Справа №2-2744/10 12.10.2010 12.10.2010 12.10.2010
Провадження №22ц-7103/10
Справа N 22ц 7103 2010 року. Головуючий 1 інстанції Разумовська О.Г.
Категорія 44. Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України.

12 жовтня 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Осипенко О.С.,

з участю:

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 переглянула рішення місцевого Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2010 року, ухваленого в цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право на житло з підстав відсутності в ньому без поважних на те причин понад встановлений законом строк і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні квартирою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися у дане судове засідання, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували ,-

у с т а н о в и л а :

4 січня 2010 року ОСОБА_2 предявила позов до свого сина ОСОБА_3 про визнання його такими, що втратив право на користування належною їй за договором купівлі продажу від 12 грудня 2005 року квартирою № 29 в будинку № 61 по вул. Білій м. Миколаєва у звязку з відсутністю в ній без поважних на те причин понад встановлений житловим законом строк.

5 березня 2010 року ОСОБА_3 предявив до ОСОБА_2 зустрічний позов про вселення в названу квартиру, оскільки виселився з нею у звязку з ремонтом, який, до того ж, сам і проводив, а, потім, коли забажав повернутися в житло, то не зміг цього зробити, бо мати змінила замки на вхідних дверях і не дала йому ключів від них. Крім того, з метою його недопущення в квартиру, вона провокувала сварки, постійно створювала психологічний тиск на нього.

Посилаючись на вказані обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням місцевого Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2010 року в задоволені первісного позову відмовлено за його безпідставністю, а зустрічний задоволено у повному обсязі.

ОСОБА_2 подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати і ухвалити нове про задоволення первісного позову і відому в зустрічному.

Скаргу обгрунтовувала невідповідністю висновків суду обставинам справи та нормам чинного житлового законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини. Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржене рішення суду 1 інстанції залишити без зміни, оскільки той постановив його з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Вирішуючи спір таким чином, як викладено у оскарженому рішенні, місцевий суд виходив з того, що відповідач за первісним позовом за законних підстав, як член сімї власника, вселився в спірну квартиру і був в ній зареєстрований, у звязку з чим набув право на користування нею. До середини літа 2006 року він проживав в квартирі і приймав участь в оплаті комунальних послуг, а потім, у звязку з проведенням капітального ремонту, який сам же і здійснював в названій та іншій, належній матері квартирі, вимушений був тимчасово піти з житла, а коли забажав в нього повернутися - то не зміг, оскільки відповідачка змінила замки на вхідних дверях, не надавши йому ключів від них.

За такого, відповідно до ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України його право на житло слід захистити, вселивши в квартиру.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими обставинами та правовідносинами, висновки суду 1 інстанції щодо них і результату вирішення справи, вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони є матірю та сином. Спочатку спірне житло належало синові, а потім він за договором купівлі-продажу відчужив його матері, залишившись в ньому проживати. У звязку з проведенням капітального ремонту квартири, який він і проводив, та ремонтом іншої, належної матері квартири він вимушений був тимчасово піти з житла, а коли хотів повернутися в нього, то зробити не зміг бо не мав ключів від нового замка на вхідних дверях.

Іншого ОСОБА_2 допустимими засобами доказування не довела, хоча за ст. 60 ЦПК України, таке є їх обовязком.

За такого, ОСОБА_3 не втратив права користування спірною квартирою, а оскільки позивачка по первісному позову цього не визнає і перешкоджає тому в користуванні житлом, то його слід вселити в квартиру.

Оскільки цього ж, з таких же мотивів дійшов і місцевий суд, то підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Стосовно твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про ігнорування судом її пояснень, то воно є безпідставним, оскільки суд їх не проігнорував, а, діючи у правовому полі процесуального законодавства, належним чином оцінивши і відхилив, як такі, що не відповідають дійсним обставинам.

Керуючись ст.ст. 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення місцевого Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді: