Справа № 22ц-6964 /2010р. Головуючий у 1 інст. Адамович Б.М.
Категорія 57 Доповідач: Мусіна Т.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Павлишина О.Ф.

Суддів: Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г.

При секретарі: Глинському О.А.

З участю: представника відповідача ОСОБА_1 -

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 червня 2010 року

в с т а н о в и л а:

09 червня 2010 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання неправомірною відмови відповідача у наданні згоди на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої доньки ОСОБА_4 05.02.2002 року для оздоровлення неправомірною та надання їй дозволу без згоди батька дитини на оформлення документів для тимчасового виїзду до Туреччини неповнолітньої ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідач у справі - бувший чоловік, шлюб з яким розірвано у 2005 р. За рішенням суду визначено місце проживання доньки разом з матірю. Донька часто хворіє простудним захворюваннями, знаходиться на обліку в пульмонолога, їй рекомендовано оздоровлення в літній період у сухому та теплому кліматі, проте відповідач безпричинно відмовляється надати дозвіл виїзду доньки за кордон.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 30 червня 2010 року позов задоволено.

Визнано відмову ОСОБА_1 у наданні згоди на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 для оздоровлення неправомірною.

Дозволено ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_1 на оформлення документів для тимчасового виїзду до Туреччини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права щодо повного та всебічного зясування обставин справи в частині необхідності лікування доньки за кордоном, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони у справі - бувше подружжя, шлюб між яким розірвано рішенням Червоноградського міського суду від 22 вересня 2005 року та проведена реєстрація розірвання шлюбу 20 жовтня 2005 року ( а.с. 6 - свідоцтво про розірвання шлюбу Серія І - СГ № 003313).

Від шлюбу у сторін є спільна донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з матірю.

Батько дитини ОСОБА_1 не дає згоди на виїзд доньки в Туреччину для оздоровлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

З врахуванням вимог ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства в Україні про право дитини на рівень життя, який забезпечує її фізичний, інтелектуальний, моральний, духовний і соціальний розвиток, вимог ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України про те, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, наявності рекомендацій лікарів для оздоровлення дитини, яка перебуває на обліку пульмонолога та відсутності достатньо обґрунтованих заперечень відповідача щодо виїзду доньки за кордон, які зводяться до припущень, у суду були правові підстави визнати відмову відповідача у наданні згоди на тимчасовий виїзд доньки за кордон на оздоровлення неправомірно.

Проте при надання такого тимчасового дозволу, суд не врахував, що за рекомендацією Червоноградського ЦМЛ, поліклініки для дітей дитині рекомендовано оздоровлення саме в літній період ( а.с. 10), тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає частковій зміні із визначенням тимчасового періоду виїзду дитини до Туреччини в літній період.

Доводи апелянта про те, що він може забезпечити лікування доньки в санаторіях Криму, не спростовують право доньки виїхати з матірю на оздоровлення в Туреччину. Саме з необхідністю оздоровлення у сухому морському кліматі, а не лікування, позивачка повязувала необхідність одержання дозволу.

Відповідач не надав суду письмові докази на підтвердження того, що він як батько матеріально забезпечував лікування та оздоровлення доньки у попередні роки.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 червня 2010 року частково змінити та доповнити резолютивну частину рішення положенням про тимчасовий виїзд до Туреччини ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 в літній період.

В решті рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу - відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України протягом 20 - ти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий ____________________Павлишин О.Ф.

Судді: ____________________Мусіна Т.Г.

____________________Штефаніца Ю.Г.