24.06.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-2987/2010р. Головуючий в 1 інстанції:
Доповідач: Кузнєцова О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року червня місяця 24 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кузнєцової О.А.

суддів Приходько Л.А.

ОСОБА_2

при секретарі Ляшенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні домобудівлею, земельною ділянкою та відшкодування майнової шкоди,

встановила:

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, посилаючись на те, що на підставі договору дарування від 28.09.2005 року вона є власником 2/100 частини домоволодіння № 30 по вулиці Українській в м. Херсоні. Власником 18/100 частин є ОСОБА_3 Відповідно до договору дарування від 04.06.2009 року позивачка є власником земельної ділянки площею 0,0227 га, яка розташована за цією ж адресою. Відповідачка незаконно зайняла належну їй земельну ділянку і використовує її для ведення домашнього господарства. 17.12.2008 року позивачка оплатила послуги техніка БТІ в сумі 106,78 грн. для складання техпаспорту на її частину домоволодіння. Однак двері, через які можна пройти на її земельну ділянку та до її приміщення, завжди відповідачкою закриті. Вона повторно оплатила вихід техніка і втратила 92 грн. Добровільно відповідачка відмовляється звільнити земельну ділянку, згідно розрахунку зробленому інспекцією, відповідачкою заподіяно їй шкоду у розмірі 3462 грн., за складання цього акту ОСОБА_4 сплачено 1539,53 грн.

Позивачка просила суд зобовязати відповідачку усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та стягнути з ОСОБА_3 заподіяну їй шкоду в розмірі 5093 грн.

У судовому засіданні позивачка доповнила свої позовні вимоги, вказавши, що коли ОСОБА_3 дарувала їй 2/100 частини домоволодіння, то вони домовились, що остання буде користуватися житловими приміщеннями 1-2, 4-3, а вона 2-4. Вважає, що в свою частину приміщення ОСОБА_3 може проходити через загальний вхід, а вона мала ходити до своєї частини приміщення через вхід на двір, що розташований на її земельній ділянці, але ОСОБА_3 зайняла приміщення 2-4 і не пускає її на свою земельну ділянку. Позивачка просить зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати їй будь-яким чином володіти, користуватися та розпоряджатися її земельною ділянкою, а саме без її дозволу не ходити на її земельну ділянку, не перешкоджати щодо проходження їй до своїй частини житлового приміщення через прохід. Заборонити ОСОБА_3 користуватися цим проходом, зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати їй в оформленні правовстановлюючих документів на її частину житлового приміщення шляхом заборони перешкоджати у проходженні до її частини домоволодіння працівників БТІ для виготовлення на це приміщення технічного паспорту. Виселити ОСОБА_3 з її приміщення зазначеною під літерою 2-4.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2010 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_4 будь-яким чином володіти, користуватися та розпоряджатися їх спільною частковою власністю, а саме домоволодінням № 30 по вулиці Українській в м. Херсоні, а також земельною ділянкою площею 0,0227 га, а саме без її дозволу не ходити на земельну ділянку, не перешкоджати щодо проходження до жилого приміщення через навіс під літ. П. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на судовий збір в сумі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В письмових запереченнях ОСОБА_4 спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить залишити його без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи згідно договору дарування від 22.07.2005 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_3 4/100 частини домоволодіння № 30 по вулиці Українській в м. Херсоні. ОСОБА_5 подарував 16/100 частин цього ж домоволодіння, а всього ОСОБА_3 отримала 20/100 частин вказаного домоволодіння.

Згідно договору дарування від 28.09.2005 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 2/100 частини спірного домоволодіння.

На теперішній час ОСОБА_4 є власником 2/100 частин, а ОСОБА_3 18/100 частин домоволодіння.

Судом першої інстанції встановлено, що вказані частини є ідеальними, порядок користування цими частинами не визначався, реальний розділ домоволодіння не проводився.

Згідно договору дарування частини земельної ділянки від 24.07.2004 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 належну їй земельну ділянку площею 227 кв.м із загальної площі 612 кв.м, що знаходиться по вулиці Українська, 30 і ОСОБА_5 11.10.2004 року отримав державний акт на право власності на цю земельні ділянку.

03.10.2008 року ОСОБА_5 отримав дублікат державного акту на право власності на вказану земельну ділянку і згідно договору дарування від 04.06.2009 року подарував ці 227 кв.м землі ОСОБА_4

Відповідно до ст. 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Судом першої інстанції встановлено, що на земельній ділянці площею 227 кв.м, яка належить ОСОБА_4 на праві власності згідно державному акту, знаходяться частина будинку, а також інші будівлі і споруди, в тому числі і ті, що належать ОСОБА_3 Вказаний висновок суду сторонами не заперечувався та також підтверджується актом Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Херсонській області від 08.10.2009 року № 00120.

Таким чином, набувши право власності на частину житлового будинку, а також будівлі та споруди, відповідачка набула також право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України позивачкою не надано суду доказів того, що відповідачка будь-яким чином перешкоджає володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою та частиною домоволодіння позивачки, а судом такі докази та обставини не встановлені.

Доводи позивачки про те, що вона має право користуватися всією земельною ділянкою площею 227 кв.м, оскільки вона належить їй на праві власності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки таке твердження не ґрунтується на вимогах закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвалене у справі рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про зобовязання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_4 будь-яким чином володіти, користуватися та розпоряджатися їх спільною частковою власністю, а саме домоволодінням № 30 по вулиці Українській в м. Херсоні, а також земельною ділянкою площею 0,0227 га, а саме без її дозволу не ходити на земельну ділянку, не перешкоджати щодо проходження до жилого приміщення через навіс під літ. «П».

Крім того, колегія суддів вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в сумі 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи також підлягає скасуванню.

В іншій частині рішення суду не оскаржено, а підстав для обов'язкового скасування, встановлених ч. 3 ст. 303 ЦПК України, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 30 квітня 2010 року скасувати частково, в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 щодо зобовязання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_4 будь-яким чином володіти, користуватися та розпоряджатися їх спільною частковою власністю, а саме домоволодінням № 30 по вулиці Українській в м. Херсоні, а також земельною ділянкою площею 0,0227 га, а саме без її дозволу не ходити на земельну ділянку, не перешкоджати щодо проходження до жилого приміщення через навіс під літ. «П».

Ухвалити в цій частині нове рішення. Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про зобовязання ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_4 будь-яким чином володіти, користуватися та розпоряджатися їх спільною частковою власністю, а саме домоволодінням № 30 по вулиці Українській в м. Херсоні, а також земельною ділянкою площею 0,0227 га, а саме без її дозволу не ходити на земельну ділянку, не перешкоджати щодо проходження до жилого приміщення через навіс під літ. «П».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: