Справа № 22ц-3139/10
Категорія: 57 Головуючий у 1-й інстанції-Гінда О.М.
Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

Суддів: Мікуш Ю.Р., Курій Н.М.

Секретаря Качмар М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в поряку ст.304-1 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі Львівської області на постанову Франківського районного суду Львівської області від 25 лютого 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009р. ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного Фонду України Бродівського району про визнання їх дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум щомісячної надбавки як дитині війни за період з липня 2007 року по грудень 2007 року та з травня 2008 року по грудень 2008 року у розмірі 1523 грн. 5 коп.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він має статус дитини війни і відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на одержання щомісячної надбавки до пенсії у розмірі встановленому законом - 30 процентів прожиткового мінімуму, проте такі виплати йому проводились у розмірі - 10 процентів.

Оскаржуваною постановою позов ОСОБА_2 частково задоволено.

Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у Бродівському районі Львівської області нарахувати ОСОБА_2 невиплачену йому, як дитині війни, щомісячну надбавку до пенсії у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за період з 10 листопада 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Відповідач в апеляційній скарзі ставить питання про скасування постанови суду та ухвалення нової про відмову в позові в повному об'ємі, посилаючись на те, що у 2008 році позивачу підвищення до пенсії нараховувалось та виплачувалось у відповідності до вимог законодавства, інших коштів на підвищення до пенсії по предмету спору не передбачено в бюджеті, законодавством не визначено мінімальної пенсії за віком, як розрахункової величини для підвищення пенсії.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до Положень про Пенсійний фонд України, про управління ПФУ в районах, містах і районах у містах, управління забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Отже, управління є належним відповідачем, оскільки зобов'язане було і без звернення пенсіонера (дитини війни) здійснювати перерахунок та виплату підвищення до пенсії після прийняття 22.05.2008 року Конституційним судом України рішення про неконституційність положень Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким внесено зміни в ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» щодо порядку підвищення до пенсії дітям війни та відновлено їх право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався

лише ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум», такий застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Отже, при визначенні розміру підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» повинен застосовуватися розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Поновлення порушених прав позивача з точки зору вимог Конституції України (ст.ст.8,19,22), на яку посилався суд, не може залежати від фінансового становища відповідача та його неналежного фінансування з бюджету.

Таким чином, судом повно та об'єктивно розглянуто представлені сторонами докази, надана таким вірна оцінка, правильно застосовано норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому скаргу слід відхилити, а постанову суду - залишити без змін.

Керуючись ч. 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1691 від 18.02.2010 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами", ч.1, 2 ст. 304 - 1, п.1 ч.1 ст. 307, ст.308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі Львівської області відхилити.

Постанову Франківському районного суду Львівської області від 25 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: