АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги

· ОСОБА_2 ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2010 року про забезпечення позову та від 17 вересня 2010 року про усунення описки

· Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрогаз» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2010 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Місія-1» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Електрогаз» про стягнення збитків та матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з ТОВ «Електрогаз» та ТОВ «УФА «Верус» на їх користь суму у розмірі 1 000 грн., збитків заподіяних внаслідок невиконання зобовязань за договором зберігання б/н від 15 жовтня 2007 року, стягнути з ОСОБА_2 на їх користь 2 499 054, 04 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2010 року задоволено заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2010 року усунено описку в ухвалі цього ж суду від 16 серпня 2010 року про забезпечення позову, шляхом внесення виправлення в резолютивній частині замість «Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»» вірно читати «Товариства з обмеженою відповідальністю «Місія-1».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвали суду від 16 серпня 2010 року та від 17 вересня 2010 року скасувати, посилаючись на те, що ухвали суду постановлені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ТОВ «Електрогаз» просить ухвалу суду від 16 серпня 2010 року скасувати, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвал суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити, ухвали суду - скасувати, з наступних підстав.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська подана позовна заява ТОВ „Місія-1 до ТОВ „Українське фінансове агентство «Верус»» ,ОСОБА_2, ТОВ „Електрогаз про стягнення ззбитків та матеріальної шкоди (а.с.2-5) та заява про забезпечення позову ( ар. сп. 6-7) і суд в межах заявлених позовних вимог та у відповідності до вимог ст.ст. 151-153 ЦПК України, постановив ухвалу про забезпечення позову ( ар. сп. 51,63).

Позивач в заяві про забезпечення позову посилався на те, що майно, належне відповідачам на праві власності може бути ними відчужене іншим особам і не вжиття заходів , щодо забезпечення позову може призвести до ускладнення або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення їх позову.

Однак, відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб , що беруть участь у справі , може вжити заходів забезпечення позову і , вирішення питання про таке забезпечення допускається на будь-якій стадії розгляду справи, а ст. 152 ЦПК України вказує на можливі види забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен враховувати роз`яснення, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно до яких , розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Ухвалюючи оскаржувану ухвалу суддя виходив із того , що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню , оскільки не вжиття даних заходів забезпечення може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду.

З даними висновками погодитись не можна , оскільки заява про забезпечення позову складена без додержання вимог ЦПК , а саме вона не містить обґрунтування необхідності застосування видів забезпечення позову , в ній не зазначено даних про наявність у відповідачів нерухомого майна , що належить на праві власності саме їм та його вартість , наявність іншого майна та його вартість, не вказані його родові признаки та вартість , данні про наявність у відповідачів розрахункових рахунків з наявними на них грошовими коштами. При вище вказаних недоліках , заява повинна була бути повернута заявникові на підставі ч.8 ст. 153 ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням процесуальних норм права, а саме: ст.151,152 ЦПК України, у звязку з чим ухвала суду підлягає скасуванню , а справу слід повернути до того ж суду для вирішення питання про прийняття заяви про забезпечення позову.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ТОВ „Електрогаз задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2010 року про забезпечення позову та ухвалу того ж суду від 17 вересня 2010 року про усунення описки - скасувати. Справу направити до того суду для вирішення питання по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :