Деснянський районний суд міста Києва
Справа № 2-153 2010 рік РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 28 січня 2010 року Деснянський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ЛІСОВСЬКОЇ О.В. при секретарі - Олійник Т.Г., Пархоменко Л.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, - ВСТАНОВИВ: Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за Договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка ОСОБА_3 отримала від нього в борг суму в розмірі 500.000 доларів США, що підтверджується розпискою від 06.06.2005 року. Але своїх зобовязань, згідно із розпискою, відповідачка не виконала, гроші до цього часу не повернула. Також позивач посилається на те, що виконання зобовязань ОСОБА_3 за Договором позики було забезпечено порукою ОСОБА_2, згідно Договору від 06.06.2005 року. Але відповідач ОСОБА_2 також свої зобовязання за вказаним Договором не виконує, гроші в повному обсязі не повертає, лише частково повернув борг в розмірі 500 доларів США, що підтверджується відповідним актом. На підставі викладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь борг за Договором позики в розмірі 6.312.675 грн. 27 коп. та судові витрати по справі. В судовому засіданні представники позивача уточнили та доповнили позовні вимоги, просили їх задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на його користь борг в розмірі 7.135.405 грн. 15 коп., відповідно до доданого розрахунку, а також судові витрати по справі. Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у його відсутність, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав того, що дана справа не підсудна Деснянському районному суду м. Києва, а підсудна Оболонському районному суду м. Києва, оскільки відповідачка ОСОБА_3 тимчасово проживає в Оболонському районі м. Києва, згідно Договору оренди житла. Надавати будь-які пояснення щодо обставин позовних вимог представник відповідача відмовився. Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у її відсутність, за наявних у справі матеріалів. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду свої письмові пояснення, в яких заперечував проти позовних вимог і просив розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.06.2005 року позивач ОСОБА_1 передав в борг ОСОБА_3 500.000 доларів США, що підтверджується її власноручною розпискою про отримання грошових коштів від 06.06.2005 року (а.с.10-11). Між ОСОБА_1, з однієї сторони, та відповідачем ОСОБА_2, з другої сторони, 06.06.2005 року був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобовязався виконати перед ОСОБА_1 зобовязання ОСОБА_3 перед ним щодо повернення грошових коштів в розмірі 500.000 доларів США в повному обсязі (а.с.12). Строк дії даного Договору встановлений з 06.06.2005 року по 30.09.2008 року. Таким чином, на момент судового розгляду справи строк дії вищевказаного Договору поруки припинений, що також підтверджується і письмовими поясненнями відповідача ОСОБА_2 Відповідно до умов вищевказаного Договору позики, відповідачка ОСОБА_3 брала на себе зобовязання придбати повністю обєкти нерухомості в будинку № 10 по вул. Ігнатенко у м. Ялта, і в подальшому здійснити відчуження цих обєктів особисто позивачу. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1046 ЦК України передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 2, 3 ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Судом встановлено, що після предявлення позивачем ОСОБА_1 вимог до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2. в лютому 2008 року про повернення боргу за Договором позики від 06.06.2005 року, вказані в Договорах зобовязання були частково виконані ОСОБА_2, а саме в розмірі 500 доларів США, що підтверджується актом приймання передачі грошових коштів від 28.02.2008 року, складеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 82). Проте, на момент ухвалення рішення у справі залишок суми основного боргу за договором позики від 06.06.2005 року в сумі 499.500 доларів США ОСОБА_4 не отримав, про що свідчить наявність в нього оригіналу розписки ОСОБА_3 Жодних доказів, що спростовували б позовні вимоги ОСОБА_1, відповідачкою ОСОБА_3 та її представником надано суду не було. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно обґрунтованого розрахунку ОСОБА_1 заборгованість за договором позики складає 7.135.405 грн. 15 коп., зокрема: -3.986.010 грн. сума основного боргу за Договором позики; -1.786.507 грн. 35 коп. проценти за користування позикою, передбачені ст. 1048 ЦК України; -1.147.970 грн. 88 коп. інфляційне збільшення суми боргу; -214.916 грн. 92 коп. три відсотки річних від простроченої суми боргу. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. З договору поруки від 06.06.2005 року вбачається, що він діє до 30.09.2008 року, за винятком випадку, коли Позикодавець звернувся до Поручителя з вимогою виконати прострочені зобовязання Боржника відносно повернення грошових коштів в строк до 30.09.2008 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що надана ОСОБА_2 порука припинилась 30.09.2008 року, оскільки ОСОБА_1 з вимогами в строки, передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України та в договорі поруки від 06.06.2005 року, до ОСОБА_2 не звертався. За таких обставин зобовязання щодо повернення боргу за договором позики, оформленим розпискою від 06.06.2005 року, має бути покладено виключно на відповідачку ОСОБА_3. Судом не приймаються до уваги заперечення представника відповідачки ОСОБА_3 щодо непідсудності даної справи Деснянському районному суду м. Києва з тих підстав, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.11.2009 року була залишена без змін ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 03.06.2009 року про відкриття провадження у справі, що підтверджує дотримання Деснянським районним судом м. Києва вимог діючого законодавства щодо підсудності по даній справі. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними та обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті державного мита в сумі 1.700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 250 грн. На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 526, 530, 543, 553, 625, 1046-1049 ЦК України, - ВИРІШИВ: Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 борг в розмірі 7.135.405 грн. 15 коп., а також витрати по сплаті державного мита в сумі 1.700 грн. та по сплаті інформаційно-технічних послуг в сумі 250 грн., а всього стягнути 7.137.355 грн. 15 коп. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення, або протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Головуючий: