Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-212/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.

при секретарі - Півень Я.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Капітал» про усунення порушень прав споживача, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про усунення порушень прав споживача.

В позовній заяві посилалась на те, що між ТОВ «ОСОБА_2 Капітал» та нею 23 серпня 2008 року було укладено кредитний договір № 9. Відповідно до договору ТОВ «ОСОБА_2 Капітал» надавав ОСОБА_1 кредит в розмірі 7300 грн. 68 коп., в тому числі 5428 грн. 02 коп. з метою оплати товару, 651 грн. 36 коп. для сплати разової комісії банку, 1221 грн. 30 коп. для оплати договору страхування, а позичальник взяла зобовязання щодо повернення кредиту. Всупереч вимогам «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Національного Банку України від 10.05.2007 року № 168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за №541/13808, відповідачем в односторонньому порядку з посиланням на п.2.5.5. договору встановлена додаткова комісія за обслуговування кредиту у розмірі 2% від початкової суми кредиту та нарахована в загальній сумі 2628 грн. 18 коп. Вважаючи, що відповідачем порушено її право як споживача банківських послуг, позивач просила суд зобовязати ТОВ «ОСОБА_2 Капітал» провести перерахунок її заборгованості за кредитним договором від 23.08.2008 року № 9 з врахуванням проведених оплат, визнати недійсним п.2.5.5. кредитного договору та визнати недійсною односторонню зміну умов договору з боку відповідача, викладену в листі від 02.03.2008 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала, пославшись на викладені у ньому обставини, просила його задовольнити.

Відповідач ТОВ «ОСОБА_2 Капітал» в судове засідання свого представника не направив, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Тому суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 серпня 2008 року між сторонами по справі укладено кредитний договір № 9, що фактично складається з двох частин - Пропозиції укласти договори (оферти) та Основних умов кредитного договору та страхування.

За умовами зазначеного договору ТОВ «ОСОБА_2 Капітал» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 7300 грн. 68 коп., в тому числі 5428 грн. 02 коп. з метою оплати товару, 651 грн. 36 коп. для сплати разової комісії банку, 1221 грн. 30 коп. для оплати договору страхування, ОСОБА_1 зобовязалася забезпечити повернення кредиту. Пунктом 2.1 Основних умов кредитного договору та страхування передбачено обовязок позичальника сплатити банку разову комісію, своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом та комісії (а.с.4).

Пунктом 2.3.1 Основних умов кредитного договору та страхування передбачено, що розмір процентів розраховується виходячи зі ставки, вказаної в пункті 2.5 Пропозиції від неповернутої суми кредиту.

Пунктом 2.3.2 передбачено , що за обслуговування кредиту щомісячно вплачується комісія у розмірі, вказаному в п.2.8. від початкової суми кредиту.

Також сторони зазначили, що за переказ коштів одноразово сплачується разова комісія, яка розраховується у відсотках від кредиту, що надається з метою оплати товару.

Виходячи з Пропозиції укласти договори (оферти), на яку посилаються сторони в Основних умовах кредитного договору та страхування, позивач мала сплатити відповідачу проценти за процентною ставкою 0,12% річних (п.2.5 Пропозиції), разову комісію за переказ коштів у розмірі 12% (п.2.9 Пропозиції). Розмір комісії за обслуговування кредиту сторонами визначений в 0,00% (п.2.8) а.с.3.

З наведеного суд приходить до висновку, що сторонами у вказаному договорі сплата комісії за обслуговування кредиту не передбачалась.

Викладене підтверджується і графіком платежів до договору від 23.08.2008 року № 9, яким не передбачено сплати комісії за обслуговування кредиту, навіть в найменшій сумі (а.с.3, зворот).

Листом від 02.03.2009 року ТОВ «ОСОБА_2 Капітал» повідомив позичальнику ОСОБА_1 про те, що у відповідності до п.2.5.5 договору про надання споживчого кредиту (основні умови) банком прийняте рішення про зміну розміру щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту, передбаченої договором, яка буде збільшена на 2% (а.с.8).

Після одержання листа від 02.03.2009 року позивач, не погодившись зі встановленням такої комісії, продовжила здійснювати оплату по кредиту в попередньому розмірі, а відповідно дій, що свідчили б про її згоду зі зміною умов договору, не вчиняла.

Вказані дії відповідача суд вважає такими, що суперечать п.2.5.5. договору з наступних підстав.

Так, п.2.5.5. передбачено, що банк має право змінити розмір процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку у випадку настання подій чи обставин, які мають безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку (зміна облікової ставки НБУ, тощо), а також змінити в односторонньому порядку розмір комісій, передбачених кредитним договором у випадку прийняття відповідного рішення компетентним органом банку.

Проте, виходячи з первісної редакції кредитного договору, сторонами не було передбачено сплати комісії за обслуговування кредиту, позичальником до 02.03.2009 року не сплачено банку жодної копійки такої комісії. Тому суд приходить до висновку, що вказаним рішенням про збільшення розміру щомісячної комісійної винагороди за обслуговування кредиту на 2% відповідач фактично встановив (а не збільшив) в односторонньому порядку такий вид платежу, що не допускається та не передбачено п.2.5.5. договору, на який він посилався.

Зазначений висновок суду підтверджується порівнянням графіків платежів до договору від 23.08.2008 року № 9 первісним (а.с.3) та викладеним в листі відповідача від 02.03.2009 року (а.с.8). Якщо в первісному графіку комісія за обслуговування кредиту визначалась в розмірі 0,00 грн. (тобто не передбачалась), то в графіку від 02.03.2009 року передбачена щомісячна сплата комісії в розмірі 146 грн. 01 коп.

Справедливим вважає суд посилання позивача на неправильне визначення відповідачем в листі від 02.03.2009 року розміру сплачених нею коштів за вказаним кредитним договором. Так, згідно листа її заборгованість складає 5892 грн. 92 коп. (а.с.8). Але враховуючи, що позивачем протягом вересня 2008 року лютого 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплачено 1800 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.5-7), залишок її заборгованості за кредитом з врахуванням відсотків, що підлягають сплаті, складає 5510 грн. 19 коп.

Такі дії відповідача необхідно визнати неправомірними, зобовязавши відповідача здійснити перерахунок суми заборгованості ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору № 9 від 23.08.2008 року в його первісній редакції.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту 2.5.5 кредитного договору від 23.08.2008 року № 9 як такого, що порушує її права як споживача, суд бере до уваги, що відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення сторонами вимог с.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України.

Під час розгляду справи судом не встановлено підстав для визнання договору у вказаній частині недійсним. Заборона банкам та іншим фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів набрала чинності лише 30.12.2008 року (набрання чинності ст.1056? ЦК України), зворотної сили не має, та не поширюється на договір, укладений сторонами 23.08.2008 року.

Тому в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним пункту 2.5.5 кредитного договору необхідно відмовити.

У звязку з частковим задоволенням позову з відповідача пропорційно до задоволених вимог необхідно стягнути на користь держави державне мито у розмірі 17 грн. та на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області 37 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ Київським районним судом м.Полтави.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною односторонню зміну ТОВ «ОСОБА_2 Капітал» умов кредитного договору № 9, укладеного з ОСОБА_1 23.08.2008 року, в частині встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2%, викладену в листі від 02.03.2009 року без номеру.

Зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Капітал» здійснити перерахунок суми заборгованості ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору № 9 від 23.08.2008 року в його первісній редакції.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ТОВ «ОСОБА_2 Капітал» на користь держави державне мито у розмірі 17 грн.

Стягнути з ТОВ «ОСОБА_2 Капітал» на користь Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області 37 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ Київським районним судом м.Полтави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в 10-денний термін з дня його проголошення та подачі апеляції у 20-денний термін після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий О.А. Самсонова

26.05.2010