Справа №22ц-3884/10 Головуючий у 1-й інстанції: Качмар В.Я.
Категорія:52 Доповідач в апел. інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Курій Н.М.

суддів: Мікуш Ю.Р., Зверхановської Л.Д.

при секретарі: Стасів М.І.

з участю: позивачки ОСОБА_2, її представників ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Дрогобицького міського пологового будинку на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2010 року задоволено позов ОСОБА_2 до Дрогобицького міського пологового будинку, третя особа ОСОБА_6 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді головної акушерки Дрогобицького міського пологового будинку з 28 грудня 2009 року. Стягнуто з Дрогобицького міського пологового будинку в користь ОСОБА_2 5269,6 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення суду оскаржив Дрогобицький міський пологовий будинок. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду підлягає скасуванню з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема ст..ст.212, 213, 215, 60 ч.4 ЦПК України. Зазначає, що висновок суду про те, що відсутність позивачки на роботі протягом робочих днів 12-13 листопада 2009 року з поважних причин не відповідає дійсним обставинам. Суд безпідставно вважав, що не підлягають доказуванню причини відсутності ОСОБА_2 у ці дні на роботі. Вказує і на те, що суд не дав оцінки показам свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає цим вимогам.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 і визнаючи її звільнення з посади головної акушерки Дрогобицького міського пологового будинку за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України незаконним та стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_2 5269,6 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, місцевий суд виходив з того, що звільнення позивача проведено з порушенням діючого законодавства про працю, вважаючи, що вона була відсутня на роботі 12 і 13 листопада 2009 року з поважних причин, оскільки хворіла.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд не дотримався встановленого ст.212 ЦПК України принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й обєктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозвязку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін, та не дав належної оцінки зібраним по справі доказам.

ОСОБА_2 звільнена з роботи за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України з посади головної акушерки Дрогобицького міського пологового будинку згідно наказу № 134 від 28.12.2009 року.

З копії даного наказу вбачається, що підставами для звільнення ОСОБА_2 є: акти від 12 та 13 листопада 2009 року, подання на профком.

Відповідно до п.4.ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Розірвання трудового договору з цієї підстави може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник(ч.1 ст.43 КЗпП України).

Подання адміністрації Дрогобицького міського пологового будинку про дачу згоди на звільнення позивачки з роботи за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України було розглянуте профкомом 17.12.2009 року, що стверджується відповідним протоколом №6.

Згідно із положеннями ч.5 ст.43 КЗпП України виборний орган первинної профспілкової організації(профспілковий представник) повідомляє власника або уповноважений ним орган про прийняте ним рішення у письмовій формі в триденний строк після його прийняття. У разі пропуску цього строку вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації(профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Допитаний як свідок голова профкому Дрогобицького міського пологового будинку пояснив, що про прийняте рішення адміністрацію пологового будинку в триденний строк не було повідомлено.

Це ж стверджується довідкою профкому №445 від 13.10.2010 року.

Відтак, колегія суддів вважає, що при звільненні ОСОБА_2 вимоги ст.43 КЗпП України не були порушені.

Місцевим судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивачка була відсутня на роботі протягом двох робочих днів: 12 та 13 листопада 2009 року.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачка не довела того, що була відсутня на роботі у ці дні з поважних причин.

Дійсно, свідки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підтвердили, що 11.11.2009 року ОСОБА_2 скаржилася їм на своє погане самопочуття.

Однак, жодних достовірних та належних доказів того, що позивачка 12 і 13 листопада 2009 року хворіла, крім голослівних тверджень самої позивачки та одержаних з її слів відомостей про це свідка ОСОБА_10, судом не здобуто.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Дрогобицького міського пологового будинку задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Дрогобицького міського пологового будинку, третя особа ОСОБА_6 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: