Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа №ц-12-103/10
РІШЕННЯ

ІМЕННІ УКРАЇНИ

06 липня 2010року Центральний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді Гречаної С.І.

при секретарі Аксентюк Н.Л.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позивом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_7 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання недійсним договір купівлі продажу,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2006 ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Справа розглядалася неодноразово. Останніми уточненнями позивних вимог ОСОБА_6 просив визначити незаконними рішення Миколаївської міської ради №10/39 від 28 лютого 2003року, визнати недійсним договір купівлі продажу комунального майна від 05 вересня 2003 року. В обґрунтування позивних вимог позивач зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Вважає, що у порушення Закону України Про приватизацію державного житлового фонду допоміжні приміщення у будинку, що є обєктами права спільної власності співвласників будинку одночасно з приватизацією, 9/1000 часток нежитлових приміщень першого поверху будинку №1,2,3, що значилось як «Колясочна» рішенням Миколаївської міської ради 28 лютого 2003 року включенні до групи «А» комунальної власності територіальної громади, які підлягають приватизації способом «викуп», а 9 червня 2003 року отримано відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно. В подальшому за договором купівлі-продажу від 05 вересня 2003 року Фонд комунальної власності міської ради продав фізичній особі підприємцю ОСОБА_3 спірні допоміжні приміщення за 6480,00 грн.

Позивач у судове засідання не зявився, до суду направив своїх представників.

Представники позивача позивні вимоги підтримали просили позивні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_7 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради позов не визнав. Зазначив, що вказані приміщення 1-го поверху знаходяться у володінні територіальної громади м. Миколаєва як «перукарня». Мешканці цього будинку цього будинку при приватизації ними квартир не виявили бажання стати співвласниками допоміжних приміщень цього будинку і права власності на спірні приміщення на них не зареєстровано. Ніхто з мешканців ніколи не користувався спірним приміщенням. Відповідно до Закону допоміжні приміщення передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир і приватизації окремо не підлягають.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що з 2000 року орендувала зазначенні приміщення для облаштування перукарні з правом подальшого їх викупу. Приміщення були у неналежному стані, і на той час використовувалися колишнім балансоутримувачем КЖЕП «Центр» для зберігання знарядь для прибиральниць. В подальшому за договором купівлі-продажу від05 вересня 2003року вона придбала спірні нежитлові приміщення,що використовувалися нею як перукарня.

З цих підстав вважає позов ОСОБА_6 необґрунтованим та таким що задоволенню не підлягає.

Третя особа ОСОБА_8 приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу участь у судовому засіданні не приймала, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник третьої особи ТОВ «Центральний-1» у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухав пояснення сторін та спеціаліста, вивчивши доводи позову і матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи позивач ОСОБА_6І, є власником квартири АДРЕСА_2.

На першому поверху будинку знаходиться спірне приміщення, яке з 2000 року орендувалося відповідачкою фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 за договором оренди, для влаштування перукарні з правом подальшого його викупу.

У вересні 2003 року ФКВ Миколаївської міської ради, діючи в інтересах громади, на підставі рішення прийнятого міськрадою рішення №10/39, видав наказ №160 про продаж 9/1000 частини нежитлових приміщень №1,2,3, загальною площею 14,8 кв.м. в будинку №20 по вул. Колодязній, за 9290 грн., що стало підставою для укладення 05.09.2003 року між ФКВ та ФОП ОСОБА_3 договору купівлі-продажу комунального майна, які використовувалися останньою як «перукарня».

ОСОБА_6 разом із сусідніми мешканцями цього будинку неодноразово скаржився у різні інстанції з приводу використання фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 допоміжного приміщення «Колясочної» без їх згоди та проведення у ньому будівельних робіт. А після продажу цього майна звернувся за захистом своїх прав до суду.

І з матеріалів інвентарної справи будинку, матеріалів справи та пояснень спеціаліста КП ММБТІ установлено, що будинок №20 по вул. Колодязній, в м. Миколаєві було здано у експлуатацію у 1985 році, первинна технічна інвентаризація будинку проведена у 1988 році, згідно якої приміщення загальною площею 14,8 кв.м. що розташовані на першому поверсі будинку №20 по вул. Колодязній в м. Миколаєві значаться як «Колясочна» (т.1 а.с. 65,66,67). В подальшому ці приміщення орендувалися відповідачкою як «Колясочна», та оцінувалися експертом при оцінці спірного обєкта перукарні, розташованої у «Колясочній», на першому поверсі в буд.20, по вул. Колодязній, в м. Миколаєві (а. с. 37).

Крім того, згідно схеми прокладки кабельних мереж, що знаходяться у службі кабельних мереж МФ ВАТ ЕК «Миколаївобленерго» спірні приміщення в буд.20, по вул. Колодязній, в м. Миколаєві, значаться як «Колясочна» (т.2 а.с.79), за даними служби внутрішньобудинкового газового обладнання управління експлуатації газового господарства міста Миколаєва у спірному приміщенні колишня «Колясочна» знаходилося ПГ-4, що 12 березня 2009 року обрізано зваркою.

За даними проектної організації ЗАТ «Миколаївський Діпроміст» установлено, що будинок №20 по вул. Коладязній в м. Миколаєві запроектовано у 1984 році згідно з проектом 1300-00-В4-38-В-К корпусу №38, з скрізним проходом на підставі типового проекту серії 96-к. Між тим даних про те що спірні приміщення були колись наскрізним проходом будинку, на цей час не збереглося, а при первинній технічній інвентаризації у 1988 році спірні приміщення вже значилися як «Колясочна».

З акту технічного обстеження спірного приміщення від 04 березня 2009 року комісією ТОВ «Центральний-1» убачається, що в даному приміщенні транзитом проходять інженерні сеті (стояки холодного водопостачання та водовідведення та опалення будинку. Є окремий ввід газу, затворної арматури (кранів, вентелів, клапанів ) не встановлено (а.с.21).

За таких обставин, вказані докази підтверджують, що спірні приміщення зазначеного будинку є допоміжним приміщенням, тобто призначеним для забезпечення експлуатації будинку в цілому та його квартир.

Відповідно до ст..1 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду далі Закону №2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін..) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно рішення Конституційного Суду України від02.03.2004 року ( справа № 4- РП/2004 ) допоміжні приміщення, відповідно до п.2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду стають обєктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій.

На підставі ст. ст. 41, 55 Конституції України набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушними, забезпечуються Державою і захищаються судом.

Враховуючи наведене, керуючись п.2 ч.2 ст. 16, ст. 215, 216, 236, 655-658 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги відповідають встановленим обставинам справи, наданим сторонами та нормам матеріального права. Тому рішення Миколаївської міської ради від 28 лютого 2003 року №10/39 «Про внесення доповнень до рішення міської ради від26 квітня 2000 року №18/7 «Про виконання Програми приватизації комунального майна м. Миколаєва, затвердження звіту про використання коштів позабюджетного фонду приватизації за 1999 рік та затвердження Програми приватизації на 2000-2012 роки» в частині включення приміщення 1-го поверху будинку №20, по вул. Колодязній, в м. Миколаєві до групи «А» комунальної власності територіальної громади, які підлягають приватизації способи «викуп» - слід визначити незаконним, а договір купівлі-продажу комунального майна укладеного 05 вересня 2003 року недійсним. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_2 особи підприємця ОСОБА_3, ОСОБА_7 з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради, виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення незаконним рішення Миколаївської міської ради, визначення недійсним договору купівлі-продажу задовольнити.

Визначити рішення Миколаївської міської ради від 28 лютого 2003 року №10/39 «Про внесення доповнень до рішення міської ради від26 квітня 2000 року №18/7 «Про виконання Програми приватизації комунального майна м. Миколаєва, затвердження звіту про використання коштів позабюджетного фонду приватизації за 1999 рік та затвердження Програми приватизації на 2000-2012 роки» в частині включення приміщення 1-го поверху будинку №20, по вул. Колодязній, в м. Миколаєві до групи «А» комунальної власності територіальної громади, які підлягають приватизації способи «викуп» - незаконним.

Визначити договір купівлі-продажу комунального майна укладеного 05 вересня 2003року в м. Миколаєві між Фондом комунальної власності міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_3, посвідченого ОСОБА_8 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі №3649 недійсним.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ С.І. ГРЕЧАНА