рішення

Іменем україни

15 квітня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого -ОСОБА_1,
суддів : ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі - ОСОБА_4,

з участю: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 січня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_10 задоволено частково, стягнуто на його користь із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частках 4763,63 грн. на відшкодування заробітку за період з 11.06.2009 року до 11.01.2010 року, втраченого ним внаслідок втрати працездатності. Крім цього, ухвалено про стягнення з них у рівних частках на користь позивача щомісячно втрачений заробіток за період з 12.01.2010 року до 01.07.2011 року. Крім цього стягнуто в рівних частках із відповідачів на користь позивача 8238,4 грн. на відшкодування витрат на санаторно-курортне лікування та 4485,49 грн. на придбання крісла-коляски, а 25000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржили відповідачі, просять його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_10 до ОСОБА_6 в повному обсязі та до ОСОБА_5 в частині відшкодування вартості крісла-коляски у розмірі 4485,49 грн. Просять зменшити розмір стягнення з ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди.

Зазначають, що підстав для притягнення ОСОБА_6 до відповідальності разом із ОСОБА_5 відповідно до ч. 4 ст. 1187 ЦК України не було, так як шкода позивачу була заподіяна винними діями останнього, транспортний засіб вибув із володіння ОСОБА_6 поза його волею без будь-якого прояву недбальства з його сторони. Вважають, що підстав для стягнення вартості крісла-коляки не має, так як документально не підтверджено витрати на її придбання, до того ж, відповідно до чинного законодавства ОСОБА_10 має бути забезпечений цим спеціальним засобом безкоштовно за рахунок держави. Апелянт ОСОБА_5 просить зменшити стягнення на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на незадовільний матеріальний стан, щомісячні стягнення на користь потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх представника, адвоката ОСОБА_7 на підтримання скарги, представників позивача ОСОБА_10 - ОСОБА_8, ОСОБА_9 на її спростування, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на викладені нижче мотиви.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.01.2009 року ОСОБА_5 неправомірно заволодів джерелом підвищеної небезпеки автомобілем свого батька ОСОБА_6 та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з його вини, заподіяв потерпілому ОСОБА_11. тяжкі тілесні ушкодження. Крім цього суд встановив, що неправомірному заволодінню транспортним засобом ОСОБА_5 сприяла недбалість її власника ОСОБА_6, так як ключі від автомобіля знаходились у легкодоступному місці.

Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобовязана відшкодувати її на загальних підставах.

Рішення суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування ОСОБА_10 матеріальної та моральної шкоди є вірним і відповідає матеріалам справи.

Разом із цим не ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавству висновок суду про відшкодування шкоди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно у рівних частках.

Згідно із ч. 4 ст. 1187 ЦК України, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що істотне значення для визначення ступеня відповідальності є те, що шкода потерпілому ОСОБА_10 заподіяна винними діями ОСОБА_5, який скоїв злочин у стані алкогольного спяніння, грубо порушив Правила дорожнього руху України, неправомірно заволодів транспортним засобом.

Отже, за таких обставин рішення суду про відшкодування шкоди ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 у рівних частках є невірним.

З огляду на викладене відшкодування заподіяної шкоди має бути здійснено відповідачами у частках: ОСОБА_5 у розмірі 9/10 частки, ОСОБА_6 у розмірі 1/10 частки, а відтак рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про відсутність підстав для відшкодування ним шкоди суперечить законодавству, адже він не вжив заходів до унеможливлення заволодіння транспортним засобом осіб, які не мають права ним володіти, і хоч не передбачав можливості настання шкідливих наслідків від такої бездіяльності, проте повинен був і міг їх передбачити.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для відшкодування витрат на придбання крісла-коляски є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 1202 ЦК України, яку застосував суд першої інстанції, здійснення наперед стягнень додаткових витрат, передбачених ст. 1995 цього ж Кодексу, може бути у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна ( придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Як убачається із довідки управління праці та соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації від 08.02.2010 року (а.с. 70) цим державним органом отримані відповідні візки і позивачу ОСОБА_10 запропоновано його отримати безкоштовно.

Отже, нести додаткові витрати на придбання зазначеного спеціального засобу ОСОБА_10 необхідності немає і тому відсутні підстави для стягнення із відповідачів 4485,49 грн. в порядку ч. 2 ст. 1202 ЦК України.

В цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_10

На підставі наведеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22 січня 2010 року в частині проведення стягнень з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 у рівних частках змінити та проводити стягнення присуджених на користь ОСОБА_10 сум з ОСОБА_6 у розмірі 1/10 частки, з ОСОБА_5 у розмірі 9/10 частки.

Рішення в частині стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 витрат на придбання крісла-коляски у розмірі 4485,49 грн. скасувати і в задоволенні цього позову відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді :