Справа №22-ц-3748/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнова Т.В.

суддів - Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2010 року

у справі за позовом Кредитної спілки «Ліга» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2009 року КС «Ліга» звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що згідно кредитного договору №1661/2495 від 22 серпня 2008 року ОСОБА_6 було надано кредит у сумі 5000 грн. строком на 12 місяців, з 22 серпня 2008 року по 21 серпня 2009 року, з процентною ставкою, що нараховується на залишок 45% річних на умовах сплати щомісячно згідно плану графіку до кредитного договору під поручительство ОСОБА_2, ОСОБА_3М, ОСОБА_5

ОСОБА_6 у добровільному порядку не виконав належним чином взяті на себе зобовязання, а тому сума заборгованості за кредитним договором становить 7804 грн. 50 коп.

Оскільки ОСОБА_6 помер, то позивач просив стягнути з відповідачів, як поручителів у солідарному порядку борг у сумі 7804 грн. 50 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 09 липня 2010 року позов КС «Ліга» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь КС «Ліга» заборгованість за кредитним договором у сумі 7804 грн. 50 коп., а також судові витрати у дольовому порядку в сумі 329 грн., тобто по 111 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, а справу направити на новий розгляд до місцевого суду.

При цьому зазначає, що позивачем не надано доказів, про вжиття заходів по встановленню спадкоємців померлого боржника та відомостей про наявність та склад спадщини.

Вказує, що підставою для відповідальності поручителя перед кредитором є неналежне виконання позичальником своїх обовязків, а в даному випадку настала смерть боржника, а не ухилення від виконання договору.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно кредитного договору №1661/2495 від 22 серпня 2008 року ОСОБА_6 одержав кредит у сумі 5000 грн. на 12 місяців з 22 серпня 2008 року до 21 серпня 2009 року з процентною ставкою, що нараховується на залишок 45% річних на умовах сплати щомісячних платежів згідно плану-графіку до кредитного договору. Умови договору (сума позики, строки, тощо) були погоджені сторонами.

У забезпечення кредитного договору 22 серпня 2008 року, позивачем було укладено з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 договір поруки, за яким останні взяли на себе обовязок відповідати за зобовязаннями ОСОБА_6 по кредитному договору №1661/2494 від 22 серпня 2008 року, і в разі невиконання боржником своїх зобовязань нести солідарну відповідальність перед кредитором.

При зверненні з позовом до суду КС «Ліга» просила стягнути суму боргу за кредитним договором з боржника ОСОБА_6 та його поручителів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 у солідарному порядку на підставі умов кредитного договору та договору поруки.

Під час провадження у справі в суді першої інстанції було зясовано, що боржник ОСОБА_6 помер 28.04.2009 року, тобто за 2 місяці до предявлення позову.

Не скориставшись своїм правом на підставі ч. 2 ст. 1281 ЦК України, про предявлення вимог до спадкоємців померлого боржника, позивач просив задовольнити свої позовні вимоги лише за рахунок поручителів, згідно з п. 10.10 кредитного договору.

Погоджуючись з позицією позивача та задовольняючи позов про стягнення боргу з поручителів, суд першої інстанції також виходив з умов п. 10.10 кредитного договору зазначивши, що внаслідок смерті боржника виконання його зобовязання покладається на його поручителів або спадкоємців. Внаслідок того, що в нотаріальному порядку спадкоємці спадщину не прийняли, суд вважав, що лише відповідачі-поручителі повинні відшкодовувати борг.

Колегія суддів вважає, що до таких висновків суд першої інстанції дійшов внаслідок неповного зясування обставин справи та невірного застосування матеріального закону, тому рішення суду підлягає скасуванню згідно з п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання останнім своїх зобовязань. При порушенні такого зобовязання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не передбачено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

В разі смерті боржника, на вимогу кредитора у відповідності до ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника відповідають за останнього перед кредитором у межах вартості успадкованого майна, а при відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобовязання припиняється.

Внаслідок цього відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання.

Таким чином, в разі смерті боржника, поручитель відповідає за його згодою перед кредитором солідарно зі спадкоємцями в межах вартості спадкового майна.

Позивач по справі не заявив вимоги до спадкоємців померлого боржника, не зазначив чи залишилось після смерті боржника спадкове майно, його вартість і тим самим не довів обовязку поручителів щодо відшкодування заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з договору поруки, в ньому відсутня згода поручителів відповідати за правонаступників боржника у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання (а.с.8).

В обґрунтування своїх вимог саме до поручителів, позивач послався на п. 10.10 кредитного договору (а.с.7), яким встановлено, що у випадку смерті позичальника виконання обовязків покладається на поручителів або спадкоємців, які виявили бажання прийняти спадщину, про що зобовязані повідомити позивачу протягом 10 днів з дня смерті позичальника.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач не зясував коло спадкоємців, не заявив до них вимог, не зазначив про наявність спадкового майна, його вартість.

Крім того, жоден з поручителів не брав на себе зобовязання про погашення заборгованості у разі смерті боржника лише за свій рахунок без участі спадкоємців, адже кредитний договір вони не підписували, а в договорі поруки про це взагалі не йдеться, а лише йдеться про солідарну відповідальність боржника та поручителів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України позивач не довів заявленого позову саме до поручителів.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2010 року у даній справі скасувати та відмовити Кредитній спілці «Ліга» у задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді