Справа № 2-644/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2010 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Борис О.Н., при секретарі Хазієвій Т.В., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача адвоката ОСОБА_4, представника третьої особи Комісії з питань захисту прав дитини виконкому Жовтневої районної у місті ради ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_6 цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про визнання правочину договору купівлі-продажу квартири недійсним, треті особи Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, приватний нотаріус ОСОБА_9, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , діюча в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_7. ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом про визнання правочину договору купівлі-продажу квартири № 73 у будинку №30 на мікрорайоні 5 Зарічний у м. Кривому Розі , укладений між її колишнім чоловіком ОСОБА_11С.(батьком неповнолітніх дочок, який 29 лютого 2008 року помер) та ОСОБА_3 недійсним. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її колишній чоловік ОСОБА_11 як інвалід 2 групи отримав квартиру, яка в подальшому була ним приватизована та 2005 році продана відповідачу ОСОБА_3 У 2008 році колишній чоловік помер, вона своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Вважає, що на момент укладення договору купівлі-продажу 07 жовтня 2005 року колишній чоловік ОСОБА_11 не усвідомлював значення своїх дій та не керував ними, оскільки з 1999 року перебував на обліку у КП «Псиневрологічний диспансер», тому що страждав органічним стійким розладом особистості, у зв'язку з чим неодноразово перебував на лікуванні, зловживав спиртними напоями, за станом здоров'я не міг працювати, конфліктував з оточуючими людьми.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити посилаючись на ті самі підстави.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат ОСОБА_4 проти вимог заперечували, вважають , що на момент укладення спірного договору ОСОБА_11 психічними хворобами не страждав. Додатково ОСОБА_3 пояснив , що він та його дружина надавали допомогу ОСОБА_11 , оскільки він іноді проходив лікування у психоневрологічному диспансері, вони його навідували, оскільки були друзями. Після придбання квартири у ОСОБА_11 надали йому дозвіл залишитись проживати та бути зареєстрованим у ній, надавали дружню допомогу в отриманні пенсії, готували їжу.

Представник третьої особи Комісії з питань захисту прав дитини позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали , просили позов задовольнити.

Третя особа приватний нотаріус ОСОБА_9 надала суду письмові пояснення , які підтвердила у судовому засіданні. Відповідно до її пояснень при укладенні спірного правочину у неї не виникало будь-яких сумнівів щодо наданих документів . вони були оформленні згідного законодавства , також при спілкуванні з ОСОБА_11 сумнівів щодо адекватності поведінки та дієздатності не було. Крім цього . станом на момент посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу, нотаріусами не витребувались довідки з переліком зареєстрованих осіб за адресою відчужуваного майна, закон, який вимагає попередню згоду органів опіки та піклування при вчиненні будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна . право власності на яке або право користування яким мають діти, набрав чинності 01 січня 2006 року, тобто після укладення спірного правочину.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, проаналізувавши наявні докази, також письмові пояснення, приходить до висновку, що заявлений позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить з наступного.

Матеріалами справи встановлено, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_11 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в установленому законом порядку 01 жовтня 1998 року. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. ( а.с. 18).

Від подружнього життя ОСОБА_1 та ОСОБА_11 мають двох неповнолітніх дочок: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дані обставини підтверджуються свідоцтвами про народження (а.с. 11), де батьком дітей вказаний ОСОБА_11

Ордером на житлове приміщення №59 підтверджується, що 27 серпня 2003 року ОСОБА_11 отримав квартиру, яка розташована за адресою: квартира №73 у будинку № 30 на мікрорайоні 5 Зарічний у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, яку в подальшому приватизував.

07 жовтня 2005 року ОСОБА_11 уклав договір купівлі-продажу належної йому квартири №73 у будинку №30 на мікрорайоні 5 Зарічний у м. Кривому Розі з ОСОБА_3, який зареєстрований в КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації». Дані обставини підтверджуються договором купівлі-продажу квартири а.с.61 та інформаційною довідкою а.с.7.

Довідкою МСЕК №3 м. Кривого Рогу підтверджується, що з 01.07.2007 року ОСОБА_11 являється інвалідом 2 групи з встановленим діагнозом: контузія і ушкодження пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов'язку в Афганістані, послідуючий переогляд в червні 2008 року (а.с. 14)

29 лютого 2008 року ОСОБА_11 помер , що підтверджується свідоцтвом про смерть ( а.с. 15).

Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_11 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, діючи в інтересах неповнолітніх дочок ОСОБА_7, ОСОБА_10, проте отримала відмову через відсутність правовстановлюючих документів.(а.с. 10)

У судовому засіданні оглянута та досліджена медична карта №115297 хворого ОСОБА_11, яка була витребувана КП « Психоневрологічний диспансер», де ОСОБА_11 перебував на обліку з серпня 1999 року. Відповідно до даних медичної карти при житті ОСОБА_11 перебував на обліку у вказаному закладі з грудня 1999 року з діагнозом : наслідки черепно-мозкової травми, психопатизація особистості, з 2006 року - органічний розлад особистості внаслідок контузії. На підставі вказаної медичної карі и та матеріалів цивільної справи , що були направлені на експертизу до комунального підприємства « Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня», була проведена амбулаторна посмертна судово-психіатрична експертиза на ОСОБА_11 Відповідно до висновків експертизи ОСОБА_11 на момент укладення та підписання договору 07 жовтня 2005 року мав хронічне стійке захворювання у вигляді органічного розладу головного мозку складного генезу ( контузія головного мозку . хронічна алкогольна інтоксикація), виражений психоорганічний синдром. За своїм психічним станом 07 жовтня 2005 року на момент складення і підписання договору купівлі - продажу з ОСОБА_3 ОСОБА_11 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Медичні документи ( а.с. 22) підтверджують , що ОСОБА_11 під час виконання інтернаціонального обов'язку у Афганістані отримав травму , внаслідок чого у жовтні 1985 року проходив лікування з діагнозом: контузія, струс головного мозку з незначними клінічними проявами, опіки обличчя та кисті, у зв'язку з чим був поставлений на облік у психіатра у листопаді 1999 року з діагнозом : наслідки черепно-мозкової травми, психопатизація особистості, з 2006 року - з діагнозом: органічний виражений розлад особистості внаслідок контузії. З наданих суду медичних документів вбачається , що перенесені ОСОБА_11 контузії головного мозку . тривале зловживання спиртними напоями з формуванням на цьому фоні таких змін зі сторони психіки , як зниження пам'яті та інтелекту, зниження професійних спосібностей, що підтверджується службовими характеристиками, втрата соціальних адекватних та родинних зв'язків, призвело до неодноразової госпіталізації в психіатричну лікарню та оформленню групи інвалідності по психічному захворюванню, спостереженню психіатром по місцю проживання.

Суд приходить до висновку, що на момент укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_11 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. У ході судового розгляду справи судом допитані свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13. які суду пояснили , що при житті психічний стан померлого ОСОБА_11 був ненормальний, він зловживав спиртними напоями, неодноразово лікувався у психоневрологічному диспансері, при зустрічі не впізнавав знайомих людей, постійно потребував сторонньої допомоги.

Допитаний лікар-психіатр Криворізького психоневрологічного диспансеру , який лікував хворого ОСОБА_11, пояснив у судовому засіданні, що з 2000 року лікував покійного ОСОБА_11, який неодноразово госпіталізувався у заклад як планово . так і у невідкладних випадках, готував його документи для встановлення інвалідності після отриманої травми струсу головного мозку у 1985 році ( ДР Афганістан).

Допитана свідок ОСОБА_14 пояснила . що за проханням сестри покійного ОСОБА_11, яка проживала за кордоном, вона надавала йому допомогу, а саме : готувала їжу, отримувала його пенсію та сплачувала комунальні платежі, навідувала під час перебування у лікувальних закладах. Вважала за необхідне надавати допомогу, оскільки знала, що ОСОБА_11 був інвалідом,перебував на обліку у психоневрологічному диспансері, тому й потребує сторонньої допомоги.

Пояснення свідків , допитаних у судовому засіданні , повністю узгоджуються з матеріалами справи та доказами , дослідженими у судовому засіданні. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Оцінюючи пояснення свідка ОСОБА_14Б.( дружини відповідача) суд приходить до висновку, що відповідач та свідок знали про стан ОСОБА_11 Дана обставина підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_14. яка підтвердила, що після продажу належної йому квартири ОСОБА_11 і надалі залишався в ній зареєстрованим та фактично проживав, оскільки іншого житла в нього не було. ( а.с. 9)

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд враховує висновки судово-психіатричної експертизи та інші докази . які підтверджують доводи позивача про те, що на момент укладення договору він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними.

Суд погоджується з позивачем , що встановлені правовідносини підпадають під дію ст. 225 ЦК України і тому спір підлягає вирішенню в порядку цієї статті.

Відповідно до ст. 203 Цивільного Кодексу України особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до вимог ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент , коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи . а в разі її смерті - за позовом інших осіб , чиї цивільні права або інтереси порушені.

Розподіляючи судові витрати між сторонами суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні , на користь якої ухвалено судове рішення, присуджуються усі понесені нею судові витрати з іншої сторони.

Керуючись ст.ст.3,10,60,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 203,225 Цивільного кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, діючої в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про визнання правочину договору купівлі- продажу квартири недійсним, треті особи Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради, приватний нотаріус ОСОБА_9 - задовольнити в повному обсязі.

Визнати правочин договір купівлі- продажу квартири № 73 у будинку №30 на мікрорайоні 5 Зарічний у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, укладений 07 жовтня 2005 року між ОСОБА_11, який помер 29 лютого 2008 року, та ОСОБА_3 - недійсним.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 51 грн та витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у сумі 30 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: О. Н. Борис