ОСОБА_3 про визнання дійсним договору дарування та визнання права власності на житловий будинок.

Обєднати вказану зустрічну позовну заяву в одне провадження з первісним позовом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Лузан
Справа № 2-662/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Бінько М.А.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНОЇ КОМПАНІЇ МИКОЛАЇВОБЛЕНЕРГО (далі - ВАТ ЕК Миколаївобленерго) до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у розмірі 9 148 грн. 08 коп., -

встановив:

09.02.2010 року ВАТ ЕК Миколаївобленерго звернулося до суду з позовом про відшкодування збитків у розмірі 9 148 грн. 08 коп., з відповідачки ОСОБА_1, у звязку з самовільним підключенням поза приладом обліку шляхом улаштування штучного нуля за місцем проживання останньої у будинку № 23 по вул. Соколовського в м. Вознесенськ Миколаївської області, яке встановлено згідно Акту № Я 7600 від29.11.2008 року при перевірці контролерами постачальника.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що відповідачка порушила вимоги 48, 53 Правил користування електроенергією для населення, затверджених постановою КМУ України від 26 липня 1999 року № 1357 та повинна нести матеріальну відповідальність у вказаному розмірі, відповідно до п.6 Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропосточальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕ) від 22.11.1999 року № 1416.

Ухвалою судді від 19.02.2010 року про відкриття провадження по вищевказаній цивільній справі позивач був зобовязаний усунути недолік даної позовній заяві, а саме: надати оригінал Акту № Я 7600 від 29.11.2008 року в строк до попереднього судового засідання. Проте, представник позивача, незважаючи на неодноразове продовження обумовленого строку, оригінал даного акту так і не надав, посилаючись кожного разу на різні обставини .

На підставі викладеного, відповідно до вимог, передбачених п.8 ч.1 ст. 207 ЦПК України, а саме: провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119,120 ЦПК України та позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк, позовна заява ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків - підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись п.8 ч.1 ст. 207, ст.ст. 209,210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву відкритого акціонерного товариства енергопостачальної компанії «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 5 днів з дня постановлення ухвали та подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Л.В.Лузан
Ширяївський районний суд Одеської області
26.07.2010 Справа №: 2-298/10 Провадження № -----
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2010 року Ширяївський районний суд Одеський області України

в складі:

головуючого судді Паринюк С.І.

при секретареві Шевчук І.П.

з участю:

прокурора Овсепяна А. А.

відповідачів ОСОБА_1

ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Ширяєве Одеської області цивільну справу за позовом прокурора Ширяївського району в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ширяївського району Одеської області в позовній заяві та підчас судового засідання просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який перебуває у Жовтневій загальноосвітньої школі-інтернат 1-2 ступенів у розмірі Уг всіх видів заробітку, але не менше, як 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на місяць, щомісячно до досягнення дитини повноліття.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні не заперечували проти заявлених позовних вимог та згодні на сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Вимоги позивача підтверджуються: клопотанням Жовтневої загальноосвітньої школи- інтернат 1-2 ступенів; рішенням Ради опіки та піклування Ширяївської РДА; розпорядженням Ширяївської РДА №3; копією рішення суду про позбавлення батьківських прав; свідоцтвом про народження дитини; довідкою РАЦС; копією путівки № 164.

Суд, з наявності доказів та матеріалів у справі, згідно ст.ст. 180 , 183, 191, Сімейного кодексу України позов слід задовольнити та допустити негайне виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 166, 180, 183, 191 Сімейного кодексу У країни, 214,215 ЦПК У країни, суд,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги прокурора Ширяївського району Одеської області задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який перебуває у Жовтневій загальноосвітньої школі- інтернат 1-2 ступенів у розмірі Уг всіх видів заробітку, але не менше, як 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на місяць, щомісячно до досягнення дитини повноліття починаючи з 27 січня 2010 року.Допустити негайне виконання рішення.

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_4 в доход держави мито в сумі 51 (п'ятдесят одної) гривні та 120 (сто двадцять) гривень витрат за інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ширяївський районний суд, шляхом подачі 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя
Ширяївський районний суд Одеської області
20.12.2010 Справа №: 2-257/10 Провадження № -----
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року Ширяївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Янковського В.К.,

при секретареві Чумаченко І.Л.,

з участю позивача ОСОБА_1.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Ширяєве Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ширяївської селищної ради Одеської області про здійснення тлумачення заповіту та визнання права власності на частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить суд вчинити тлумачення заповіту її дідуся - ОСОБА_3 від 13 лютого 1990 року, посвідчений Кривоозерською нотаріальною конторою Миколаївської, який заповідав їй та ОСОБА_4 в рівних долях житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Осіпенка № 44 смт Ширяєве Одеської області, так як дідусь помер 27 жовтня 1990 року. Також просить суд визнати за нею право приватної власності за заповітом на % частину вказаного житлового будинку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити, але не надала суду документів, які б підтверджували її звернення до нотаріуса.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного: відповідно до ст. 1256 ЦК України, спадкоємці вправі здійснити тлумачення заповіту з дотриманням правил тлумачення правочинів, встановлених сг.213 ЦК України, а саме тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання у спадкоємців, мас суперечливий характер, у зв'язку з чим необхідно уточнити його зміст. При цьому ч.2 сг.213 ЦК України не допускає, щоб при тлумаченні правочину здійснювався пошук волі учасника правочину, який не знайшов відображення у тексті самого правочину. Таким чином, у разі наявності спору про право, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також, що заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов'язків на випадок своєї смерті.

