Справа №22-ц-4653/10 Суддя-доповідач - Маслов
УХВАЛА

10 листопада 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Дубровної В.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2010 року

у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_3,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2010 року на задоволення подання старшого державного виконавця ВДВС Роменського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_2 допущено примусове проникнення до квартири, 86 по

вул. Гетьмана Мазепи, 71, що належить ОСОБА_1, в якій мешкає боржник ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання.

Дослідивши матеріали справи і перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що у ВДВС Роменського міськрайонного управління юстиції знаходиться на виконанні виконавчий лист №2-968/2009, виданий 02 грудня

2009 року Роменським міськрайонним судом Сумської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ «Український інноваційний банк» 2216 грн. 73 коп. боргу (а. с. 66).

На даний час боржник рішення суду добровільно не виконав.

З згідно з довідками ВРЕВ УДАІ від 06 квітня 2010 року, НАСК «Оранта» від

24 березня 2010 року, Роменської МДПІ від 25 травня 2010 року, Роменського МБТІ від

09 квітня 2010 року №471, ДП «ЦДЗК» від 09 квітня 2010 року №19/18/2010, актом державного виконавця майна у ОСОБА_3 не виявлено, підприємницькою діяльністю вона не займається.

З довідки Роменського управління по експлуатації газового господарства, копія якої є на а. с. 68, вбачається, що договір про надання послуг з газопостачання до квартири АДРЕСА_1 був укладений з ОСОБА_3 Особові рахунки на оплату послуг з водопостачання та водовідведення за зазначеною адресою були відкриті відповідно ДП «Аква-сервіс» ПП «Еліпс», ДП «Сток-сервіс» ПП «Еліпс» також на імя боржника (а. с. 69, 70).

У відповідності з ч. 1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

У відповідності з цим законом місцевий суд розглянув подання старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції і обґрунтовано задовольнив його.

У місцевого суду були підстави вважати місцем проживання та місцем знаходження майна боржниці в квартирі її матері, оскільки саме з боржницею 11 червня 2007 року укладений договір про надання послуг з газо-, водопостачання, водовідведення, що вбачається з довідок на а. с. 68-70.

Така ухвала місцевого суду не суперечить ст. 30 Конституції України щодо недоторканості житла, оскільки таке проникнення у житло боржника відбудеться на підставі судового рішення. Розгляд справи у відсутність апелянта не є порушенням її процесуального права, оскільки саме такий розгляд і передбачений у спеціальному законі, яким є ст. 376 ЦПК України.

Посилання апелянта на приналежність їй квартири на праві власності, на порушення її конституційного права на недоторканість житла, на недобрі взаємовідносини з донькою-боржницею, на відсутність майна в її квартирі не свідчать про незаконність ухвали суду, оскільки ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 376 ЦПК України.

З наведених підстав апеляційна скарга підлягає відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвали місцевого і апеляційного судів набрали законної сили і оскарженню не підлягають.

Головуючий -

Судді -