Новокаховський міський суд Херсонської області
Справа № 2-1670/09
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2010 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді: Непомнящої Н.О. при секретарі: Виковій Ю.В. з участю позивача: ОСОБА_1 представника позивача : адвоката Лози В.Я.

третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_3 представника третьої особи: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпрянської селищної ради та за позовом третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 10.01.1952 року її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб. У 1979 році батькам була виділена земельна ділянка під будівництво жилого будинку за адресою: АДРЕСА_2. В 1984 році мати померла, в 1993 році помер батько, в 2002 році помер брат ОСОБА_7, які проживали постійно у будинку, після смерті ОСОБА_7 прийняла спадщину,проте оформити спадкові права на будинок не мала змоги через відсутність правовстановлюючих документів. Після смерті батьків та брата доглядала за спірним будинком, робила поточний ремонт, обробляла город, займалася підсобним господарством. Таким чином, вважає, що фактично вступила в управління спадковим майном, тому просить встановити факт постійного проживання в момент відкриття спадщини в 1984 році, 1993 році, 2002 році за адресою: АДРЕСА_2, а також факт прийняття спадщини, визнати за собою право власності на будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування

В судовому засіданні позивачка уточнила підставу заявленого позову, посилаючись на те, що після смерті матері ОСОБА_6 спадщину - будинок АДРЕСА_2 фактично прийняв брат ОСОБА_7, який на день смерті матері постійно проживав разом з нею, вступивши в управління спадковим майном, в 2002 році після смерті брата вона була спадкоємицею 2 черги, у встановленому законом порядку прийняла частину його спадщини, проте оформити спадкові права на спірний будинок не мала можливості через відсутність правовстановлюючих документів. ОСОБА_8 спадщину після смерті брата не прийняв, тому прав на будинок в порядку спадкування не мав, як і його донька ОСОБА_9 На підставі викладеного, просила визнати за собою право власності на спірний будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування після брата ОСОБА_7, в позові ОСОБА_3 відмовити.

В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали. Представник відповідача - Дніпрянської селищної ради в судове засідання не з'явився, проте надіслав заяву про визнання ним позову та клопотання про розгляд справи в свою відсутність.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнала, звернулася до суду із самостійними позовними вимогами, посилаючись на те, що після смерті її бабусі ОСОБА_21 фактично спадщина у виді будинку АДРЕСА_2 була прийнята її баттьком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_8 батько помер, на час смерті батько проживав за адрессою АДРЕСА_3, на час відкриття спадщини вона проживала разом з батьком допомагала по господарству. Таким чином, прийняла спадщину, що залишилася після його смерті, просила визнати за собою право власності на будинок АДРЕСА_2 в поряду спадкування за законом.

Заслухавши учасників процесу, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 січня 1952 року по 18 лютого 1970 року.

З матеріалів інвентарної справи на будинок АДРЕСА_2, вбачається, що рішенням Дніпрянської селищної ради № 75/15 від 23.07.1974 року ОСОБА_6 надано дозвіл на будівництво одноквартирного індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_2 (а.с/7).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла.

Актом від 08.04.1986 року прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом жилий будинок по АДРЕСА_2 (а.с. 21).

07 травня 1986 року на ім'я ОСОБА_6 видано свідоцтво про право приватної власності на жилий будинок по АДРЕСА_2 (а.с.22).

Таким чином, враховуючи що спірний будинок побудований після розірвання шлюбу з ОСОБА_5, ОСОБА_6 була його єдиним власником, що підтверджується правовстановлюючим документом, який, незважаючи на те, що виданий вже після смерті ОСОБА_6, заінтересованими особами не оспорений у встановленому порядку не визнавався недійсним.

З наведених підстав доводи позивачки про те, що ОСОБА_5 являвся спадкоємцем 1 черги після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 як вдівець є безпідставними, оскільки на час смерті ОСОБА_6, шлюб з ОСОБА_5 було розірвано.

Згідно із повідомленням Новокаховської державної нотаріальної контори від 03.07.2009 року після смерті ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Згідно із ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року), яка була чинної на час відкриття спадщини при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти ( в тому числі й усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 548 цього ж кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 цього кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_6 в будинку АДРЕСА_2, фактично проживали колишній чоловік - ОСОБА_5 та сип ОСОБА_7

Так, свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_22 підтвердили, що на момент смерті матері ОСОБА_14 постійно проживав у спірному будинку разом з батьками, своєї родини не мав, оскільки вів невпорядкований спосіб життя, зловживав алкогольними напоями.

В матеріалах спадкової справи ОСОБА_7 наявна адресна довідка, згідно з якою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та знятий з реєстрації 18.09.2002 року.

Враховуючи, що домова книга та відомості про реєстрацію осіб у спірному будинку на час відкриття спадщини не збереглися, суд вважає доведеним факт постійного проживання та реєстрації ОСОБА_7 на час смерті матері за адресою: АДРЕСА_2, показанням вказаних свідків та адресною довідкою, наявною в матеріалах спадкової справи.

Таким чином ОСОБА_7 як спадкоємець першої черги після смерті матері - ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця, постійно проживав разом з нею та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 і залишився проживати там після смерті матері, вступивши таким чином в управління спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

Відповідно до ст. 530 ЦК України в редакції 1963 року, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також у разі, коли всі спадкоємці першої чергил цб закликаються до спадкування, успадковують в рівних частках брати і сестри померлого, дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

З матеріалів спадкової справи ОСОБА_7 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті брата звернулася рідна сестра - ОСОБА_1 після визначення і їй рішенням Новокаховського міського суду від 10.06.2006 року додаткового строку для прийняття спадщини.

11.08.2006 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 - на Уі частку жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4.

Отримати свідоцтво про право на спадщину - будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_1 не мала можливості через те, що за життя ОСОБА_7 не отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на вказаний будинок, не звертався до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини, тобто не оформив спадкових прав, що унеможливлює оформити спадкові права позивачки на спірний будинок після смерті брата в нотаріальній конторі.

Проте, на даний час, враховуючи те, що судом встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті матері шляхом вступу в управління спадковим майном, суд вважає за можливе, виходячи з принципу справедливості судового рішення визнати за позивачкою ОСОБА_1 право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за законом другої черги після смерті брата - ОСОБА_7, оскільки вона у встановленому законом порядку звернулася до Новокаховської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата і прийняла частку його спадщини.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 була рідною донькою ОСОБА_8.

З адресної довідки КП «Основа» вбачається, що ОСОБА_3 була зареєстрована з дня народження ІНФОРМАЦІЯ_5 з батьком ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1, знята з реєстраційного обліку 14.06.2001 року.

Згідно із довідкою Дніпрянської селищної ради ОСОБА_3 в період з 12.09.2001 по 26.03.2003 року проживала за адресою: АДРЕСА_2.

За цією ж адресою з 12.09.2001 року по день смерті був зареєстрований її батько ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_8 помер.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст. ст. 1220, 1270, 1296, 1272 ЦК України в редакції 2003 року, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, часом відкриття спадщини є день смерті особи, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з повідомлення Новокаховської державної нотаріальної контори від 11.12.2009 року після смерті ОСОБА_8 із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Доводи ОСОБА_15 про належність її батьку ОСОБА_8 за життя будинку АДРЕСА_2 є безпідставними та необгрунтованими, оскільки в судовому засіданні встановлено, що після смерті матері - ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_8 не звертався, фактично в управління спадковим майном не вступив, оскільки па день її смерті разом із родиною проживав окремо за адресою: АДРЕСА_1, потім за адресою: АДРЕСА_2, за життя після одруження ніколи не проживав у спірному будинку як сам, так і з родиною.

Також не знайшов підтвердження факт прийняття ОСОБА_8 спадщини у виді спірного будинку після смерті його брата ОСОБА_7, шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, оскільки після смерті брата у спірному будинку не проживав, спадковим майном не управляв.

Показання ОСОБА_13 колишнього зятя ОСОБА_8 про те, що з дозволу ОСОБА_16 з спірному будинку в 2002 році після смерті ОСОБА_7 декілька місяців проживав його батько що свідчить про вступ ОСОБА_8 в управління спадковим майном, суд не приймає до уваги,/оскільки ці показання мають неконкретний характер щодо періоду та підстав проживання свекра у будинку спростовуються показаннями свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_18, які підтвердили, що після смерті ОСОБА_7, ремонт у спірному будинку робила ОСОБА_1, доглядала за будинком, а згодом вселила в нього свого сина, який проживає там з родиною до теперішнього часу, підтримує будинок у нормальному технічному стані, обробляє земельну ділянку.

Показання свідків ОСОБА_19, ОСОБА_20 суд не приймає до уваги, оскільки ці показання не містять інформації щодо предмета доказування.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_7, ОСОБА_8 також не звертався, таким чином він у встановленому законом порядку не прийняв спадщину, що залишилася після смерті брата.

Таким чином, виходячи з норм ЦК України, що діяли на час відкриття спадщини, ОСОБА_8 не прийняв спадщину, що залишилася після смерті як матері, так і брата ОСОБА_19, тому вимоги ОСОБА_3 про визнання за нею права власності на будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті батька є безпідставними.

Крім того, враховуючи, що на день смерті батька ОСОБА_3 не проживала разом з ним, що виключає факт прийняття нею спадщини в порядку ч. З ст. 1268 ЦК України, із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом строк до Новокаховської державної нотаріальної контори не зверталася, суд вважає, що ОСОБА_3 пропустила строк для прийняття спадщини, тому має право звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини як це передбачено ч. З ст. 1272 ЦК України.

Показання свідка ОСОБА_20 в частині того, що на день смерті батька ОСОБА_3 допомагала їй доглядати за ним і проживала в будинку АДРЕСА_2 суд не приймає до уваги, оскільки ці показання об'єктивно не підтверджуються жодним доказом, крім того вказаний свідок є заінтересованої особою.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дніпрянської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_14, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на спадкове майно - будинок АДРЕСА_2 Новокаховської міської ради.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК, рішення суду набирає законної сили після Закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає ^ако^ної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.О.Непомняща