Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів: Косигіної Л.М., Котік Т.С.

з участю секретаря судового Засідання Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - КВЖРЕП №3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та підвалом

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 22 грудня 2009 року

встановила:

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобовязано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування при домоволодінні по вул.Фещенко-Чопівського, 3-а в м. Жито мир і шляхом знесення самовільного будівництва гаражу та капітального паркану навколо нього. Також відповідачку зобовязано не чинити перешкоди у користуванні підвалом по вул. Фещенко-Чопівського, 3-а в м.Житомирі шляхом видачі ключів до замка на вхідних дверях підвалу.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд 1 інстанції виходив з того, що внаслідок самочинного будівництва відповідачкою гаража і паркана на земельній ділянці спільного користування, позивачу чиняться перешкоди у користуванні цією земельною ділянкою. Крім того, ОСОБА_2 чинить перешкоди позивачу у користуванні підвалом, розрахованим на трьох власників, оскільки нею замінені замки на вхідних дверях.

Проте, такі висновки є передчасними та ґрунтуються на неповно встановлених обставинах справи .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є співвласниками багатоквартирного житлового будинку №3-а по вул. Фещенко-Чопівського в м.Житомирі (а.с.6-9,84-87).

Відповідно до рішення виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 19.04.1955 року за житловими будинками №3 та №3-а, що розташовані на згаданій вулиці, зареєстрована земельна ділянка площею 2206 кв.м. Вказана земельна ділянка перебуває у власності Житомирської міської ради (а.с. 117-125). Співвласники житлових будинків №3 та №3-а, за якими вона закріплена, не використовували своє право на приватизацію чи оренду цієї ділянки. На час розгляду справи відповідні правовстановлюючі документи не видавались. Співвласниками лише укладено угоду про порядок використання земельної ділянки (а.с.75-77).

Відповідно до вимог ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), без одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Всупереч даним вимогам закону відповідачка ОСОБА_2 влітку 2007 року розпочала самовільне будівництво господарської споруди та паркану на земельній ділянці загального користування (а.с. 11,12). Проте, будівництво гаражу проводилось не лише для потреб відповідачки, її силами та коштами, а також і інших співвласників будинку - ОСОБА_3, ОСОБА_4 Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні обидві сторони. Також із наданих відповідачкою фотокарток вбачається, що гараж збудований на два окремих заїзди та розділений парканом (а.с. 126-128).

Поклавши виключно на ОСОБА_2 обовязок щодо знесення самовільного будівництва, суд 1 інстанції не вирішив в порядку ст.ЗЗ ЦПК питання щодо притягнення вищеназваних осіб до участі у справі, як і власника спірної земельної ділянки Житомирську міську раду, тобто вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі.

Враховуючи наведене, рішення підлягає скасуванню в порядку п.4 ст. 311 ЦПК України з направленням справи на новий розгляд до суду 1 інстанції.

Керуючись ст.ст. 209,218, 303,307, 311,315,317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 22 грудня 2009 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим суддею.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді