Апеляційний суд Житомирської області
Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого Франовської К.С.,
суддів Широкової Л.В.,Малахової Н.М.
при секретарі судового
засідання Назаренко К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії, -
У травні 2009 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що її син з 24 серпня 1997 року по 17 червня 2000 року проходив навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою. ОСОБА_4 звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 з вимогою про зарахування цього періоду до загального стажу військової служби, проте йому було відмовлено в зв`язку з тим, що Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 18 червня 1999 року строк навчання в ліцеї до стажу військової служби не зараховується. Представник позивача просила визнати відмову неправомірною та зобов`язати командира в/ч зарахувати час навчання до загального стажу військової служби з тих підстав, що на час вступу позивача до ліцею зазначеним законом передбачалося включення вказаного періоду до загального стажу служби.
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права. Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, суд не звернув увагу на витяг з наказу від 14 серпня 1997 року №119 та витяг з наказу начальника Чернігівського ліцею
з посиленою військово-фізичною підготовкою від 17 червня 2000 №49, відповідно до яких висновок суду, що Чернігівський ліцей на момент навчання не був військовим, не відповідає дійсності. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що суд не застосував ч.3 п. 1 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» в редакції від 25 березня 1992 року.
Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення- скасуванню із закриттям провадження у справі.
Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:
1)захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;
2)спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них;
3)інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , представляючи інтереси свого сина ОСОБА_3 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , звернулась в суд із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання неправомірною відмови командира військової частини зарахувати в загальний строк військової служби ОСОБА_3 часу його навчання у Чернігівському ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, та просила зобов`язати відповідача провести таке зарахування.
Відтак, спір, що виник, стосується проходження військовослужбовцем ОСОБА_5 публічної служби, і не є трудовим. На спір даної категорії поширюється компетенція адміністративних судів.
Виходячи з наведеного, ухвалене судом в порядку цивільного судочинства рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених у п.1 ст.205 ЦПК. '
Керуючись ст. ст. 205 ч.І п.1 , 303, 304, 307, 310 п.1, 313-315 ЦПК України, колегія судців, -
ухвалила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 березня 2010 року скасувати, провадження у справі закрити, оскільки справа не підлягає розглядові в порядку цивільного судочинства.
Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.