Апеляційний суд Вінницької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

8 жовтня 2010 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі: Черепановій В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.08.2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області про поновлення пропущеного строку, визнання бездіяльності незаконною та про стягнення недоплаченої щомісячної 30% надбавки до пенсії як дитині війни та зобовязання виплачувати її вподальшому,-

встановила:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. Свої вимоги мотивував тим, що він являється дитиною війни і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон) йому повинна виплачуватися щомісячна державна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте, така надбавка до пенсії у 2006-2007 року йому не виплачувалася, а у 2008-2010 року виплачувалась не у повному розмірі.

У звязку з цим, просив поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів; визнати бездіяльність управління Пенсійного фонду у Шаргородському районі незаконною щодо несплаченої допомоги як дитині війни з 01.01.2007 року; стягнути недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу - 30% надбавку до пенсії, що передбачена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01.01.2007 року по 30.06.2010 року в загальній сумі 4803,60 грн.; зобовязати відповідача нараховувати та виплачувати щомісячну державну соціальну допомогу 30% надбавку до пенсії у повному розмірі в подальшому.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.08.2010 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом про захист прав, свобод та інтересів як «дитини війни» за період з 01.01.2007 року до 22.06.2007 року.

Визнано незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області щодо нарахування і виплати державної соціальної допомоги ОСОБА_1, як дитині війни, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік, з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року включно відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Стягнуто з управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області на користь ОСОБА_1 недоплачену державну соціальну допомогу як дитині війни за період з 09.07.2007 року по 31.12 .2007 року в сумі 699,96 грн., з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року в сумі 712,13 грн., за 2009 рік в сумі 1240,20 грн., з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року в сумі 962,10 грн., а всього 3614,39 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено та вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області просить рішення суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на пільги, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року № 2195-ІV, а також відповідач повинен здійснити перерахунок пенсії позивачу виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами, що позивач є пенсіонером та має статус дитини війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

У 2006-2007 року ОСОБА_1 не виплачувалася, а у 2008-2010 року виплачувалась не у повному розмірі надбавка до пенсії як дитині війни в обсязі визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком (в редакції Закону від 18.11.2004 р. № 2195-ІV, набрав чинності 01.01.2006 р.).

Статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіка 25 років, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 року № 489 пунктом 12 статті 71 зупинено на 2007 рік дію положення статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Статтею 111 цього Закону встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-29/2007 від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням статті 111 цього Закону.

Також цим рішенням Конституційного Суду України визначено, що зупинення законом «Про Державний бюджет України» дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Тобто, Верховна Рада України не повноважна при прийнятті Закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Викладене свідчить, що ОСОБА_1 мав право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, згідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто з 09.07.2007 року по 31 грудня 2007 року.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу другого Закону України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» норми ст. 6 Закону України від 18 листопада 2004 року щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу другого Закону України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Це рішення має преюдиційне значення для судів.

За змістом ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність у 2009 році встановлено в розмірі, що діяв у грудні 2008 року.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року, мають діти війни з 22 травня 2008 року.

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Кечко проти України» зазначив: « … в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними».

Що стосується вимог про виплату позивачу недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги в сумі 3614,39 грн., то вони задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до вимог статей 10, 57-59, 60, 64 ЦПК України докази, а саме: належно допустимий розрахунок позову на таку суму зобовязаний надати до суду позивач у підтвердження своїх позовних вимог, що ним і було зроблено.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо протиправної бездіяльності відповідача в частині не нарахування позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі, встановленому ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування».

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, а судове рішення змінити.

Керуючись ст.ст. 303, 304? 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Шаргородському районі Вінницької області задовольнити частково.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.08.2010 року змінити.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Шаргородському районі Вінницької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, за 2009 рік та з 01.01.2010 року по 30.06.2010 року, з урахуванням проведених виплат.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення є остаточним і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді: