АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договірні Головуючий 1 ї
Доповідач: Бурлака І. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» листопада 2010 р. м. Харків

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Маміної О.В.,

Суддів: Бурлака І.В., Цвірюка В.О.,

при секретарі: Єщенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 липня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У травні 2010 року Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що 09.01.2008 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Строк дії договору обумовлено до 09.01.2015 року. Сума кредиту склала 30000,00 грн. У забезпечення виконання зобовязань укладено договір поруки № 171904 від 09.01.2008 року між Банком та ОСОБА_4 та договір поруки № 171907 від 09.01.2008 року між Банком та ОСОБА_2, згідно яких поручителі зобовязалися відповідати перед Банком за кредитним договором № 0; та договір іпотеки від 09.01.2008 року між Банком та ОСОБА_4 Відповідач зобовязався щомісячно повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом, сплати ануїтетних платежів у розмірі 555, 00 грн. в день їх сплати. Розмір ануїтетного платежу змінювався у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1., 10.2. кредитного договору. Проте, відповідач систематично не виконував зобовязання по поверненню належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. Станом на 16.04.2010 року сума заборгованості склала 30079,35 грн., а саме: заборгованість за кредитом - в розмірі 23064,08 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - в розмірі 3062,95 грн., прострочена заборгованість по відсоткам - в розмірі 3375,12 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - в розмірі 274,22 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом в - розмірі 302,98 грн., яку позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 та судові витрати в розмірі 420,79 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позов не визнали, посилалися на те, що кредит брав ОСОБА_3, тому він повинен відповідати за договором.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 липня 2010 року позов задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ УкрСиббанк 30079,35 грн. та судові витрати по 140,26 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, стягнути заборгованість за кредитним договором не з нього, а з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та судові витрати. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального і процесуального права. Вказав, що суд розглянув справу без його участі; не звернув увагу на те, що він не отримував будь-якого документа від банку про неналежне виконання ОСОБА_3 своїх обовязків перед Банком; не зясував причини їх невиконання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає за необхідне в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 - відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов ПАТ УкрСиббанк та стягуючи на його користь з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з вимог закону і обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Із матеріалів справи вбачається, що 09.01.2008 року між Банком та ОСОБА_3 в простій письмовій формі укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 та два договори поруки: між Банком та ОСОБА_4 договір поруки № 171904 та між Банком та ОСОБА_2 договір поруки № 171907 і договір іпотеки між Банком та ОСОБА_4, (а.с.8-12, 15-19).

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 надав ОСОБА_3 споживчий кредит у розмірі 30000,00 грн. строком до 09.01.2015 року.

Із п. 1.2 вказаного договору вбачається, що ОСОБА_3 зобовязався повертати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 555,00 грн. в день сплати ануїтетних платежів, розмір яких змінюється у випадку зміни процентної ставки згідно з п.п.1.3.1, 10.2 цього ОСОБА_5. Вказано, що розмір останнього ануїтетного платежу може відрізнятися від розміру ануїтетного платежу встановленого цим пунктом договору і буде складатися із суми фактичної заборгованості за кредитом, що залишилася після сплати ОСОБА_3 всіх попередніх ануїтетних платежів та процентів за користування кредитом, нарахованих на суму вказаної заборгованості.

Із п.п. 1.2., 1.3. та 1.4. договорів поруки № 171904 та № 171907 від 09.01.2008 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2, як поручителям, добре відомі усі умови основного договору, зокрема: сума основного кредиту 30000,00 грн., термін виконання договору та інші умови договору. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідають перед Банком у тому ж обсязі, що і ОСОБА_3 за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи поверенння основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність боржника ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарна.

Як вбачається зі вказаних ОСОБА_5 поручителі, в тому числі і ОСОБА_2 погодилися з такими умовами, про що свідчать їх підписи.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Із п.5.5 вказаного договору вбачається, що у випадку несплати ОСОБА_3 чергового ануїтетного платежу в установлений цим ОСОБА_5 день сплати ануїтетного платежу більше ніж на один місяць або порушення інших умов ОСОБА_5 має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього ОСОБА_5.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що свої зобовязання щодо дотримання строків погашення кредиту та сплати процентів ОСОБА_3 не виконав,(а.с.5-7).

Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України та п.8.3. ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту при порушенні ОСОБА_3 умов цього ОСОБА_5 набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів.

Як вбачається із матеріалів справи на день звернення Банка до суду з позовом сума основного боргу склала 30079,35 грн., а саме: заборгованість за кредитом - в розмірі 23064,08 грн.; прострочена заборгованість за кредитом - в розмірі 3062,95 грн., прострочена заборгованість по відсоткам - в розмірі 3375,12 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - в розмірі 274,22 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за користування кредитом в - розмірі 302,98 грн., (а.с.5).

В суді апеляційної інстанції представник позивача не надав доказів того, що борг за кредитним договором відповідачі погасили або стягнення боргу звернено на предмет іпотеки.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дослідив обставини справи повно, дав оцінку зібраним доказам і дійшов обгрунтованого висновку щодо стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 солідарно суми боргу за кредитним договором в розмірі 30079,35 грн.

Посилання ОСОБА_2 на те, що ні він, ні його дружина не отримували заяву-вимогу Банку № 1890 від 26.08.2009 року щодо погашення простроченої заборгованості та дострокового повернення кредиту у звязку з його несплатою позичальником, судовою колегією не приймаються, оскільки доказів щодо цього матеріали справи не містять, і ОСОБА_2 відповідно до ст. 60 ЦПК України в суді апеляційної інстанції їх не надав. Навпаки, на зворотному аркуші справи № 25 містяться дані про те, що вказану заяву отримано дружиною ОСОБА_2 29.08.2009 року.

Твердження ОСОБА_2 стосовно того, що у відповідачів змінилися обставини, а саме: вони розлучилися, офіційно не працюють, кредит сплачувати не бажають, які, як він вважав, являються істотними для розірвання договору поруки між ним та Банком, тому заборгованість по кредиту необхідно стягнути саме з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, судовою колегією не приймаються, оскільки вимог щодо розірвання договору поруки ОСОБА_2 в суді першої інстанції не заявляв, зустрічний позов не подавав.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування або зміни немає. Доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1.ч. 2 ст. 307, ст. ст 308, 313, п.1.ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Олександровича-відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 21 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: