Р І Ш Е Н Н Я Cправа № 2-1698/10

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в особі головуючого судді Вовка Є.І., при секретарі Сокуренко Н.Г. в приміщенні Дарницького районного суду м. Києва за позовною заявою ОСОБА_1 до ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2, про вселення, та зустрічну позовну заяву ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Петровичапро визнання права відповідно до умов договору,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 про спонукання вчинити певні дії, у якій він просив зобовязати ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 надати доступ до орендованої нежитлової будівлі ТЦ «Колібріс» за адресою: м. Київ перетин вул. 50 річчя Жовтня та вул. ОСОБА_3, загальною площею 213,5кв.м. у відповідності до Договору оренди від 1 лютого 2010 року, шляхом вселення. ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 було укладено Договір оренди нежитлової будівлі ТЦ «Колібріс» за адресою: м. Київ перетин вул. 50 річчя Жовтня та вул. ОСОБА_3, загальною площею 213,5кв.м. від 01 лютого 2010 року з ОСОБА_1 Факт виконання умов договору та передачі майна в натурі підтверджується актом приймання-передачі майна від 01.02.2010 року.

Пункт 3.1. зазначеного Договору визначає, що строк оренди за цим Договором діє до 1 липня 2010 року.

Згідно з пунктом 7.2. визначеного Договору по закінченню строку дії оренди 01 липня 2010 року договір вважається розторгнутим.

Пунктом 7.3. Договору визначено, що якщо жодна сторона в термін за один місяць до закінчення терміну даного договору не заявить про намір його пролонгувати, строк дії оренди за даним договором припиняється 01 липня 2010 року автоматично.

Маючи бажання пролонгувати договір ОСОБА_1 звернувся до ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 із заявою відповідно до вимог п.7.3 договору та продовжує користуватися приміщенням на умовах договору. ОСОБА_1 до моменту подання позову продовжував користуватись зазначеним приміщенням, провів ремонтні роботи та вважав, що договір пролонговано. Відповідач без відома позивача змінив замки на дверях орендованого приміщення та не надає доступу відповідачеві, від виконання вимог Договору відмовляється.

Зазначені обставини змусили позивача звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів.

ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2, не погоджуючись з позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання своїх прав, як власника, відповідно до договору оренди від 1 лютого 2010 та просить, визнати за ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 право власності на нежитлову будівлю ТЦ «Колібріс» за адресою: м. Київ перетин вул. 50 річчя Жовтня та вул. ОСОБА_3, загальною площею 213,5кв.м.

У своїй зустрічній позовній заяві ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 свої вимоги мотивував тим, що він на початку 2008 року керуючись договором від 10 жовтня 2000 року оренди земельної ділянки на перетині вул. 50 річчя Жовтня та вул. Гната Юри в м. Києві загальним розміром 0,8158 Га для потреб приватного підприємства збудував приміщення торгівельного центру «Колібріс» загальною площею 213,5 кв.м. та тим самим набув на нього права як власника.

ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 було укладено Договір оренди нежитлової будівлі ТЦ «Колібріс» за адресою: м. Київ перетин вул. 50 річчя Жовтня та вул. ОСОБА_3, загальною площею 213,5кв.м. (далі Договір) від 01 лютого 2010 року з ОСОБА_1 Факт виконання умов договору та передачі майна в натурі підтверджується актом приймання-передачі майна від 01.02.2010 року.

ОСОБА_1 не виконує вимоги Договору не звільняє орендоване приміщення. ОСОБА_1 посилається на те, що договір пролонговано автоматично відповідно до того що ним було написано лист та на те, що у ПП «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 відсутні правовстановлюючі документи на нежитлову будівлю ТЦ «Колібріс» за адресою: м. Київ перетин вул. 50 річчя Жовтня та вул. ОСОБА_3, загальною площею 213,5кв.м., а тому у нього є всі законні підстави для користування зазначеним приміщенням.

Зазначені обставини змусили Позивача за зустрічним позовом звернутись до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оголосивши матеріали справи, прийшов до висновку, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, тоді як позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають, за таких підстав.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 331 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що визнання права власності на майно є одним із способів захисту права власності.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржене або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що відповідно до акту КПС «Київпромексплуатація» будівля ТЦ «Колібріс» за адресою: м. Київ, перетин вул. 50 річчя Жовтня та вул. ОСОБА_3, загальною площею 213,5 кв.м. побудовано з дотриманням будівельних норм та стандартів та може бути введено в експлуатацію.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність заперечень та обґрунтувань відповідача по зустрічному позову проти задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підставі ст. 3, 4, 15,16, 107, 114, 119, 123, 124, 321, 331, 376 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2, про вселення відмовити.

Зустрічний позов Приватного підприємства «Колібріс» в особі директора ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності задовольнити.

Визнати за Приватним підприємством «Колібріс» право власності на обєкт договору нежитлову будівлю ТЦ «Колібріс», розташовану на земельній ділянці IV №7528820, що за адресою: м. Київ, перетин вул. 50 річчя Жовтня та вул. ОСОБА_3, загальною площею 213,5 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 1700 грн. судового збору та 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.