Справа № 2-4441/10
Провадження № 2-4441/10
РІШЕННЯ

Іменем України

26.10.2010 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді Притуляк І.О.,

при секретарі Будикіній А.Л.,

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника служби у справах дітей адміністрації Ленінського району виконкому Миколаївської міської Ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В

В травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання угоди купівлі-продажу житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами №1-б по вул..Піщаній в м. Миколаєві дійсною, та визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок.

В подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_5 подали в суд уточнену позовну заяву, в якій просили визнати договір купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, укладений між ОСОБА_1 як покупцем та ОСОБА_6 як продавцем дійсним та визнати право спільної часткової власності на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами №1-б по вул..Піщаній в м. Миколаєві за ОСОБА_5, ОСОБА_1, та неповнолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

В уточненій позовній заяві позивачі вказали, що у 2008 році між ОСОБА_1, яка діяла від імені ОСОБА_5 та своїх неповнолітніх внуків, та відповідачем ОСОБА_6, було досягнуто домовленість про купівлю-продаж житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами №1-б по вул..Піщаній в м. Миколаєві. 27.03.2010 року ОСОБА_1 повністю розрахувалася за придбання будинку, про що ОСОБА_6О, написала розписку, нотаріально дана угода не посвідчувалася, так як у відповідачки були не повністю оформлені правовстановлюючі документи на будинок. При цьому зазначили, що кошти на придбання спірного будинку вони отримала продавши, належну їм та неповнолітнім ОСОБА_3 та ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_1

У судовому засіданні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги, пояснивши, що будинок придбали за 32500 доларів США, гроші передавали частинами. В даний час вони проживають та зареєстровані у будинку.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що дійсно ОСОБА_6 було отримано грошові кошти в рахунок продажу будинку у розмірі 32000 доларів США, однак його довіритель наполягає на нотаріальному посвідчені угоди.

У судовому засіданні представник третьої особи просила в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_7 позов задовольнити, визнавши за ними право власності на частки а зазначеному житловому будинку, оскільки Рішенням виконкому Миколаївської міської Ради №502 від 27.02.2009 року батькам неповнолітніх - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було надано право на продаж квартиру АДРЕСА_1, за умови оформлення права власності на дітей у спірному будинку.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідачу ОСОБА_6 на праві власності на підставі Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 12.06.2008 року №2-4007 належить житловий будинок №1-б по вул..Піщаній у смт.Велика Корениха м.Миколаєва.

У 2008 році між ОСОБА_1 та відповідачкою було досягнуто домовленість про купівлю-продаж будинку №1-б по вул..Піщаній у смт.Велика Корениха м.Миколаєва за 32500 доларів США. На виконання даної домовленості ОСОБА_6 були передані зазначені грошові кошти, про що було складено три розписки 27.03.2009 року, однак договір купівлі продажу не було посвідчено нотаріально, так як на той час у ОСОБА_6 були належним чином оформлені правовстановлюючі документи на будинок.

В судовому засіданні представник ОСОБА_8 також підтвердив одержання його довірителем зазначеної грошової суми, та наполягав на нотаріальному посвідченні договору.

Згідно ст..220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

При цьому згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними», суди, вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, повинні врахувати, що норма ст..220 ч.2 ЦК України не застосовується щодо право чинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких право чинів відповідно до ст..ст.210, 640 ч.3 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків сторін.

Згідно ст..657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

З урахуванням викладеного суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_5 необґрунтований та не підлягає задоволенню. Тим паче, що ОСОБА_6 готова на нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу спірного житлового будинку, тобто на позасудове урегулювання даного спору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5-8, 10, 11, 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10 днів з моменту його винесення. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва у строк та порядку передбаченими ст.ст.294, 296 ЦПК України.

Суддя: І.О.Притуляк