Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-816/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В.,

за участю ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

Позивач 15.01.2010 року звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказував, що рішенням виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради від 24.01.1997 року ОСОБА_3 надана земельна ділянка площею 0,15 га для індивідуального житлового будівництва в с. Петровське, а в подальшому на її імя виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,151 га. До ОСОБА_3 зазначеною земельною ділянкою користувалась ОСОБА_4 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приходились позивачу рідними тітками по лінії батька. Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2008 року. Позивач та його тітки разом почади зводити будинок для спільного проживання на вказаній земельній ділянці. Зважаючи на те, що він є спадкоємцем пятої черги згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2009 року, він просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3, оскільки його право власності на вказане нерухоме майно може бути порушено сторонніми особами.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Вишеньківська сільська рада Бориспільського району Київської області надала лист в якому проти позову не заперечувала, та просила слухати справу за відсутності представника сільської ради.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Між сторонами виникли відносини, що врегульовані нормами ЦК України (1963 року), ЦК України (2001 року) та ЗК України, щодо відносин спадкування та набуття права на земельні ділянки.

Як встановлено судом, згідно рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2009 року ОСОБА_1 визнано спадкоємцем пятої черги за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті його тітки ОСОБА_3, яка померла 24.12.2002 року (а.с.26-28). Згідно рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25.09.2008 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, як відносини між племінником та рідною тіткою по лінії батька (а.с. 24, 25). Вказані рішення суду набули законної сили.

Зазначені обставини не підлягають доказуванню в порядку ч.3 ст. 61 ЦПК України.

ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка площею 0,151 га в с. Петровське Бориспільського району Київської області (адміністративні межі Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області) з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІУ-КВ №008387, виданого Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області 23.04.1998 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №480 (а.с. 8).

Згідно актового запису про смерть від 26.12.2002 року №16 ОСОБА_3 померла 24.12.2002 року у віці 76 років (а.с. 9).

З листів Бориспільської районної державної нотаріальної контори та Девятої Київської державної нотаріальної контори спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась (а.с. 40, 42).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори з підстав поновлення строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 в 2009 році, однак в усній формі останньому було відмовлено у прийнятті відповідної заяви, зважаючи на те, що діючим на момент відкриття спадщини законодаством після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_1 не являвся спадкоємцем за законом, оскільки племінники не були включені до числа спадкоємців.

Крім того, судом встановлено, що на земельній ділянці, що належала ОСОБА_3 з 1990 року здійснювалось будівництво житлового будинку за рахунок коштів ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (остання приходиться також рідною тіткою позивачу, що підтверджується власноручно написаною автобіографією ОСОБА_3, а.с. 10-12).

Також, саме ОСОБА_4 надано дозвіл на здійснення будівництва будинку на земельній ділянці згідно зареєстрованого в Вишеньківській сільській раді будівельного паспорту (а.с. 13), яка до ОСОБА_3 користувалась спірною земельною ділянкою, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Вишеньківської сільської ради від 24.01.1997 року №4 (а.с. 7).

Факт будівництва житлового будинку на спірній земельній ділянці за кошти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується наданими квитанціями та фінансовими документами (а.с. 15-21) та фотокартками (а.с. 22, 23).

Проти вказаних фактичних обставин не заперечувала і сільська рада в своїй письмовій відповіді на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 33).

Судом встановлено, що з 24.12.2002 року відкрилась спадщина на спадкове майно ОСОБА_3 до якого належить і спірна земельна ділянка.

Так, відповідно до вимог ЦК України 1963 року, ОСОБА_1 не мав права успадкувати земельну ділянку після смерті ОСОБА_3, зважаючи на вимоги норм ст.ст. 527, 529, 530 ЦК зазначеного Кодексу. В той же час встановлено, що позивач фактично вступив в управління спадковим майном шляхом користування земельною ділянкою та продовженням будівництва житлового будинку, розпочатого ще за життя сестер ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За загальним правилом ЦК України 2003 року, суд вважає, що ОСОБА_1 має першочергове право на отримання спірної земельної ділянки у власність, зважаючи на те, що зазначеним Кодексом позивача, як племінника, тобто спадкоємця пятої черги, введено до переліку спадкоємців за законом (ст. 1265 ЦК України), а інших спадкоємців судом не встановлено.

В той же час, судом не встановлено обставин, які б свідчили про визнання такої спадщини відумерлою, чи перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування до держави згідно вимог ст. 555 ЦК України 1963 року.

Однак судом встановлено, що позивач вчинив дії, передбачені ст. 549 ЦК України 1963 року, а саме вступив фактично в управління спадковим майном, про що свідчать матеріали цивільної справи.

Статтею 1225 ЦК України 2003 року визначено порядок спадкування права на земельну ділянку, згідно якого, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із зберженням її цільового призначення.

Крім того, суд враховує позицію сільської ради, яка не мала заперечень щодо вимог ОСОБА_1, що свідчить про визнання останніх.

На момент прийняття судом рішення у справі, інші власники спірної земельної ділянки суду не відомі, про них не зазначив і відповідач в своїх письмових поясненнях на позовну заяву.

З цих підстав суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення вимог ОСОБА_1, оскільки вжиті позивачем заходи щодо підтвердження свого права на спірну земельну ділянку шляхом звернення до сільської ради та державної нотаріальної контори не призвели до захисту свого права на спадкове майно.

При вирішенні питання про судові витрати, суд враховує, що позивачем недоплачено судового збору в розмірі 1649 грн., оскільки вимоги є майновими, а тому зазначений розмір судового збору слід стягнути з позивача.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 549, 555 ЦК України 1963 року, ст.ст. 328, 373, 375, 392, 1225 ЦК України, ст.ст. 125, 126, 152, 158 ЗК України, керуючись ст. 4, 10, 60, 61, 88, 174, 210, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,151 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану в с. Вишеньки Бориспільського району Київської області, що належала ОСОБА_3, яка померла 24.12.2002 року, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-КВ №006821, виданого 23.04.1998 року Вишеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №480.

Стягнути з ОСОБА_1, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь державного бюджету України Україна (р/р №0004, Державний бюджет, код 23570059, Банк УДК в Київській області, МФО 821018, КБК 22090200) недоплачену суму судового збору в розмірі 1649 (одна тисяча шістсот сорок дев'ять) грн. 00 коп.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 21.02.2010 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_6