23.12.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-7952/2010р. Головуючий в 1 інстанції:
Категорія № 05
Доповідач: Приходько Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року грудня місяця 23 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кузнєцової О.А.

суддів Приходько Л.А.

ОСОБА_2

при секретарі Ляшенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2010 року в справі

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, визнання недійсними договорів дарування,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2009 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3 з проханням поділити жилий будинок №12 по вул.. Радянській в м. Генічеську між відповідачами, визнати за нею право власності на 1/2 частину новоствореного майна на основі 33/50 частин будинку №12 по вул.. Радянській в м. Генічеську, та поділити його в натурі між нею та ОСОБА_5.

В лютому 2010 року ОСОБА_4 змінила свої позовні вимоги, зазначивши відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 остаточно просила визнати право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обєкт нерухомого майна - 33/50 частини жилого будинку 12 по вул.. Радянська у м. Генічеську, яка істотно збільшилась у вартості в результаті сумісних трудових та грошових витрат подружжя при реконструкції будинку; визнати недійсними договір дарування укладений 21.08.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 33/50 частин жилого будинку загальною площею 96.5м.кв. житловою площею 47.0м.кв., розташований за адресою м. Генічеськ вул.. Радянська, 12; визнати недійсними договір дарування укладений 31.08.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 33/50 частин жилого будинку загальною площею 96.5м.кв. житловою площею 47.0м.кв. , розташований за адресою м. Генічеськ вул.. Радянська, 12.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначила що з 23.04.1983 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 і з цього часу стали проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належить матері чоловіка, ОСОБА_3 15.04.1988 року ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_5 33/50 частин вказаного будинку. Під час перебування у шлюбі вона разом з ОСОБА_5 провели реконструкцію(добудову) частину будинку, яка належала чоловіку, у звязку із чим була збільшена житлова площа та вартість вказаної частини будинку. 21.08.2009 року ОСОБА_5, без її дозволу, подарував 33/50 частини будинку своїй матері ОСОБА_3, яка в свою чергу 31.08.2009 року подарувала вказану частину будинку ОСОБА_6

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2010 року позов задоволено. Визнано право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на 65/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель за адресою м. Генічеськ вул.. Радянська ,12. Визнані недійсними договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу ОСОБА_7 21.08.2009 року 33/50 частин житлового будинку за адресою м. Генічеськ вул.. Радянська,12 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу ОСОБА_7 31.08.2009 року житлового будинку за адресою м. Генічеськ вул.. Радянська,12 між ОСОБА_3М та ОСОБА_6

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Під час розгляду справи ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу за обставинами викладеними у скарзі. Просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення.

ОСОБА_5, апеляційну скаргу визнав. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення скасувати і ухвалити нове рішення.

Заперечуючи проти апеляційної скарги ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_8 зазначили, що рішення, на їх думку, є законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що під час шлюбу належне позивачу майно, а саме 33/50 частин жилого будинку, значно збільшилося у своїй цінності, а тому може бути визнано спільною сумісною власністю подружжя. Укладені відповідачами договори дарування є незаконним способом захисту проти заявленого позову.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 з 23 квітня 1983 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

15.04.1988 року на підставі нотаріально посвідченого договору дарування укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, останній набув право власності на 33/50 частини жилого будинку 12 по вул.. Радянській у м. Генічеську. В постійне користування ОСОБА_5 передано жила кімната 1-1 площею 14.7м .кв., жила кімната 1-4 площею 7.9м.кв. тамбур «а», сарай «Б», «Г»(а.с.7-9).

На підставі дозволу виконкому Генічеської міськради (рішення від 14.06.1988 року та від 08.05.1991 року №153), здійснена реконструкція вказаної частини будинку: збудовані нові сіни літ «аІ» замість старого тамбуру, переобладнано сарай-літня кухня літ «Б» в нежитлову прибудову літ «а№» з приміщеннями(відповідно до технічного паспорту): коридор, майстерня, кухня, котельна(а.с.10-14,96).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 19.04.2010 року №19 за період з моменту набуття ОСОБА_5 права власності на 33/50 частин жилого будинку її вартість збільшилась з 51065грн. до 82366.5грн., тобто на 31301.5грн. Перерахунок вартості 33/50 частини призвів до зміни частки з 33/50 (66/100) частини на 65/100 частини. Тобто розмір частки по відношенню до цілого будинку зменшився.(а.с.84-90)

Відповідно до ст. 25 КпШС України, чинної на час спірних правовідносин, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Отже, підставою визнання майна, яке було власністю одного з подружжя спільною сумісною власністю у разі істотного його збільшення під час шлюбу є трудові або грошові затрати другого з подружжя.

На виконання вимог ст. 60 ЦК України позивачкою не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх доводів щодо істотного збільшення під час шлюбу вартості належної ОСОБА_5 частини будинку в результаті її особистих трудових чи грошових затрат.

З пояснень свідків ОСОБА_9Г, ОСОБА_10, Донецької, на які посилається суд як на підставу задоволення позову, не вбачається вартість частини будинку належного ОСОБА_5 збільшилась внаслідок вагомої трудової чи грошової участі позивачки.

За таких обставин підстави , визначені законом, для визнання 33/50 частини будинку, що належить на праві власності ОСОБА_5 спільною сумісною власністю подружжя відсутні.

Будівництво, під час перебування у шлюбі підсобних будівель і підсобних приміщень не створює право спільної сумісної власності, а лише надає право на відшкодування понесених затрат на будівництво.

Доводи позивачки, що прибудова літ «аІ» містить в собі жилі приміщення не знайшли підтвердження під час розгляду справи, та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що вказана прибудова є нежитловою та не містить в собі жилих приміщень.

Також колегія суддів не погоджується з висновками суду щодо визнання недійсними договорів дарування.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України.

21.08.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений нотаріально посвідчений договір дарування, за умовами якого ОСОБА_5 подарував ОСОБА_3 належні йому 33/50 частин житлового будинку 12 по вул.. Радянська у м. Генічеську.

31.08.2009 року ОСОБА_3 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, подарувала ОСОБА_6 належний їй будинок 12 по вул.Радянська у м. Генічеську.

На час укладення вказаних договорів заборона на відчуження спірної частини будинку у встановленому законом порядку не накладалася. Наявність судового спору щодо предмета договору дарування не є підставою для визнання вказаних договорів недійсними.

Враховуючи що позивачка не є власником спірної частини будинку, а тому посилання на відсутність її згоди на відчуження вказаного майна позбавлені правового обґрунтування.

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

За таких обставин рішення суду, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, ст. 25КпШС України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 28 вересня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання права спільної сумісної власності на майно подружжя, визнання недійсними договорів дарування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: