Справа №22-ц-3920/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.,

суддів - Ведмедь Н.І., Гагіна М.В.,

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 Антано

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 серпня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 Антано до ОСОБА_3, Сумської міської ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія «Коменерго-Суми»

про виселення без надання іншого житлового приміщення,

встановила:

Позивачка звернулась до суду з позовом, позовні вимоги мотивує тим, що з 30 вересня 2006 року по 01 квітня 2009 року ОСОБА_2 перебувала в шлюбі з відповідачем.

Причиною розлучення було зловживання відповідачем спиртними напоями та недостойна поведінка в сім'ї. Від спільного подружнього проживання сторони мають доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утримання. Відповідач сплачує аліменти на дитину. З 13 жовтня 2003 року позивач поселилася в кімнату №47 в гуртожитку по вул. Супруна, 13 м. Суми. Після реєстрації шлюбу сторін 30 вересня 2006 року до кімнати вселився відповідач. Невдовзі ОСОБА_3 почав зловживати спиртними напоями, агресивно себе поводити, створювати неможливі умови проживання для сім»ї. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил спільного проживання, але зазначені заходи позитивного ефекту не мали, ОСОБА_3 продовжував себе поводити агресивно, позивач неодноразово була змушена ночувати з дитиною у знайомих. Така поведінка відповідача негативно позначилася на стані здоров'я доньки, яка з 11 березня 2009 року знаходиться під наглядом лікаря-невролога.

З тих підстав, що ОСОБА_3 створив умови, що унеможливлюють іншим проживання з ним в одній кімнаті, а запобіжні заходи та засоби суспільного та адміністративного впливу виявилися безрезультатними, позивач просила визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться в м. Суми, вул. Супруна, 13, кімната №47, постановити рішення, яким виселити ОСОБА_3 з зазначеної кімнати та стягнути з відповідача половину заборгованості за користування кімнатою, яка складає 1414,06 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 серпня 2010 року в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Сумської міської ради, третяособа: Товариство з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія «Коменерго-Суми» про виселення без надання іншого житлового приміщення відмовлено.

Попереджено ОСОБА_3 про те, що в разі порушення ним правил співжиття він може бути виселений без надання іншого жилого приміщення.

Позивач з рішенням суду не погодилась і оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позов задовольнити. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що всупереч Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» п. 17 суд першої інстанції не врахував той факт, що гр. ОСОБА_3 неодноразово притягувався до відповідальності за антигромадську поведінку по відношенню до позивача та її доньки. Відповідно до ч. 2 п. 44 Примірного положення про гуртожитки, громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення на підставах передбачених ст. 116 ЖК України. Тобто в разі систематичного порушення правил співжиття, що роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, то дані особи підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

ОСОБА_2 звертає увагу на те, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що у 2003 році відповідачеві в гуртожитку по вул. Супруна, 13 було надано при прийнятті на роботу ліжко-місце. 09 березня 2007 року за клопотанням адміністрації ВАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» йому ПВКП «Рубін» був виданий ордер на кімнату №47 по вул. Супруна, 13 в м. Суми. Але позивач проживала в зазначеній кімнаті ще до поселення в ній відповідача, тому має переважне право на кімнату.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 30 вересня 2006 року по 01 квітня 2009 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього проживання сторони мають доньку - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач сплачує аліменти на дитину.

У жовтні 2003 року позивачка заселилася в кімнату №47 в гуртожитку по вул. Супруна, 13 в м. Суми. Після реєстрації шлюбу 30 вересня 2006 року до кімнати вселився відповідач, який був зареєстрований на ліжко-місце у цьому гуртожитку з 10 вересня 2003 року. Наймачем кімнати є ОСОБА_3, про що свідчать довідки ТОВ «КК «Коменерго-Суми».

Будинок 13 по вул. Супруна м. Суми має статус гуртожитку та знаходиться на балансі комунальної власності територіальної громади м. Суми. Кімната №47 в вищезазначеному будинку має статус кімнати, житловою площею 16,4 кв.м.

Також встановлено, що з відповідачем проводились профілактичні бесіди, винесено офіційне попередження про недопущення сварок та конфліктів з ОСОБА_2, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім»ї.

При прийомі відповідача на роботу у 2003 по розпорядженню керівництва товариства йому було надано ліжко-місце в гуртожитку по вул. Супруна, 13, а 09 березня 2007 року за клопотанням адміністрації ВАТ «Сумський завод «Насосенергомаш» ОСОБА_3 ПВКП «Рубін» був виданий ордер на кімнату №47 по вул. Супруна, 13 в м. Суми.

Колегія суддів вважає, що з висновком суду погодитися не можна, оскільки як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін між ними постійно виникали сварки, конфлікти, насильство в сім'ї щодо колишньої дружини ОСОБА_2

29 січня 2009 року в ході перевірки за заявою ОСОБА_2, співробітниками Ковпаківського райвідділу міліції СМВ УМВС України відповідач був офіційно попереджений про недопущення сварок та конфліктів.

25 березня 2009 року постановою Ковпаківського районного суду м. Суми відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення правил спільного проживання 18 березня 2009 року; 16 квітня 2009 року за постановою суду ОСОБА_3 знову притягнутий до відповідальності за порушення правил спільного проживання 31 березня 2009 року.

Крім того з матеріалів перевірки Ковпаківського районного відділу міліції та постанов Ковпаківського районного суду м. Суми вбачається, що відповідач систематично створював умови, які унеможливлювали спільне проживання з ним в одній кімнаті ОСОБА_2 та їх доньки .

З пояснень сторін вбачається, що сварки відбуваються у присутності малолітньої дитини. Донька сторін - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться на обліку у невролога у зв'язку з неврологічним захворюванням.

Дитина в таких умовах не може мати здорового життя та нормального розвитку.

Відповідач фактично визнав свою вину у створенні неможливих умов спільного проживання сім'ї, оскільки жодну з постанов суду про притягнення його до адміністративної відповідальності він не оскаржив в установленому порядку.

Суд першої інстанції на ці обставини справи уваги не звернув, а тому дійшов помилкового висновку, відмовивши в задоволенні вимог позивача.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.13), гуртожиток, де проживають сторони, знаходиться у комунальній власності територіальної громади.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач пояснив, що він взагалі проживає за іншою адресою, але хоче зберегти кімнату №47 по вул. Супруна, 13 в м. Суми на майбутнє, на випадок, якщо не складуться відносини з іншою жінкою.

Ч. 1 ст. 116 ЖК України встановлено, що у випадку, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним систематично порушують правила співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Кімната №47 в гуртожитку була виділена в користування для всієї сім'ї позивача, проте в зв'язку з тим, що відповідач створив неможливі умови для проживання з ними в одній кімнаті, а заходи впливу є безрезультатними, то колегія суддів вважає, що за таких обставин ОСОБА_3 необхідно виселити з кімнати № 47 гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

З врахуванням зазначеного та вимог ч.1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для вірного вирішення спору по суті.

Керуючись ч.І ст. 309, ст. ст. 313, 314, 317 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Антано задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 серпня 2010 року в даній справі скасувати.

Позов ОСОБА_2 Антано задовольнити та виселити ОСОБА_3 з кімнати №47 по вул. Супруна, 13 в м. Суми без надання іншого житлового приміщення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути

оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом

двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -