Справа № 2-664/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» вересня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

Г оловуючої-судді Г линської Д.Б.

при секретарі Хроняк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

встановив:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики в розмірі 320 050грн., що включають в себе основну суму боргу, збитки заподіяні інфляцією та відсотки за прострочення зобовязання. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 01.09.2008 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого остання взяла у нього в борг 25 000 доларів США та зобовязалась повернути вказані кошти до 01.03.2009 року з урахуванням 1500 доларів США, встановлених договором відсотків, щомісячно. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою від 01.09.2008 року, власноручно підписаною відповідачкою. На неодноразові пропозиції про добровільну сплату боргу остання борг не повертає. В ході судового розгляду представник позивача неодноразово збільшував позовні вимоги, остаточно просить стягнути з ОСОБА_2 387 248 грн. 88 коп., що включають суму основного боргу, інфляційні збитки та відсотки за користування коштами. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Просить позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав позицію свого довірителя. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суду не повідомила. В ході судового розгляду справи відповідачка була присутня в судових засіданнях, давала свої пояснення з приводу заявлених позовних вимог, крім того в матеріалах справи містяться письмові заперечення на позовну заяву. Будучи присутньою в судовому засіданні відповідачка пояснила, що кошти позичала в позивача не вона, а її знайома, яка заборгувала їй 25 000 доларів США, розписку вона написала з метою отримати свої гроші, про одержання коштів не розписувалась, грошей від позивача не отримувала. Просила відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, беручи до уваги письмові заперечення відповідачки, покази свідків, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом встановлено, що 01.09.2008 року між сторонами було укладено договір позики. Згідно умов договору ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 гроші в сумі 25 000 доларів США із розрахунку 1500 доларів США щомісячно в рахунок погашення відсотків за користування коштами строком до 01.03.2009 року, що стверджується розпискою від 01.09.2008 року.

У відповідності із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Згідно вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі.

Відповідно до ч.І ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Крім цього ч.2 цієї ж статті передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Зі змісту ч.2 ст. 1041 ЦК України випливає, що на підтвердження факту передачі коштів позичальник передає позикодавцеві розписку.

Оскільки розписка (договір позики в письмовій формі), написана відповідачкою власноручно та нею ж підписана, знаходилась у позивача, суд вважає доведеним факт отримання ОСОБА_2 коштів в сумі 25 000 доларів США за договором позики від 01.09.2008 року, укладеного між нею та ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із п.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 525 ЦК України, є недопустимою одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до умов спірного договору позики, останній є строковим, з кінцевим строком виконання зобовязання 01.03.2009 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідачки, після спливу строку позики, пре добровільне повернення боргу, однак його вимоги залишені без задоволення.

Ст. 536 ЦК України передбачає сплату процентів боржником, що користується чужим* коштами, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів з* користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом, актом або іншш актом цивільного законодавства.

Оскільки договором сторони обумовили відсоток, який має сплачуватись за користуванн коштами, а виконання грошового зобовязання прострочене, то суд вважає обґрунтованою вимог позивача про стягнення процентів в сумі 178 182 грн. 00 коп.

У відповідності із вимогами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконань грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Інфляційні втрати за період прострочення повернення суми позики за договором - складаю 11 086 грн. 88 коп.

Згідно довідки Державного ощадного банку України, станом на день ухвалення рішені 25 000 доларів США еквівалентно 197 980 грн. 00 коп.

Таким чином, зважаючи на односторонню відмову відповідачки ОСОБА_2 і виконання зобовязання, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі, стягнувші останньої 387 248 грн. 88 коп., що включають 197 980 грн. 00 коп. основної суми боргу, 11086 г 88 коп. - інфляційних втрат та 178182 грн. 00 коп. - відсотків за користування коштами.

Крім того, у звязку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідачки в до: держави слід стягнути судові витрати в сумі 1820 грн. 00 коп.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним, таким, підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,169,209,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст.207,525,526, 629,10 1050 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 Богдано за договором позики від 01 вересня 2008 року - 387 248 грн. 88 коп. (триста вісімдесят сім і двісті сорок вісім гривень) 88 коп., що включають в себе - 197 980 грн. 00 коп. (сто девяност тисяч девятсот вісімдесят гривень) 00 коп. основного боргу, 11 086 грн. 88 коп. (одинадцять г вісімдесят шість гривень) 88 коп. збитків, що заподіяні інфляцією, 178 182 грн. 00 коп. (сто сім вісім тисяч сто вісімдесят дві гривні) 00 коп. відсотків за користування коштами.

Стягнути з ОСОБА_2 1700 грн. 00 коп. (одну тисячу с гривень) 00 коп. в користь держави та 120 грн. 00 коп. (сто двадцять гривень) 00 кс інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляц суду через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги гір( десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були прис судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя ОСОБА_4