УХВАЛА

Іменем україни

25 листопада 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.

суддів : Приколоти Т.І,ОСОБА_1,

при секретарі Качмар М.Я..

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 вересня 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_4, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь 6068,80 грн. матеріальної та 2000 моральної (немайнової) шкоди, заподіяних відповідачкою залиттям квартири по вул. Яворницького, 9/1 м. Львова. Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, як безпідставному. Зокрема вважає, що посилання суду на акт ЛКП «Богданівка» є безпідставним, оскільки залиття квартири позивачки сталося не з її вини.

Крім цього наголошує на тому, що суд не дав належної оцінки висновкам оцінювача про вартість відшкодування збитків та невірно визначив розмір матеріальної шкоди, врахувавши при цьому, кошти на адміністративні витрати. Оскільки висновки оцінювача не є висновками судового експерта, а тому цей доказ не є процесуальним документом. Також, зазначає, що до матеріалів справи не долучено договір, на підставі якого оцінювач проводив оцінку. Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, суд безпідставно стягнув моральну шкоду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримання скарги, представника ЛКП «Богданівка» - ОСОБА_3 на її спростування, дослідивши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для її задоволення і тому відхиляє за безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з вини відповідачки в лютому місяці 2009 року було залито квартиру позивачки, внаслідок чого, останній було спричинено матеріальні збитки, вартість яких становить 6068 грн. 80 коп. .

Висновок суду першої інстанції про підстави та розмір відповідальності ОСОБА_2 за заподіяну майнову шкоду відповідає матеріалам справи, зокрема актам ЛКП «Богданівка» (а.с. 33, 43) та висновками оцінювача (а.с.6-14, а.с. 44-51).

Із висновків про вартість відшкодування збитків вбачається, що оцінку вартості збитків провів оцінювач ОСОБА_5, який зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів та має право здійснювати оцінку майна та майнових прав. Оцінка збитків проведена згідно нормативно-законодавчих документів, які використовуються в процесі оцінки (п. 1.7, а.с. 7).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Отже, покликання апелянта на те, що при визначенні ремонтних робіт, які необхідно провести у квартирі позивача, суд виходив лише із висновків оцінювача, які не є процесуальним документом та є завищеним розмір заподіяних збитків позивачу, а також включено кошти на адміністративні витрати є безпідставним та спростовується вищенаведеним.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Так як для відновлення свого порушеного права ОСОБА_6 змушена була нести витрати на фіксування факту заподіяння майнової шкоди шляхом фотографування, внесення коштів за експертизу, то відповідно до зазначеної норми ці витрати відповідач зобовязана їй відшкодувати.

Суд, при ухваленні рішення, також прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн., враховуючи характер і глибину моральних страждань, вимушені зміни у її житті.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права і тому його слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскарженою в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: