Справа №2-526/2010р.
Рішення

Іменем України

31.08.2008р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі головуючого Кіосак Н.О.,

за участю секретаря Чорної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до КП «Гніваньводопостач» про визнання дій неправомірними, зміну дати та формулювання причини звільнення та зобов»язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що відповідно до наказу №3-К від 05.11.2008року він був прийнятий на роботу в КП «Гніваньводопостач» електрогазозварником 5 розряду , зайнятий різанням та ручним зварюванням.

03.06.2010 р., в зв'язку з систематичною невиплатою підприємством зарплати він звернувся до директора КП «Гніваньводопостач» з заявою про звільнення його з роботи за згодою сторін. Його заява була негативно сприйнята директором підприємства та поставлена умова відпрацювання двох тижнів перед звільненням. Крім того директор підприємства викликав до себе начальника дільниці та запропонував йому внести свої пропозиції щодо можливості задоволення його заяви. Начальник дільниці наклав на заяву резолюцію, якою заперечував проти звільнення його з роботи. Оскільки він наполягав на звільненні, 03.06.2010 р. йому було повідомлено, що директор КП «Гніваньводопостач» видав наказ № 74-К, яким його було звільнено за прогули і внесено відповідний запис в трудову книжку.

Він вважає що його звільнення є незаконним, оскільки в день його звільнення він перебував на роботі. Крім того запис про його звільнення зроблений 02.06.2010 р., а наказ про звільнення прийнято 03.06.2010 р..

Просить визнати дії КП «Гніваньводопостач» , пов»язані із його звільненням неправомірними, змінити дату його звільнення з 02 червня 2010 року на 03 червня 2010 року, формулювання причини звільнення з КП»Гніваньводопостач» змінити з « звільнений з роботи за прогули п.4 ст. 40 КЗПП України на «звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України», зобов»язати КП «Гніваньводопостач» видати йому дублікат трудової книжки без запису «звільнений з роботи за прогули , п.4 ст. 40КЗпП України, а з записом про звільнення з 03.06.2010 року з роботи за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України».

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просять його задоволити з підстав, викладених у заяві. Крім того, ОСОБА_1 пояснив, що 06.09.2010р. йому видали трудову книжку, пропонували отримати наказ про звільнення, однак він його не взяв, так як не погодився з підставами звільнення. 03.06.2010р. протягом дня знаходився на території підприємства , до 13-00год в приміщенні адміністрації підприємства, з обіду - на території автотранспортного парку, де знаходиться апаратура, якою він користується в роботі. Мав намір передати вказане майно начальнику дільниці.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, зазначили, що прогул позивачем було допущено 03.06.2010р. ОСОБА_3 не заперечувала, що по вул.. Терешкової в м. Гнівань знаходиться автотранспортний парк КП »Гніваньводопостач».

Представник відповідача ОСОБА_5 - директор КП «Гніваньводоспостач» позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що 3.06.2010р. ОСОБА_1 до своїх трудових обов»язків не приступив, він звертався до нього із заявою про звільнення з роботи 03.06.2010р., однак була виробнича необхідність у виконанні роботи позивачем, а тому звільнити його одразу не було можливості. Підходив до нього ОСОБА_1 того дня двічі, приблизно з 8-00 год. до 11-00 год. Не заперечує факт порушення строків виплати позивачу зарплати.

Суд, вислухавши осіб, що беруть участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення .

Відповідно до наказу №3-К від 05.11.2008року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу в КП »Гніваньводопостач» електрогазозварником по 5 розряду.

Наказом №74-к від 03.06.2010р. звільнений з роботи з 2.06.2010р. за прогули.

Представники відповідача стверджують, що позивач допустив прогул 03.06.2010р.

Однак , доказів на обґрунтування даних доводів суду не надано.

Так, позивачем не заперечується факт, що 03.06.2010 р. до своїх трудових обов»язків він не приступив, однак він стверджує, що протягом робочого дня знаходився на території КП»Гніваньводопостач» .

Доказів на спростування даних обставин не надано.

Крім того, заява позивача про звільнення з роботи зареєстрована у відповідача 03.06.2010р. Представник відповідача ОСОБА_5 не заперечував , що ОСОБА_1 звертався до нього 3.06.2010р. з приводу звільнення двічі, приблизно з 8-00год до 11-00год.

Свідок ОСОБА_6 - слюсар КП»Гніваньводопостаяч» підтвердив, що до обіду 3.06.2010р. бачив ОСОБА_1 в адмінприміщенні підприємства , після обідній час ОСОБА_1 знаходився на території автотранспортного парку КП»Гніваньводопостаяч», що по вул.. Терешкової в м. Гнівань.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України прогулом є відсутність працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин.

Таким чином , суд вважає, що не може вважатись прогулом відсутність працівника не на підприємстві, а на робочому місці і сам по собі факт невиконання працівником своїх трудових обов»язків не є прогулом , а відтак розірвання трудового договору з позивачем на такій підставі не відповідає вимогам чинного законодавства ..

Згідно ч.З ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням , якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю , умови колективного договору.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Факт того , що позивачем порушувались строки виплати заробітної плати не оспорюється представником відповідача, стверджується довідкою КП»Гніваньводопостач» №202 від 27.08.2010р. про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за період з 31.01.2010р. по 11.06.2010р.

Таким чином, суд вважає, що вбачаються підстави для звільнення позивача з роботи з 03.06.2010р. згідно ч.3 ст. 38 КЗпП України .

Згідно ст.. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства ,у випадках , коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір зобов»язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю ( пункт) закону.

Вимоги позивача про видачу йому дублікату трудової книжки задоволенню не підлягають , так як відповідач не наділений повноваженнями вносити у трудову книжку працівника записи про попередні місця його роботи .

Суд вважає, що строки звернення до суду , передбачені ст.. 233 КЗпП України позивачем не пропущено, так як наказ про звільнення позивачу пропонували отримати 07.06.2010р., що стверджується актом від 07.06.2010р., позов до суду він подав 07.07.2010р.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 61, 212-215ЦПК України, ст.ст. 38, 40, 235 КЗпП України, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати дії КП «Гніваньводопостач» , пов»язані із звільненням ОСОБА_1 неправомірними.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з КП «Гніваньводопостач» з 02 червня 2010 року на 03 червня 2010 року, формулювання причини звільнення змінити з « звільнений з роботи за прогули п.4 ст. 40 КЗПП України на «звільнений з роботи за власним бажанням згідно ч.З ст. 38 КЗпП України».

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом десяти діб.

Головуючий Н.О.Кіосак

Тиврівський районний суд Вінницької області

м. Тиврів, вул. Шевченка, 3, 23300, (04355) 2-10-94