Справа №22-1772/10 Головуючий у 1-й інстанції Качмар В.Я.
Категорія: 75 Доповідач в апел. Інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.,

суддів: Шандра М.М., Гончарук Л.Я.,

при секретарі: Глинський О.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання незаконною реєстрації місця проживання,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2010 року позовну заяву визнано неподаною і повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив позивач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт вважає ухвалу незаконною, оскільки ним було сплачено держмито в сумі 8,50 грн., сплачено ІТЗ - 37,00 грн., подано до Дрогобицького міськрайонного суду позовну заяву та дві її ксерокопії, а також ксерокопії всіх необхідних для розгляду справи документів.

Просить ухвалу судді скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Встановлено, що позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом та просили визнати прописку відповідача в будинку №52 по вул. Війтівська Гора в м.Дрогобич Львівської області незаконною, оскільки є власниками такого, а своєї згоди на таку не давали.

01.03.2010р. ухвалою судді позовна заява залишена без руху в зв'язку з її невідповідністю вимогам ст. ст.119, 120 ЦПК України.

Позивачу був наданий строк до 17.03.2010р. для усунення недоліків позовної заяви та роз'яснено, що у випадку невиконання вимог суду до вказаного строку, позовна заява буде вважатись неподаною і така буде повернута позивачу.

Суддя прийшов до висновку, що позивачем в повній мірі не усунено недоліків позовної заяви у визначений строк, а тому позовну заяву згідно з вимогами ст. 121 ЦПК України повернуто позивачу.

Однак до такого висновку суддя першої інстанції прийшов без належного обгрунування.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.20009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що в ухвалі від 1 березня 2010 року суддя вказав, що до позовної заяви не долучено документів (а.с.12).

На виконання цієї ухвали 17 березня 2010 рокупозивачем до матеріалів справи долучено ряд документів (а.с.14-25).

В ухвалі від 18 березня 2010 року суддя не вказав чи всі документи долучив позивач, а лише вказав, що не виконані вимоги ухвали від 1 березня 2010 року.

В той же час вбачається, що 17 березня 2010 року до позовної заяви долучено документи, які дають можливість визначити позовні вимоги та суть спору.

Отже в позовній заяві викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначено докази.

Таким чином суддя не врахував, що відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.20009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

В ухвалі від 1 березня 2010 року суддя без будь-яких обґрунтувань вказав, що ОСОБА_2 не є належним позивачем по справі.

Поза увагою судді залишилась і та обставина, що крім ОСОБА_2 в позовній заяві позивачем вказана і його сестра - ОСОБА_3, інтереси якої він представляє по довіреності (а.с.16).

ОСОБА_3 копія ухвали від 1 березня 2010 року не надсилалась та їй не було запропоновано усунути недоліків позовної заяви.

Також ухвалі від 1 березня 2010 року суддя вказав, що позивачам слід належним чином сформулювати позовні вимоги з посиланнями на норми матеріального та процесуального права.

Проте в позовній заяві посилання на норми матеріального права позивачами вказано.

Однак конкретно в чому полягає неточність сформулювання позовних вимог суддя в ухвалі від 1 березня 2010 року не вказав.

Не вказано про це і в ухвалі від 18 березня 2010 року.

В той же час суд вправі визначити яким нормам закону відповідають дані правовідносинам.

Таким чином суддя першої інстанції прийшов до помилкового висновку про залишення без розгляду позовної заяви.

Враховуючи це ухвала підлягає до скасування з направленням справи на новий розгляд для вирішення зазначеного питання.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.3 ст.312, п.5 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Ухвалу судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 березня 2010 року скасувати та справу направити в той же суд для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді