Справа №22-ц-503/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.,

суддів - Ільченко О.Ю., Гагіна М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

на рішення Зарічного районного суду м. Сум від 27 січня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення суми вкладу, завданих збитків, відшкодування моральної шкоди,

встановила:

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» з позовом, який у подальшому уточнив. Посилаючись на невиконання банком взятих на себе зобов'язань за договором банківського вкладу, просив стягнути на його користь 8,38 євро пені, 591,51 євро інфляційних нарахувань, 50,27 євро 3% річних, 1700 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Зарічного районного суду м. Сум від 27 січня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено стягнути з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми в розмірі 46,84 євро та 7,81 євро пені.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цієї вимоги. При цьому вказує, що відшкодування моральної шкоди передбачено ст. 1167 ЦК України.

ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що згідно з чинним законодавством фінансові санкції під час дії мораторію не нараховуються.

Заслухавши пояснення представників сторін, підтримавших свої скарги, розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і апеляційних скарг, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, а скарга ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» - підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що 28 березня 2008 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», і ОСОБА_2 було укладено договір №БЗМТС 4 про банківський вклад «Активний вкладник» в іноземній валюті, згідно з яким банк прийняв від позивача 19450 євро з процентною ставкою в розмірі 8% річних строком до 28 березня 2011 року (а. с. 16).

З огляду на положення п.п. 3.2.3, 4.2.4 договору вкладник має право достроково отримати суму депозиту або його частину, повідомивши про це установу банку шляхом подання заяви не пізніше ніж за 2 робочих дні до дати повернення.

30 грудня 2008 року адвокат позивача звернувся із заявою до банку та просив достроково повернути вклад, у задоволенні заяви банком було відмовлено у зв'язку з призначенням тимчасової адміністрації та введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів з 07 жовтня 2008 року по 06 квітня 2009 року (а. с. 18, 19-20).

13 березня 2009 року ОСОБА_2 подав до банку письмову заяву з вимогою повернути йому 10025,56 євро залишку банківського вкладу до 15 березня 2009 року, яку було задоволено та 16 березня 2009 року видано залишок вкладу (а. с. 34, 37, 38).

Правильно встановивши вказані обставини на підставі належним чином досліджених та оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, оскільки умови та підстави відшкодування моральної шкоди за порушення зобов'язання не передбачені ні самим договором банківського вкладу, ні нормами ЦК України щодо банківського вкладу.

Що ж стосується відшкодування шкоди на підставі ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року № 5, то задоволення такої позовної вимоги можливе лише з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 згаданого Закону в редакції, що діє з 13 січня 2006 року, які передбачають право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством і ця підстава в даному випадку відсутня.

Посилання апелянта на те, що відшкодування моральної шкоди передбачено ст. 1167 ЦК України є невірним, оскільки між сторонами існували договірні, а не деліктні правовідносини.

Виходячи з наведеного доводи скарги позивача не тягнуть скасування рішення суду.

Проте, в частині вирішення вимог про стягнення пені та 3% річних рішення суду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Стягуючи з банку на користь позивача 3% річних від простроченої суми в розмірі 46,84 євро та 7,81 євро пені суд виходив з того, що мораторій не поширюється на зобов'язання, які виникли після його запровадження.

Втім з таким рішенням погодитись не можна, оскільки воно ґрунтується на невірному застосуванні судом норм матеріального права.

Так, згідно з ч. 2 ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі оголошення мораторію на задоволення вимог кредиторів, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Згідно зі ст. 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність» протягом дії мораторію не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові (економічні) санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань.

Як вірно зазначено в судовому рішення, порушення прав позивача внаслідок відмови банку в поверненні вкладу почалося 19 січня 2009 року та продовжувалося до 16 березня 2009 року, тобто до повернення вкладу.

Суд вважав, що на 57 днів, впродовж яких порушувалися права позивача, мораторій не розповсюджувався, оскільки його введено постановою Національного банку України від 07 жовтня 2008 року.

Проте, суд помилково не взяв до уваги норми ст. 58 вищезазначеного Закону та п. 2 ч. З ст. 85 цього ж Закону, за якими під час дії мораторію взагалі не нараховуються штраф, пеня та банк не відповідає за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Отже, відповідач несвоєчасно виконав зобов'язання щодо повернення вкладу, проте не несе за це відповідальності, оскільки в цей період діяв мораторій з 07 жовтня 2008 року по 06 квітня 2009 року.

З урахуванням викладеного, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині вирішення питання про стягнення пені та 3% річних підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні цих вимог.

У зв'язку з викладеним підлягає скасуванню і рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» на користь держави 51 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь банку підлягає стягненню 25 грн. 50 коп. в повернення судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи, сплачені при подачі апеляційної скарги.

На підставі п. 2 ч. З ст. 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись ст. ст. 88, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Сум від 27 січня 2010 року в даній справі в частині вирішення вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про стягнення пені, трьох відсотків річних та вирішення питання щодо судового збору скасувати і в задоволенні цих вимог відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» 25 грн. 50 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді -