Справа №2-1825/10 29.09.2010 29.09.2010 29.09.2010
Справа № 22ц -7065 / 2010 p. Категорія: 51
Головуючий першої інстанції Черенкова Н.П. Суддя - доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
РІШЕННЯ

іменем України

29 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі: головуючої - Вовненко Г.Ю., суддів - Буренкової К.О., Кушнірової Т.Б., при секретарі - Величковській B.C., за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до Миколаївської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства (далі МОД ПАТ) «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про зміну формулювання підстав звільнення

встановила:

У січні 2010 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до МОД ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про зміну формулювання підстав звільнення.

Позивачка зазначала, що з 2003 року працювала у відповідача. Наказом від 30 червня 2006 року № 748-к була призначена начальником відділення «Соляні» у МОД ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5».

Наказом відповідача від 15 жовтня 2009 року її було відсторонено від керівництва відділом із збереженням заробітної плати на час проведення службового розслідування з питань виконання нею трудових обов'язків при видачі кредитів

Наказом відповідача від 19 жовтня 2009 року № 1676-к було створено комісію для службового розслідування. Але до закінчення роботи цієї комісію та її висновків вона була переведена за її згодою у відділення «Фінансово-кредитний центр» МОД ПАТ «. «ОСОБА_4 ОСОБА_5» на посаду головного експерта на час відпустки ОСОБА_5, про що відповідач видав наказ від 02 листопад 2009 року № 1758-к.

04 грудня 2009 року вона звернулась до відповідача із заявою про звільнення її із займаної посади за власним бажанням

Проте наказом від 10 грудня 2009 року її було звільнено з посади головного експерта відділення «Фінансово-кредитний центр» МОД ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» на підставі п. Іч.іст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов'язків.

Посилаючись на те, що на момент звільнення вона займала посаду, на яку не поширюються положення п.1 ч.І ст. 41 КЗпП, позивачка просила визнати наказ від 10 грудня 2009 року № 1925-к незаконним. Змінити формулювання підстав її звільнення на ч.І ст. 38 КЗпП та зобов'язати відповідача внести відповідні зміни в її трудову книжку.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її вимоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п.1 ч.І ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано у випадку одноразового

грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональне звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів державного контролю за цінами.

Таким чином, з підстав, передбачених названою нормою закону, може бути звільнено тільки осіб, які займають посади з владно-розпорядчими повноваженнями, і перелік цих посад зазначено в нормі закону.

Між тим, як свідчать матеріали справи, згідно з наказом від 02.11.2009 р. № 1758-к позивачку за її згодою було переведено з 02 листопада головним експертом у відділення «Фінансово-кредитний центр» (а.с.93-94).

Відповідно до посадової інструкції головний експерт відділення «Фінансово- кредитний центр» не наділений владно-розпорядчими повноваженнями і ця посада не зазначена у нормі закону.

Таким чином, на час звільнення позивачка обіймала посаду, яка не підпадає під дію п.1 ч.І ст. 41 КЗпП України, а тому звільнення її з цих підстав є неправильним.

Матеріали справи свідчать, що 07 грудня 2009 року позивачка поштою направила відповідачу заяву про звільнення за власним бажанням (а.с.25-27).

За таких обставин, враховуючи роз'яснення, викладені в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року (з подальшими змінами) № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», колегія суддів вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення і привести його у відповідність із чинним законодавством про працю. Тобто вважати ОСОБА_7 звільненою на підставі ч.І ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Дата звільнення позивачкою не оспорювалась.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

Вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати наказ від 10 грудня 2009 року № 1925-к про звільнення ОСОБА_3 за п.1 ст. 41 КЗпП України незаконним.

Змінити формулювання підстав звільнення ОСОБА_3 з п.1 ч.І ст. 41 КЗпП України (одноразове грубе порушення трудових обов'язків) на ч.І ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

Зобов'язати Миколаївську обласну дирекцію Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» внести запис щодо зміни формулювання підстав звільнення у трудову книжку ОСОБА_3.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції.