РІШЕННЯ

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2010 року Іллічівський міський суд Одеської області в -ладі:

Головуючого - судді Максимович Г.В., при секретарі Корець 0.0. , за участю:

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

г:зглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 іксима Олексійовича до Відкритого акціонерного товариства Ігмерційного банку «Надра» про захист прав споживача фінансових послуг,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного ггвариства Комерційного банку «Надра» (надалі ВАТ КБ «Надра») в кому, мотивуючи тим, що його права, як споживача фінансових послуг були крушені просить суд: визнати за ВАТ КБ «Надра» обов'язок несення

валютних ризиків знецінювання гривні по відношенню до долара СІЛА за :оедитним договором № ОДІЗ/О9/2008/84О-К/244 від 04.09.2008р. з -.09.2008р., визначати остаточну заборгованість ОСОБА_3 перед ЕАТ КБ «Надра» за цим договором у розмірі 174259,33 гривень та зобов'язати ВАТ КБ «Надра» привести вказаний договір до відповідності цим визначенням.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги та пояснив, що 04.09.2008р. між позивачем та відповідачем був відписаний Кредитний договір № ОДІЗ/О9/2008/84О-К/244 від 04.09.2008р., текст якого склало ВАТ КБ «Надра» та він суперечить умовам, встановленим діючим законодавством України, так як мають двозначне тлумачення, за допомогою яких відповідач, надавши кредит у доларах СІНА, в ході виконання позивачем кредитного договору, порушує права позивача, які визначені в абзаці 2 ч.4 ст.11 закону України «Про захист прав споживачів», шляхом примусу до позивача здійснювати дії, які не визначені умовами кредитного договору. Примус виражається у вимогах відповідача до позивача сплачувати вартість валютно-обмінних операцій та витрати, які виникли у зв'язку зі знецінюванням гривні по відношенню до долара СІЛА. Цими діями відповідач порушив норми ст.99 Конституції України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.З Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», п.п. 3.1. та п. 3.8. Постанови Національного Банку України № 168 від 10.05.2007р. «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредит», тому вважає, що вимога відповідача до позивача сплачувати вартість валютно-обмінних операцій та витрати, які виникли у зв'язку зі знецінюванням гривні по відношенню до долара СІЛА, є дискримінаційною (такою, що в супереч принципу добросовісності має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача), що значно погіршує становище позивача як споживача порівняно з відповідачем в разі настання певних подій. Це надає право позивачу відповідно до п.2 ч.б статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вимагати визначення судом зобов'язання позивача по кредитному договору не в валюті, а в гривнях та визначити суму боргу, з урахуванням сплаченої суми боргу, у розмірі 174259,33 гривень.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що позивач при укладені договору розумів значення своїх дій та :тупінь ризику при укладанні кредитного договору в валюті та мав вільне на те волевиявлення, тому позов задоволенню не підлягає.

Суд заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

04 вересня 2008 року ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ОД13/09/2008/840-К/244 від 04.09.2008р. (а.с.6-10)

'.далі по тексту - Кредитний договір) .

Відповідно до п.1.1. зазначеного кредитного договору ВАТ КБ «Надра» надає ОСОБА_3 у тимчасове користування грошові кошти у сумі 37017,20 дол. СІЛА шляхом (згідно п.3.1. зазначеного кредитного договору) зарахування на поточний рахунок ОСОБА_3, відкритий в t ЗАТ КБ «Надра», або шляхом видачі готівки.

Згідно п.3.2. зазначеного кредитного договору моментом (днем) надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому І сахунку позичальника № 0501, відкритому у відділені № 13 філії ВАТ КБ «Надра».

Згідно умов п.1.4. ВАТ КБ «Надра» надає ОСОБА_3 кредит строком до 01 вересня 2028 року на цільове використання кредиту (п.1.2. зазначеного кредитного договору) - придбання майнових прав з метою фінансування будівництва житлової нерухомості по Договору купівлі- лродажу майнових прав № 38/19-Б від 09.04.2008р. складений між

ОСОБА_3 та ТОВ «СК-ОДЕСЖИЛСТРОЙ», зі сплатою (згідно п.1.3.1. зазначеного кредитного договору) за користування кредитом відсотків у розмірі 14,29% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом та зі сплатою комісії за розрахунки за цим кредитним договором у розмірі 3,4% від суми кредиту (у відповідності до п.1.5. кредитного договору).

З метою забезпечення зобов'язань, що витікають з зазначеного кредитного договору згідно умов розділу 2, були оформлені Договір Іпотеки від 04.09.2008р. за реєстровим № 9284 (а.с. 14-17) та Договір

поруки № ОДІЗ/09/2008/840-П/244 від 04.09.2008р. (а.с. 12-13).

На підставі умов п.1.1. Кредитного договору 04.09.2008р. ОСОБА_3 були отримані готівкою грошові кошти в розмірі с 017,20 дол. СІЛА, що в еквіваленті на момент надання коштів складає

179559,33гривень згідно даним банківської Заяви на видачу готівки №NL~ 100 від 04.09.2008р. (а.с. 11).

ОСОБА_3 частково погасив кредит та проценти за договором кредиту у

Дата сплатиСплата сум погашень кредитуСплата пооцентів по кредиту
Номер квитанціїсплата в доларах СШАсплата в гривняхНомер квитанціїсплата в доларах СШАсплата в гривнях
07.10.,27375,535437369,731796,88
Об.11., 92197,414506440,082561,26
(5.12., 78145,580760454,223343,05
06.01.2009 20,08154,61 453,925495,18
05.02.2009 5,8044, 66
10.02.,51111,727664447,893448,75
І 20.02.2009 6, 0046, 20
(4.03.2009NL-167.38518,82NL-1448,503453,45
05.03.2009 9,2170, 91
10.04.,45249,861952452,553484,63
104.05.2009 47,41361,26 437,593334,43

зазначеному розмірі:

10.06.2009N11-624,29184,84N1,-6451,713437,51
10.07.2009N1.-148,29367,96N1.-1436,713327,73
1 10.08.2009 190,001463,00
13.08.2009БЬ-З14,25110,15N11-3260,752015,59
:13.08.2009 2,2017, 00
1 17.09.2009 34,55266,03 450,453603,60
122.10.2009 54,35342,40 435,653480,84
13.11.2009 423,343382,48
16.11.2009 0,776,15
¦04.12.2009 25,63204,78
і 04.12.2009 30,48243,23
10.12.2009 361,272882,93
14.12.2009 13, 65108,92 43,03343,37
05.01.2010 4,8939, 07
; 06.01.2010 62,16496,65
18.01.2010 109,86878,88 382,143057,12
,22.02.2010 29,36234,58
23.03.2010 70,27558,64 404,353214,58
;28.04.2010 435,653450,34
14.05.2010 34,86276,09
14.05.2010 447,143541,34
18.05.2010 397,273146,37
'29.06.2010 446,533527,58
30.06.2010 397,273138,43
Разом:726,085301,30 9632,3375241,07

Таким чином ОСОБА_3 погасив кредит у розмірі 726,08 доларів ОША, що складає 5301,30 гривень в еквіваленті згідно даним вказаних банківських документів, та сплатив проценти за користування кредитом у оозмірі 9632,33 доларів США, що складає 75241,07 гривень в еквіваленті згідно даним вказаних банківських документів (обставина визнана сторонами та підтверджується квитанціями а.с.23-31).

Із зазначеного суд дійшов висновку, що первинна сума основного боргу ОСОБА_3 складала 179559,33 гривень (37017,20 доларів США), ВАТ КБ «Надра» було сплачено на погашення кредиту 5301,30 гривень 726,08 доларів США) та за користування кредитом 75241,07 гривень

9632,33доларів США), відповідно, остаточна сума боргу Позивача у гривнях складає 174259,33 гривень.

У відповідності до умов п.1.2. Кредитного договору ВАТ КБ «Надра» надав кредит ОСОБА_3 - фізичній особі для його особистих цілей - для придбання майнових прав житлової нерухомості, тобто даний Кредитний договір є договором іпотечного кредиту.

Статтею 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Походячи з цього, договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства.

Відповідно до п.4 ст.7 Закону України "Про Національний банк України" відносно того, що НБУ встановлює для банків правила проведення банківських операцій, НБУ своєю Постановою № 168 від 10.05.2007р.

становив Правила надання банками України інформації споживачу про лови кредитування та сукупну вартість кредиту. У п.1.2. цих Правил НБУ визначив, що іпотечний кредит фізичної особі є споживчим кредитом, а також у п.1.3. цих Правил зобов'язав усі банки України під час кладення кредитних договорів зі споживачами виконувати ці Правила. До ого ж, НБУ вказав у п.1.1. цих Правил, що ці Правила розроблені відповідно до вимог п.4 ст.7 Закону України "Про Національний банк країни", ст.ст.47, 49, 56 Закону України "Про банки і банківську пильність", статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з метою захисту прав споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів.

Походячи з цього, даний Кредитний договір є договором про надання споживчого кредиту, а ця судова справа є справа про розгляд порушення прав споживача фінансових послуг.

Постанова Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996р. (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України 15 від 25.05.1998р.) встановлює в абзацах 1 та 2 ч.І, що «При вирішенні цих справ суди мають виходити насамперед із положень Закону Про захист прав споживачів"» та «Звернути увагу судів на необхідність ссзгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів у січній відповідності із законом...».

Таким чином, вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» різповсюджується на усі умови даного Кредитного договору та мають переважну силу.

Позивач звернувся до суду про захист свого права, яке визначене у ібз.2 ч.4 ст.11 закону України «Про захист прав споживачів» та

ттановлює, що «Споживач не зобов'язаний сплачувати кредиторові які- -ебудь збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, які не були визначені в договорі». При цьому Позивач наполягає на те, що Відповідач лоушує вказане право примусом до нього сплачувати більше, ніж вказано Кредитному договорі.

4.4 ст.11 закону України «Про захист прав споживачів» визначає ціну кредитного договору як загальну вартість кредиту та зобов'язує усі танки визначати її у кредитних договорах зі споживачами у вигляді розпису загальної вартості кредиту для споживача».

НБУ, керуючись п.4 ст.7 Закону України "Про Національний банк /країни", ст.ст.47, 49 та 56 Закону України "Про банки і банківську

діяльність", статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", у своїй Постанові № 168 від 10.05.2007р. роз'яснив вказані вимоги ст.11 закону України «Про захист прав споживачів» і в п.3.8. у випадку надання банками кредитів в інвалюті резидентам України зобов'язав банки надати інформацію про методику, яка використовується банком для визначення валютного курсу, термінів і комісій, пов'язаних конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості по кредиту і відсоткам за користування їм, тобто зизначає вартість валютно-обмінних операцій суттєвими вартісним елементом кредиту. Також у п. 3.1. Постанови НБУ'№ 168 від 10.05.2007р. банки зобов'язані в кредитному договорі або в додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, інших фінансових зобов'язань споживача у вигляді, по формі та змісту, які затвердженні цей Постановою.

При розгляді судової справи судом не була встановлена наявність визначення сукупної вартості даного кредиту взагалі, тобто Відповідач банк) не виконав вимоги вказаних норм законодавства України належним чином та не визначив повну вартість кредиту і повний розмір зобов'язань

..озивача.

Стаття 21 у п.4 та п.7 Закону України "Про захист прав споживачів" визначає, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть йти встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну послуги визначено неналежним чином та порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.

Ризик, який виникає у зв'язку зі знецінюванням гривні по відношенню до іноземною валюти у разі надання банками кредиту в іноземній валюті, ч.2 ст.334 Господарського Кодексу України визначає

оизиком банку, так як «Банки - це фінансові установи, функціями яких є залучення у вклади грошових коштів громадян і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах і на власний ризик,....», що також підтверджується визначенням п.З абз. 1 ст.47 закону України «Про банки і банківську діяльність» у частині того, банки здійснюють «розміщення привернутих грошей від свого імені, власних умовах і на власний ризик».

У відповідності до ст.55 закону України «Про банки і діяльність» та ст.627 ЦК України у частині того, що сторони в укладенні договору, несення цього ризику Відповідач мав поставити в обов'язок позичальнику у кредитному договорі нього позичальника.

При розгляді судової справи судом не була встановлена яких-небудь доказів, щоб підтверджували наявність несення Позивачем по Кредитному договору обов'язків сплачувати вартість валютно обмінних :лерацій та витрат, які виникли у зв'язку зі знецінюванням гривні по відношенню до долара США.

Не надання Позивачу з боку Відповідача інформації про повну вартість кредиту та про наявність валютних ризиків при отриманні Гозивачем кредиту в інвалюті, а також не визначення цього в умовах Кредитного договору, спричинило неможливість з боку Позивача зробити вірний висновок про вартість кредиту та є важливою обставиною при розгляду цей справи.

Таким чином, суд, походячи зі вимог абз. 2 ч.4 ст.11 та п.4 і п.7 от.21 Закону України "Про захист прав споживачів", приходить до висновку, що вимога Відповідача від Позивача сплачувати вказані витрати є порушенням права Позивача як споживача фінансових послуг. Це не є справедливим по відношенню до Позивача.

Згідно зі ст. З ЦК України загальними засадами цивільного

законодавства є зокрема: справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних -/мов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, у закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу, у поєднанні створення норм, спрямованих на забезпечення /галізації цивільного права, з плануванням пра'в та інтересів інших осіб, моралі суспільства, тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу та межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади ( гт/блічного інтересу) .

Отже подальше виконання Кредитного договору на умовах, що на даний -:ас є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які

закріплені у ст.З ЦК України - принципу справедливості, є неможливим. Гак як умови кредитного договору є несправедливими та всупереч принципу гобросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду Позивача як споживача кредитних послуг. Несправедливими є зокрема відсутніств в умовах Кредитного договору визначення повної вартості кредиту, чий обов'язок несення витрат на валютно-обмінні операції та чий обов'язок несення валютних ризиків, які створюють нечіткі і двозначні тлумачення цього договору та надають тим самим зловживати правом. Тобто, всі ризики знецінення національної валюти України Відповідач, як суб'єкт підприємницько-господарської гіяльності, шляхом порушення вимог закону перекладає виключно на Позивача. Це є грубим порушенням ч.З ст. 13 ЦК України та створить

необхідність встановлення судом таких істотних умов Кредитного договору як валюти та суми зобов'язання.

У відповідності до ст.99 Конституції України валюту платежу в Україні частина 1 ст.192 ЦК України визначає гривню як законний

платіжний засіб на території України, що ст.З закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» закріпляє та встановлює, шо «Гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдпнп;.: законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України».

Походячи з цього та з наявністю доходів у Позивача виключно у гривнях, суд приходить до висновку про необхідність визначення валюти та суми зобов'язання Позивача по Кредитному договору у гривнях.

Частина 5 ст.18 закону України «Про захист прав споживачів»

зстановлює, що «Якщо положення договору визначені несправедливими, зключаючи ціну договору, такі положення можуть бути змінені або визнані недійсними», а ч.б ст.18 цього закону надає право Позивачу вимагати приведення договору до вимог чинного законодавства.

Таким чином суд вважає що позов ОСОБА_3 про захист своїх прав як споживача фінансових послуг підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись, ст.ст. З, 4, 8, 10, 11, 15, 88, 209, 212-215, 217, 223

ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 Товариства Комерційного Банку «Надра» споживача фінансових послуг задовольнити.

Визнати за ВАТ КБ «Надра» обов'язок несення валютних ризиків знецінювання гривні по відношенню до долара СІЛА по Кредитному договору № ОД13/09/2008/840-К/244 від 04.09.2008р. з 04.09.2008р.

Визначати остаточну заборгованість за ОСОБА_3 перед ВАТ КБ «Надра» по Кредитному договору

№ ОД13/0 9/2 008/8 4 0-К/2 4 4 від 04.09.2008р. у розмірі 174259, 33 гривень.

Зобов'язати ВАТ КБ «Надра» привести Кредитний договір

№ ОД13/09/2008/840-К/244 від 04.09.2008р. до відповідності його визначенням у гривнях заборгованості за ОСОБА_3 та наявності обов'язку за ВАТ КБ «Надра» несення валютних ризиків.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в сзасіданні під час проголошення рішення можуть апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення .

Суддя