Справа №22ц-968/10 Головуючий у 1-й інстанції: Посисень Л.М.
Категорія: 52 Доповідач в апел. інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Петричка П.Ф.

суддів: Цяцяка Р.П., Зверхановської Л.Д.

при секретарі: Панчуку І.С.

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, представника ТзОВ „Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс „Ріксос-Прикарпаття ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 серпня 2009 року та на додаткове рішення Бориславського міського суду Львівської області від 18 листопада 2009 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 07 серпня 2009 року відмовлено у задоволенні позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс „Ріксос-Прикарпаття, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконним звільнення з роботи.

Додатковим рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 18 листопада 2009 року відмовлено у задоволенні його позовних вимог до ТзОВ „Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс „Ріксос-Прикарпаття, третя особа ОСОБА_5 про визнання незаконним наказу № 113-к від 12.05.2008 року про звільнення з роботи за п.2 ст.41 КЗпПУ, про поновлення на роботі, оплату часу вимушеного прогулу і стягнення моральної шкоди у розмірі 10 тисяч грн.

Вищезазначені судові рішення оскаржив ОСОБА_2. В апеляційних скаргах, виклавши обставини трудового спору, зазначає, що рішення суду від 07.08.2009 року та додаткове рішення суду від 18.11.2009 року є незаконними, винесеними з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не досліджено усіх обставин, що мають значення для справи. Вказує, що висновок суду про те, що 7.05.2008 року ним під час виконання обовязків офіціанта служби ресторанного сервісу вчинено винні дії, які є підставою для втрати до нього довір»я з боку відповідача, є неправильним, оскільки всі його дії вчинялись відповідно до усної вказівки диспетчера ОСОБА_6І, яка зобовязана була пробити чек у компютерній системі та передати йому замовлення. Посадовою інструкцією, на яку покликався суд, не визначено, що у коло його службових обовязків входить обслуговування клієнтів ресторану у номерах, тобто по технології «Рум-Сервіс», такі обовязки на нього не покладались, його не ознайомлювали з роботою «Рум -Сервісу», він працював у службі ресторанного сервісу, хоча договір про колективну матеріальну відповідальність підписував з колективом «Рум Сервісу». Зазначає також, що судом для повного та всебічного розгляду справи не допитано в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та диспетчера зміни ОСОБА_6, які 7.05.2008 року працювали разом з ним. Крім того, не надано правової оцінки письмовим доказам, згідно яких всі операції по електронній системі «Лібра» протягом 6-8 травня 2008 року здійснено однією особою -ОСОБА_7 за офіціанта та касира.

Просить рішення суду від 27.10.2009 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Бориславського міського суду Львівської області, а додаткове рішення суду від 18.11.2009 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задоволити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що 7.05.2008 року позивач, працюючи офіціантом у ТзОВ „Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс „Ріксос-Прикарпаття, вчинив винні дії, які полягали у тому, що він, виконуючи замовлення на доставку їжі у номер 707, не отримав біл- чеку, не підписав його замовником, отримав готівкою гроші в сумі 250 грн., приховавши факт їх отримання, що стало підставою для втрати довір»я до нього з боку працедавця та законного звільнення 12.05.2008 року з роботи на підставі п.2 ст.41 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір»я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Звільнення з підстав втрати довір»я (п.2 ст.41 КЗпП України) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності(зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір»я (зокрема порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями) (п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.92 року(із змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Судом встановлено та сторонами не заперечується того, що 7.05.2008 року ОСОБА_2 виконав замовлення на доставку їжі у номер готельного комплексу на суму 216 грн., не отримавши біл- чеку, а одержавши готівкою від замовників 250 грн., привласнив їх.

Покликання апелянта на те, що він працював у відповідача офіціантом у службі ресторанного сервісу, а не у службі «Рум Сервісу», і у коло його обовязків не входило обслуговування клієнтів ресторану у номерах, тобто по технології «Рум-Сервіс», не можуть бути підставою для задоволення позову, виходячи з такого.

Так, із штатного розпису служби ресторанного сервісу ТзОВ „Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс „Ріксос-Прикарпаття на 2008 рік вбачається, що крім інших посад у цю службу входять як офіціанти, так і диспетчери «Рум сервісу»(а.с.63).

Посадова інструкція диспетчера «Рум сервісу», копія якої знаходиться на а.с.117-118, також зазначає, що ця посада відноситься до підрозділу Служби ресторанного сервісу.

Наведені докази свідчать про те, що «Рум Сервіс» є складовою частиною Служби ресторанного сервісуТзОВ „Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс „Ріксос-Прикарпаття і ОСОБА_2 не працював в якомусь окремому підрозділі.

Тим більше, що він і входив у колектив «Рум-сервісу», оскільки 17.12.2007 року, як його член, підписав договір про колективну матеріальну відповідальність, виконував трудові обовязки офіціанта «Рум-сервісу».

Вчинення ОСОБА_2 7.05.2008 року при виконанні посадових обовязків дій, які суперечили його посадовій інструкції, Технології роботи «Рум Сервісу» наче б то на підставі усного розпорядження диспетчера «Рум Сервісу» ОСОБА_6, не можуть слугувати виправданням його протиправних дій, оскільки він не зобовязаний був виконувати цього розпорядження, якщо вважав його протиправним, оскільки ОСОБА_6 не була його керівником, він не був позбавлений можливості скористатись своїм правом, закріпленим у його посадовій інструкції, вимагати від керівництва товариства, своїх безпосередніх керівників сприяння у виконанні своїх обовязків відповідно до положень посадової інструкції, однак таким правом не скористався.

Тим паче нічим позивач не пояснює своєчасної не здачі отриманих ним готівкою від клієнтів грошей та не повернення належної їм здачі у розмірі 34 грн.

Твердження ОСОБА_2 про те, що 7.05.2008 року, коли він виконував замовлення у кімнату №707, не працювала електронна система «Лібра», є неспроможним, оскільки у матеріалах справи знаходяться роздруківки роботи даної системи у цей день, у тому числі і в період між 14 і 15 годинами. Доказами її справності є службова записка ІТ-менеджера служби АСКВ відповідача ОСОБА_10 та його пояснення з цього приводу в якості свідка.

Те, що згідно роздруківок всі операції по електронній системі «Лібра» протягом 6-8 травня 2008 року здійснено однією особою -ОСОБА_7 за офіціанта та касира, не є доказом того, що ця система не працювала в період між 14 та 15 годинами 7.05.2008 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 серпня 2009 року та додаткове рішення Бориславського міського суду Львівської області від 18 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: