Справа № 2-2681/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року м. Кілія

17 серпня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2

про визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання, в якому вказали, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частинах належить житловий будинок в м. Вилкове по вул. Кутузова, 43. Після смерті ОСОБА_3, позивачі та дружина померлого, як єдині спадкоємці фактично унаслідували спадкові права на нерухоме майно, до нотаріальної кантор за належним оформлення спадкових прав не зверталися. ОСОБА_4 від прийнятої частки спадщини відмовилася у встановленому порядку на користь позивачів. У зв'язку з неможливістю оформити спадкові права на нерухоме майно інакше, ніж у судовому порядку, позивачі просять суд визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Кутузова, 43 у таких частинах - за ОСОБА_1 - 1/3 частини, за Чумаковим - 2/3 частини.

Представник позивачів у судовому засіданні підтвердив пред'явлені позовні вимоги.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

ОСОБА_3 належав вказаний житловий будинок в м. Вилкове по вул. Кутузова, 43 на підставі рішення про виділення земельної ділянки з метою подальшого будівництва на ній нового житлового будинку № 83 від 23.05.1967 року, про що був складений відповідний план забудови земельної ділянки, акт винесення в натурі меж земельної ділянки. Правовстановлюючого документу на збудоване нерухоме майно спадкодавцем належним чином оформлено не було.

ОСОБА_3 помер 30.01.2007 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 091367 від 30.01.2007 року.

При житті ОСОБА_3 склад заповідальне розпорядження, відповідно до якого спадкоємцем після його смерті є позивачі, що успадковують належне спадкодавцю майно у рівних частинах. Заповіт був посвідчений секретарем виконкому Вилківської міської ради 19.06.2001 року та зареєстрований в реєстрі під №381.

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 15.07.2008 року вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Кутузова, 43 складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В - літня кухня, літ. Г - сарай, літ. Д - вбиральня, № 1-4, І - надвірні споруди та знаходиться на земельній ділянці загальною площею 772,0 кв.м..

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтями 1235 та 1236 ЦК передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкодавцями одну або декілька фізичних осіб; заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на

момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому; чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.05.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про призначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У судовому засіданні судом було встановлено, що внаслідок фактичного прийняття спадщини згідно регламенту ч. З ст. 1268, що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавця, тобто відкриття спадщини, позивачі та ОСОБА_4 успадкували права на нерухоме майно, так як постійно проживали з спадкодавцем на момент його смерті та не відмовлялися від прийняття такої у встановленому на те порядку. Дружина спадкодавця відмовилася від частки спадкового майна, як то встановлено заявою від 26.03.2008 року, посвідчену та зареєстровану секретарем виконкому Вилківської міськради. Позивачі, як наслідок фактичного прийняття спадщини та спадкового правонаступництва стали власниками нерухомого майна у претендованих ними часках, не зверталися до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав на нерухоме майно, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів питання належності майна вирішується у судовому порядку. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину у вигляді нерухомого майна судом не виявлено.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивачів у судовому засіданні, беручі до уваги досліджені факти правонаступництва, у тому числі й спадкових прав спадкодавців спадкоємцям, та у зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає пред'явлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16, 316, 318, 319, 328, 331 ч.2, 386 та 392, 1268 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Кутузова, 43 на земельній ділянці площею 772,0 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Кутузова, 43 на земельній ділянці площею 772,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошеная рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5