Чорнухинський районний суд Полтавської області
Справа № 2-257/2010
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2010 року Чорнухинський районний суд Полтавської області в

складі: головуючого-судді Ткаченко М.М.

при секретарі Якубовська Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чорнухи справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Чорнухинської районної державної адміністрації про визнання дії незаконними та стягнення матеріальної шкоди за не донараховану разову компенсацію,-

встановив:

У липні 2009 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому вказує, що є ліквідатором аварії на ЧАЕС. Згідно останньої довідки Полтавської обласної МСЕК № 1від 03 квітня 2008 року за № 0257929 позивачу встановлена безстроково ІІ група інвалідності, захворювання пов»язане з виконанням обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

В зв»язку з чим позивач має право на одноразову компенсацію при встановленні групи інвалідності та право на позачергове санаторно-курортне лікування відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразова компенсація інваліду ІІ групи виплачується в розмірі 45 мінімальних заробітних плат.

Позивч просить визнати дії управління праці та соціального захисту населення Чорнухинської РДА протиправними.

Стягти із відповідача на його користь не виплачену одноразову компенсацію в розмірі 39870,00 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач з позовними вимогами не погодився, суду пояснив, що одноразова компенсація була призначена і виплачена позивачу як інваліду ІІ групи у розмірі 284 грн. 40 коп., у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 836. Відповідач зазначив, що дана постанова є чинною та використовується органами соціального захисту для визначення розміру та виплати компенсацій відповідно Закону України «Про статус та соціальн6ий захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та дослідивши норми чинного законодавства суд встановив наступне.

Позивач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії А № 124702 виданим 23 березня 2000 року Полтавською обласною державною адміністрацією.

Відповідно довідки Полтавської МСЕК № 0257929 від 03 квітня 2008 року позивачу встановлено безстроково ІІ групу інвалідності, захворювання пов»язане з виконанням обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Одноразова компенсація як інваліду ІІ групи, захворювання пов»язане з виконанням обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, була нарахована та виплачена позивачу в 2009 році відповідно постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року з урахуванням Указу Президента України «Про грошову реформу в Україні» від 25 серпня 1996 року у розмірі 284,60 грн.

В той час як ч. 1 ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що одноразова компенсація при встановленні ІІ групи інвалідності виплачується у розмірі 45 мінімальних заробітних плат. При чому розмір мінімальної заробітної плати визначається відповідно чинного законодавства на момент виплати такої компенсації.

На даний час обидва нормативно-правові акти є чинними.

Але розмір щорічної допомоги на оздоровлення встановлений ще в 1996 році постановою Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» від 26 липня 1996 року за № 836 протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України. Оськільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь-яких рішень із цих питань не прийняли, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 2001-2009 роки, а не постанова Кабінету Міністрів України «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 26 липня 1996 року за № 836.

Відповідно до роз»яснення Вищого Адміністративного суду України виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС застосуванню підлягають частина перша ст. 50 та частина четверта ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, яка істотно завужує обсяг встановлених законом прав.

Також, зі змісту законів України про встановлення мінімальних заробітних плат на 2001-2010 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливості застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми ст.. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Керуючись ст.. ст.. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року, ст.. 152 Конституції України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в Чорнухинському районі задовольнити.

Зобов»язати управління праці та соціального захисту населення Чорнухинської державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_1, учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІ групи, одноразову компенсацію при встановленні групи інвалідності, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент виплати, з вирахуванням вже отриманих коштів.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Чорнухинської державної адміністрації судові витрати в розмірі 3,40 грн. на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цьог8о строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються Апеляційному суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд.

Головуючий