Крім того, при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно, суд враховує, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями, свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296, 1297 ЦК України, ст.34 Закону України «Про нотаріат» видається нотаріусом.

В звязку з вищевикладеним, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 208, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Ширяївської селищної ради Одеської області про здійснення тлумачення заповіту та визнання права власності на частину житлового будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Ширяївський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Справа № 2-532/10
РІШЕННЯ

іменем України

"19" лютого 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Бінько М.А.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

18.01.2010 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій вказувала, що 31.08.1990 року відділом ЗАГС Сєвєродвинського міськвиконкому зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Шлюб другий. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2008 року через те, що в сімї склалися неприязні стосунки, відсутнє взаємопорозуміння один до одного, відповідач зловживає спиртними напоями, тому просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в попередньому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних причин.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення.

Так, у попередньому судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з травня 2008 року та жоден з них не бажає зберегти сім'ю, тому, суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітніх дітей, що мають істотне значення, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, має бути розірвано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 209, 212 -215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу - Нагорною) ОСОБА_5, зареєстрований 30.08.1990 року відділом запису актів громадянського стану Сєвєродвинського міськвиконкому, актовий запис № 1666 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС, стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 17 (сімнадцять) грн. 00 коп., ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або, в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Л.В. Лузан
Справа № 2-477/10
РІШЕННЯ

іменем України

"04" лютого 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Бінько М.А.,

за участю: позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

14.01.2010 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій вказала, що 25.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Шлюб другий. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини між ними припинені з грудня 2009 року через те, що відповідач постійно влаштовує сварки, погрожує їй та її дитині від першого шлюбу, тому сумісне проживання стало неможливим, в зв'язку з чим позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

Позивачка в попередньому судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач у попередньому судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних причин.

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення.

Так, у попередньому судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з грудня 2009 року та жоден з них не бажає зберегти сім'ю, тому, суд вважає, що за таких обставин подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст. 112 Сімейного Кодексу України, має бути розірвано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 209, 212 -215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Шлюб між ОСОБА_2 та Колос (до шлюбу - Прямковою) ОСОБА_4, зареєстрований 25.11.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 287 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАЦС, стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 17 (сімнадцять) грн. 00 коп., ОСОБА_1 звільнити від сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або, в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Л.В. Лузан
Іванківський районний суд Київської області
УХВАЛА

19 лютого 2010 року суддя Іванківського районного суду Київської області Гавриленко В.Г., розглянувши матеріали за позовом ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Печерського відділення №3715 ВАТ «Державний ощадний банк України» м.Києва до ОСОБА_1 про стягнення заборгованності за кредитним договором № 2465 від 22.01.2008 року,

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві зазначено, що місцезнаходженням відповідача ОСОБА_1 являється : с.Блідча Іванківського району Київської області, вул.Кибенка-9. Це не

відповідає дійсності.

Відповідач на території Іванківського району Київської області фактично не проживає, а тільки зареєстрована за вищевказаною адресою.

Адресою фактичного місця проживання відповідача є : м.Київ, вул.Мілютенка, 9-А,

кв.107.

Вищевказане підтверджується заявою ОСОБА_1 від 9.01.2008 року на видачу кредиту, що мається в додатках до позовної заяви, в якій вона вказала, що зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактично проживає разом із чоловіком та дітьми в АДРЕСА_1.

Згідно довідки № 02-8-112 від 16 лютого 2010 року, наданої суду Блідчанською сільською радою Іванківського району Київської області, ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2, рахується зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_3 із 20.09.2006 року, але з моменту реєстрації і по даний час не проживала і не проживає за вказаною адресою.

Вбачається, що справа не підсудна Іванківському районному суду Київської області, оскільки згідно ст.109 ЦПК України, позови до фізичної особи предявляються в суд за місцем її проживання.

В даному випадку позивачу слід було подавати позовну заяву до відповідного районного суду м.Києва за місцем фактичного проживання відповідача.

Згідно ст. ст.115, п.4 ч.З ст.121 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить , що справа не підсудна цьому суду, позовна заява разом з додатками повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено державне мито ( судовий збір) в розмірі 623 грн.54 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Згідно ст. 83 ЦПК України, у разі повернення позовної заяви сплачені суми судового збору (державного мита), та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи повертаються позивачу за ухвалою суду.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.109,115,121, 83 ЦПК України,

УХВАЛИВ: " ^

Повернути позовну заяву разом з додатками позивачу для подачі до відповідного районного суду м. Києва за місцем проживання відповідача.

Сплачені суми державного мита в розмірі 623 грн.54 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. - повернути Печерському відділенню №3715 ВАТ «Державний ощадний банк України» м.Києва.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області в порядку і строки, передбачені ст.ст. 294, 296

ЦПК України.

Суддя: