Справа № 2-9/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2010 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Угриновської Л.Я.

при секретарі Давидюк О.І.

за участю сторін: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника Боянчуцької сільської ради Заставнівського району - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Боянчуцької сільської ради Заставнівського району про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок від 20.03.2001 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.03. 2001 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12. 2006 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.12.2006 року, договору дарування від 13.01. 2007 року недійсними та зустрічний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить визнати свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане Боянчуцької сільської радою Заставнівського району Чернівецької області 20.03.2001року на ім.»я ОСОБА_7, свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Заставнівською нотаріальною конторою 31.03.2001 року, зареєстроване за №1243 на ім»я ОСОБА_8, свідоцтв про право на спадщину за законом, видане Заставнівською державною нотаріальною конторою 12.12.2006 рок, зареєстроване за №2609 на ім.»я ОСОБА_5, свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 14.12.2006 року, зареєстроване за № 2620 на Ім.»я ОСОБА_6, а також договір дарування, що укладений 13.01.2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Заставнівського районного нотаріального округу, зареєстрований за № 167 недійсними. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його бабі ОСОБА_7 належав житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Івасюка, 12 с. Боянчук Заставнівського району. 13.06. 1981 року ОСОБА_7 склала заповіт, який був посвідчений секретарем сільської ради та занесений в реєстр за № 27, яким все своє майно заповіла йому. 02.07. 1981 року ОСОБА_7 померла. Позивач посилається на те, що 16.11. 1984 року він отримав в Заставнівській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину по заповіту, яке зареєстроване в реєстрі за № 1148, і в послідуючому зареєстрував його в Горошовецькій сільській раді Заставнівського району, де в господарських книгах був занесений як власник господарського номеру. Позивач посилається на те, що в період із грудня 1983 року по травень 1990 року він навчався в Чернівецькому медичному інституті, проживав у гуртожитку, а на вихідні приїжджав в господарство, підтримував його в належному стані. Із 1990 року проживав в господарстві із своєю дружиною ОСОБА_9 22.03. 1991 року він отримав дозвіл на будівництво гаража, виготовив будівельний паспорт і побудував гараж до 1993 року. Позивач посилається на те. що проживав в господарстві в с. Боянчук Заставнівського району до кінця 1996 року, а після цього там проживав його батько, оскільки між останнім та матір»ю часто виникали суперечки. Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 31.03. 2001 року його колишня дружина ОСОБА_9, котра працювала держаним нотаріусом Заставнівської нотаріальної контори, видала свідоцтво про право на спадщину за законом на ім»я його батька ОСОБА_8 на той же житловий будинок із господарськими спорудами, що і він отримав свідоцтво на спадщину за заповітом у 1984 році. 20.03. 2001 року Боянчуцька сільська Рада видала свідоцтво про право власності на будівлі, що адресою с.Боянчук вул.В.Івасюка,12 на ім»я ОСОБА_7, котра померла в 1981 році. Позивач посилається на те, що після смерті його батька ОСОБА_8, котрий помер 09.04. 2006 року, 12.12. 2006 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину цих же будівель ОСОБА_5 і 14.12. 2006 року було видане свідоцтво право на спадщину за законом на ? частину на ОСОБА_6. Позивач вважає, що оскільки його батько не був власником вказаного житлового будинку, тому після його смерті не могла відкритись спадщина на вказане майно, і свідоцтва, видані в порядку спадкування відповідачам є недійсними. Позивач вважає недійсним і договір дарування від 13.01 2007 року, згідно якого ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_5 ? частину вказаного вище будинку, оскільки сторона в договорі набула право власності в порушення закону.

Відповідачкою ОСОБА_5 заявлений зустрічний позов, в якому вона просить визнати заповіт від 30.06.1981 року, посвідчений секретарем виконкому Горошовецької сільської ради Заставнівського району, занесений в реєстр №27, яким ОСОБА_7 заповіла своє майно ОСОБА_1 та свідоцтво про право на спадщину по заповіту, видане 16.11. 1984 року на ім»я ОСОБА_1 Заставнівською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в № 1148 недійсними. В обгрунтування вказаних вимог посилається на те, що ОСОБА_7 мати її покійного чоловіка ОСОБА_8. 30.06. 1981 року вона склала заповіт, яким заповіла все своє майно своєму онуку ОСОБА_1., 02.07. 1981 року ОСОБА_7 померла. ОСОБА_5 посилається на те, що заповіт був складений, коли ОСОБА_7 була виписана із лікарні у важкому стані, остання не могла розмовляти, не розуміла своїх дій. Позивачка посилається на те, що відповідно до вимог законодавства, якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівняні до нотаріально посвідчених, заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких заповідач не міх підписати заповіт власноручно. ОСОБА_5 посилається на те, що в заповіті відсутній підпис власника, не зазначено, що ОСОБА_7 не розмовляє, а тому відсутнє волевиявлення останньої на складання заповіту, що є підставою для визнання його недійсним. Померла не давала доручення на підписання заповіту іншій особі. Крім наведеного ОСОБА_5 посилається на те, що заповіт був оформлений та посвідчений з порушенням вимог Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад № 1/5 від 10.01. 1976 року, згідно якої для посвідчення заповіту секретарем виконкому сільської ради необхідне рішення виконкому сільської ради про наділення її повноваженнями на вчинення нотаріальних дій, в тому числі посвідчення заповіту. Крім цього ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_7 проходив службу в армії і не міг відповідно до закону прийняти спадщину. ОСОБА_5 посилається на те, що ОСОБА_1І не доглядав за спадковим майном, а тому її чоловік ОСОБА_8 оформив спадщину на себе як спадкоємець першої черги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1І та його представник підтримали позовні вимоги, обґрунтували вищенаведеним, зустрічні позовні вимоги не визнали. Позивач пояснив, що після повернення із армії оформив своє спадкове право на житловий будинок із господарськими спорудами в с. Боянчук Заставнівського району згідно заповіту після смерті своєї баби ОСОБА_7 Проживав в будинку не постійно, оскільки навчався, до 1996 року проживав разом із сім»єю, побудував в господарстві гараж, посадив сад. Пізніше будинком користувався його батько. Позивач ОСОБА_1І вказав, що йому не було відомо про те, що батько оформив спадщину після смерті ОСОБА_7 не себе, а також про те що після смерті останнього спадщину оформили його мати та сестра, відповідачі по справі. Оскаржувані ним свідоцтва, договір дарування порушують його право власності, видані всупереч закону, а тому просить визнати їх недійсними. Вважає, що строк позовної давності , тобто строк на звернення до суду за захистом порушеного права ним не пропущено.

Відповідачка ОСОБА_6 не визнала позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник позовні вимоги не визнали, зустрічні вимоги підтримали, мотивували їх вищенаведеним.

Представник Боянчуцької сільської ради на початку судового розгляду заперечив проти позовних вимог ОСОБА_1, в послідуючому інший представник позовні вимоги визнав повністю.

Судом встановлено, що предметом спору між сторонами по справі є житловий будинок із господарськими спорудами, розташований в с. Боянчук Заставнівського району вул.В.Івасюка,12, котрий належав ОСОБА_7, померлій 03.07. 1981 року. Правовстановлюючого документу на право власності остання за життя не отримувала. Належність житлового будинку ОСОБА_7 сторонами не заперечується. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Заставнівської державної нотаріальної контори 16.11.1984 року на підставі заповіту, посвідченого Горошовецькою сільською радою 30.06. 1981 року і зареєстрованого в реєстрі за № 27 спадкоємцем майна померлої ОСОБА_7 є ОСОБА_1., котрий, згідно довідки Горошовецької сільської ради, виданої 1984 року для пред»явлення в нотаріальну контору вступив в управління спадковим майном, а саме доручив батьку ОСОБА_8 розпорядитись хатнім майном, доглядати будинок. Спадкове майно, як зазначено у вказаному свідоцтві, складається із житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого в с. Боянчук Заставнівського району, що належав померлій ОСОБА_7 на підставі довідки №506 Горошовецької сільської ради від 29.08. 1984 року. Спадкова справа Держаним нотаріальним архівом у Чернівецькій області суду не представлена, згідно довідки туди передані свідоцтво та довідка сільської ради. Згідно виписок із господарських книг Боянчуцької сільської ради за період 1980 -1995 року (а.с. 58 -67) , головою двору після смерті ОСОБА_7 значився ОСОБА_1. Згідно будівельного паспорту останньому згідно рішення виконкому Горошовецької сільської ради від 22.03. 1991 року виділено земельну ділянку під будівництво гаража та дозволено його будівництво. Судом встановлено, що 20.03 2001 року виконком Боянчуцької сільської ради Заставнівського району на підставі свого рішення від 19.03. 2001 року видає свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок та споруди по вул. В. Івасюка, 12 на ОСОБА_7, котра на той час була померлою. За заявою сина померлої ОСОБА_8 від 31.03.2001 року Заставнівською нотаріальною конторою заведена спадкова справа №235 до майна померлої ОСОБА_7 і тоді ж видано свідоцтво про право на спадщину по закону на ім»я ОСОБА_8, тобто свідоцтво про право на спадщину видано на теж спадкове майно, що і при оформленні спадщини позивачем ОСОБА_1І по заповіту після смерті ОСОБА_7 09.04. 2006 року батько позивача ОСОБА_8 помер. Із дослідженої судом спадкової справи № 3411 до майна померлого видно, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулась до нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка та батька по закону. Згідно довідки Боянчуцької сільської ради спадкоємцями майна померлого ОСОБА_8 є дружина ОСОБА_5, дочка ОСОБА_6, син ОСОБА_1. В спадковій справі міститься повідомлення нотаріуса ОСОБА_1 та ОСОБА_6 про відкриття спадщини після смерті їхнього батька. Заяви ОСОБА_1 в матеріалах спадкової справи не має. Свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 в рівних частках спірного житлового будинку було видано ОСОБА_5 та ОСОБА_6. В послідуючому ОСОБА_6 згідно договору дарування від 13.01. 2007 року подарувала матері ОСОБА_5 свою частину будинку. Враховуючи, що ОСОБА_8 в порушення закону оформив спадкове право на спірний житловий будинок по вул. В. Івасюка,12, суд вважає, що подальші розпорядження щодо цього мана є незаконні.

В обґрунтування вимог недійсності заповіту відповідачка посилалась на покази свідків, як підтвердження тої обставини, що ОСОБА_7 не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Так, свідок ОСОБА_10 пояснила, що на час посвідчення заповіту в 1981 році працювала секретарем сільської ради, посвідчувала заповіт, при цьому ОСОБА_7 важко розмовляла. Оскільки остання була неписьменна, тому була запрошена листоноша для підпису заповіту від її імені. Свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_7 важко говорила, але не раз чула від останньої, що будинок буде онуку. Свідок ОСОБА_12 пояснила, що провідувала ОСОБА_13, коли та перебувала в лікарні, а після приходила додому, щоб зробити укол. При цьому ОСОБА_7 була у важкому стані, пізнавала людей, проте не розмовляла. Свідок ОСОБА_14, пояснила, що у 80-х роках працювала листоношею. ОСОБА_7 за пенсію не розписувалась. При складанні заповіту свідок особисто запитувала ОСОБА_7 , кому остання бажає заповісти будинок. Свідок вказала, що чула у відповідь, що «Колі». При складанні заповіту підписалась від імені ОСОБА_7. По наведених показах свідків судом за клопотанням відповідачки та її представника для вирішення питання чи розуміла значення своїх дій та могла керувати ними ОСОБА_7Г при складанні заповіту 30.06. 1981 р. було призначено посмертну судово- психіатричну експертизу, проведення якої стало неможливим із-за відсутності медичних документів. Заінтересованою стороною таких документів суду не представлено, а із довідки Заставнівської ЦРЛ, виданої на звернення суду, медична документація не може бути представлена із-за спливу строку зберігання. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що та обставина, що померла ОСОБА_7 при складанні заповіту була недієздатною в суді не знайшла свого підтвердження, а тому суд вважає, що мало місце дійсне волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном.. При оспорюванні заповіту ОСОБА_5 в позові посилалась на те, що секретар сільської ради при посвідченні заповіту не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій, хоча доказів про це суду не зазначила. Заявивши клопотання про витребування таких доказів в процесі дослідження доказів по справі, відомості про неможливість їх отримання не надала. В доповнення вимог щодо визнання заповіту та свідоцтва про право на спадщину недійсними ОСОБА_5М посилається на те, що позивач ОСОБА_1 у передбаченому порядку не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7. Вказані обставини суд може перевірити шляхом дослідження спадкової справи до майна померлої, проте, як було зазначено вище, до обласного архіву було передано свідоцтво про право на спадщину та довідку сільської ради. У відповідності до ст. 541 ЦК УРСР (ред..1963 ) заповіт повинен бути складений у письмові формі з зазначенням місця та часу його складання, підписання особисто заповідачем і нотаріально посвідчений. У відповідності до ст. 543 ЦК УРСР якщо заповідач внаслідок фізичної вади, хвороби або з будь яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за його дорученням у його присутності і в присутності нотаріуса або посадової особи, яка посвідчує заповіти, прирівняні до нотаріально посвідчених, заповіт може підписати інший громадянин. При цьому зазначаються причини, з яких заповідач не міг підписати заповіт власноручно. Судом встановлено, що ОСОБА_7 була неписьменна. Це підтвердили свідки ОСОБА_10, ОСОБА_14, котра вказала, що при видачі пенсії ОСОБА_7 сама не розписувалась. Заповіт підписаний ОСОБА_14, в присутності секретаря сільської ради. У вказаному заповіті зазначено, що за неписьменного заповідача за її дорученням і в її присутності, на дому заповіт, який їй прочитано, підписано громадянкою ОСОБА_14, що проживає в с. Боянчук (а.с. 10), тобто згадані вимоги закону дотримані.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню, позов ОСОБА_5 не обґрунтований і задоволенню не підлягає. На користь позивача підлягають стягненню із відповідачів понесені ним судові витрати в розмірі 82,50 грн..

Керуючись 328, 346, 1296-1298 ЦК України, ст. ст. 534, 542, 543, 560, 561 ЦК УРСР (ред..1963 р.), Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій сільськими, селищними, міськими радами від 19.01.1976 р. №1/5, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Боянчуцької сільської ради Заставнівського району задоволити.

Визнати свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане Боянчуцькою сільською радою Заставнівського району Чернівецької області від 20.03. 2001 року на ім»я ОСОБА_7 недійсним.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Заставнівською державною нотаріальною конторою 31.03. 2001 року, зареєстроване в реєстрі №1243 на ім»я ОСОБА_8 недійсним.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Заставнівською державною нотаріальною конторою 12.12. 2006 року, зареєстроване в реєстрі № 2609 на ім»я ОСОБА_5 недійсним.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане Заставнівською державною нотаріальною конторою 14.12.2006 року, зареєстроване в реєстрі № 2620 на ім»я ОСОБА_6 недійсним.

Визнати договір дарування від 13.01. 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, посвідчений нотаріусом Заставнівського районного округу Чернівецької області, занесений в реєстр за № 167 недійсним.

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання заповіту від 30.06.1981 року , посвідченого секретарем виконкому Горошовецької сільської ради і зареєстрованого в реєстрі №27 та свідоцтва про право на спадщину по заповіту, виданого на ім»я ОСОБА_1 16.11.1984 року, зареєстрованого Заставнівською районною нотаріальною конторою в реєстрі № 1148 недійсними відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5, ОСОБА_6 , Боянчуцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області на корись ОСОБА_1 в рахунок понесених судових витрат 82,50 грн..

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя