Справа №22ц-2755/10 Головуючий у 1-й інстанції: Шумська Н.Л.
Категорія: 27 Доповідач в апел. інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Курій Н.М.

суддів: Мікуш Ю.Р., Зверхановської Л.Д.

при секретарі: Луньо К.А.

з участю: представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 10 березня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ВАТ „Платинум Банк про зміну умов договору.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_4. В апеляційній скарзі зазначають, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи. Вказують, що підставою їх позовних вимог була зміна обставин, якими сторони договору від 6.08.2008 року №1.67 про іпотечний кредит керувалися при укладенні цього договору, а правовою нормою, яка підлягала застосуванню до спірних правовідносин, вони зазначали ст.652 ЦК України. Однак суд не з»ясував, чи мали між сторонами договору обставини, передбачені ч.ч.2,4 ст.652 ЦК України, чи позивачі звертались до відповідача щодо приведення спірного договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились і чи існують обставини для зміни даного договору. Крім того, апелянти зазначають, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права: ст.ст.213, 215 ч.1 п.3 ЦПК України, ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-1V «Про виконання рішень та практики Європейського суду з прав людини» та практики Європейського суду з прав людини. Вважають, що наслідком ухвалення незаконного рішення стало незастосування судом норм матеріального права: ст.42 ГК України, ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст.ст.192 ч.2, 533 ч.3 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 6.08.2008 року між ОСОБА_3 та відповідачем був укладений договір №1.67 про іпотечний кредит, за яким ОСОБА_3 відповідачем були надані грошові кошти в сумі 69200 доларів США на строк користування 240 місяців, які він зобовязувався повернути та сплатити проценти за його користування у розмірі 11,99% річних.

Доказів того, що ВАТ „Платинум Банк не має права здійснювати кредитування в іноземній валюті, позивачем не подано.

Валюту зобовязання по спірному договору долар США ОСОБА_3 було визначено із власної ініціативи, про що свідчить подана ним 22.07.2008 року заява на отримання іпотечного кредиту.

Згідно із ч.1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Місцевим судом встановлено і це стверджується матеріалами справи, що відповідач не погодився з пропозицією ОСОБА_3 змінити умови договору від 6.08.2008 року №1.67 про іпотечний кредит.

Відповідно до ч.4 ст.652 ЦК України зміна договору у звязку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Колегія суддів вважає, що для зміни договору за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони, відсутні одночасно умови, передбачені ч.2 ст.652 ЦК України, а відтак суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Твердження апелянтів про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права: ст.ст.213, 215 ч.1 п.3 ЦПК України, ст.17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-1V «Про виконання рішень та практики Європейського суду з прав людини» та практики Європейського суду з прав людини та незастосування норм матеріального права: ст.42 ГК України, ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та п.3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: