Справа №22-ц-4631/10 Суддя-доповідач - Маслов
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Дубровної В.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

в с т а н о в и л а :

10 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1, в якому зазначала, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_3, 07 березня 2010 року, який проживає з нею.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не надає матеріальної допомоги, просила стягнути з останнього на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня

2010 року на часткове задоволення позову ОСОБА_2 постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь позивачки на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 10 вересня 2010 року.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу допущено до негайного виконання.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, яка вважала рішення суду правильним, розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2007 року в м. Києві між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було укладено і зареєстровано шлюб, від якого сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою в м. Глухові (а. с. 3, 4, 5).

На даний час ОСОБА_2 не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, проживає у м. Глухові де і утримує сина ОСОБА_3.

У відповідності з ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Рішення місцевого суду про стягнення з відповідача аліментів відповідає цьому закону. Позивачка довела в судовому засіданні ті обставини, на які вона посилалась як на підставу своїх вимог. Вона довела, що хоча відповідач більше десяти останніх років ніде офіційно не працевлаштовувався, однак він постійно працює на різних роботах, матеріально забезпечував в місті Києві себе, дружину і її дитину від попереднього шлюбу. З 2008 року сімя винаймала квартиру №18 по вул. Осиповського у м. Києві, за яку відповідач сплачував щомісячно по 2500 грн. Відповідач є співвласником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою комунального підприємства «Вітряні гори», копія якої є на а. с. 64. Відповідачу належить на праві власності земельна ділянка, площею 0,6 га, у 70 км від Києва, на якій він мав намір зводити будинок. Про це свідчить копія його власноручної заяви від 22 серпня 2008 року на адресу Омелянівської сільської ради і копія рішення цієї сільської ради від 26 серпня 2009 року про надання відповідачу дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з особистого селянського господарства на земельну ділянку для будівництва.

Суд критично ставиться до твердження позивачки про те, що не свекруха-пенсіонерка, а вона спільно з чоловіком-відповідачем під час шлюбу і за спільні кошти придбали легкову автомашину «Тойота Камрі», реєстраційний номер АА 53091 С, яка зареєстрована 22 квітня 2009 року АДРЕСА_2, оскільки спір за цю автомашину в суді не вирішувався, а зареєстрована ця автомашина за матірю відповідача, що вбачається з ксерокопії технічного паспорту на цю автомашину на а. с. 63. У той же час, відповідач не спростовує твердження позивачки про те, що саме він керує і експлуатує цю автомашину, що само по собі потребує значних коштів. Саме відповідач вписаний у технічний паспорт як особа, яка має право керування цією автомашиною. Вона пояснила, що під час спільного проживання у м. Києві ця автомашина використовувалась в інтересах молодої сімї. Тому заслуговують на увагу доводи позивачки про те, що відповідач щомісячно витрачає свої кошти тільки на пальне більше, аніж суд стягнув з нього аліменти на сина ОСОБА_3.

Сплаті аліментів у встановленому судом розмірі буде сприяти і та обставина, що за декілька днів до винесення судом рішення відповідач надав довідку про своє працевлаштування на посаді адміністратора приватного підприємства «Розквіт» з мінімальною зарплатою 960 грн. на місяць (а. с. 24). Половина цієї зарплати також може бути направлена відповідачем на сплату аліментів на сина ОСОБА_3.

Колегія суддів не може покласти в основу судового рішення доводи позивачки про те, що її чоловік-відповідач займається розведенням і продажем вівців у сільській місцевості, що він постійно працює на овочевій базі в м. Києві, де має зарплату біля 8000 грн. на місяць, що він працює реалізатором у кіоску в м. Києві, оскільки ці її пояснення не підтверджуються документально.

У той же час доводи позивачки про те, що відповідач її чоловік, є молодою, фізично здоровою особою, яка ніде офіційно не працевлаштовувалась (а фактично працюючи на декількох роботах) забезпечував матеріально створену ним сімю і в змозі виплачувати аліменти на сина ОСОБА_3 в розмірі 800 грн. на місяць, колегія суддів знаходить обґрунтованими. Інших дітей у відповідача немає.

Окрім цього, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням, суд може змінити за прозом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

Оскільки розмір аліментів визначений судом першої інстанції з урахуванням вимог ст. ст. 182, 184 СК України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Сам по собі факт надання відповідачем суду довідки про працевлаштування у приватне підприємство «Розквіт» на посаду адміністратора з мінімальним посадовим окладом 960 грн. за декілька днів до судового рішення, ще не є достатньою підставою для стягнення аліментів на підставі ст. 183 СК України, оскільки у суду першої інстанції були підстави для застосування ст. 184 СК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 жовтня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала апеляційного суду набрали законної сили, але можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -