Справа №22-ц-2477/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.,

суддів - Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Федини Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 березня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,

третя особа: Тернопільський міський відділ реєстрації актів цивільного стану Тернопільського управління юстиції

про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини,

встановила:

12 липня 2007 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про виключення запису про нього, як батька ОСОБА_4 з актового запису про народження. Позов мотивує тим, що під час перебування в шлюбі з ОСОБА_3 у них народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. В свідоцтві про народження дитини позивач зазначений батьком. Після розлучення позивач довідався, що дружина під час перебування в шлюбі неодноразово йому зраджувала. З зазначених підстав у ОСОБА_2 виникли сумніви щодо свого батьківства.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25 березня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю позовних вимог в повному обсязі.

Зазначене рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що не були проведені призначені судом молекулярно-біологічні медичні експертизи, як наслідок не досліджені всі докази по справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у 1995 році між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб.

11 травня 1997 року у них народилась донька ОСОБА_4, батьком якої за свідоцтвом про народження є ОСОБА_2

В судовому засіданні позивач пояснив суду, що між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, вони жили разом однією сім'єю. Коли ОСОБА_2

дізнався про вагітність дружини у позивача не виникло жодних сумнівів щодо походження дитини від нього. ОСОБА_2 підтвердив, що коли ОСОБА_3 знаходилась у лікарні до пологів, то він провідував її, допомагав, після народження дитини купував речі, забирав дружину з донькою з пологового будинку, визнавав доньку своєю дитиною, допомагав матеріально.

29 травня 1998 року шлюб між сторонами було розірвано.

Також позивач повідомив, що після розірвання шлюбу зі слів знайомих дізнався про зраду дружини, тоді ж у нього виникли сумніви щодо свого батьківства, але до суду він звернувся лише у 2007 році.

Враховуючи, що актовий запис про народження дитини був проведений з відома позивача у 1997 році (а. с. 31), тому спірні правовідносини регулюються КпШС України, який був чинний на той час.

Статтею 56 КпШС України встановлено, що особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис.

Так як позивач пропустив річний строк, передбачений зазначеною статтею, для оспорювання свого батьківства, то й відсутні правові підстави для задоволення його позову, оскільки згідно з п. 1 Прикінцевих положень СК України 2004 року кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року і за загальним правилом застосовується до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності.

З зазначеного вбачається, що при вирішенні спору судом першої інстанції порушено норми матеріального права, а саме застосовано Сімейний кодекс України, дія якого не поширюється на спірні правовідносини

З врахуванням вимог ст. 309 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313-315, 317, 310 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 25 березня 2010 року в даній справі скасувати.

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -