Справа № 22ц-3136/10 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22ц-3136/10 Категорія: 45 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2010 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Киці СІ.

суддів Антонюк К.І., Матвійчук Л.В.

при секретарі Гнепі П.М.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представників відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_6І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поромівської сільської ради, ОСОБА_4 про скасування рішень Поромівської сільської ради та визнання недійсним Державного акту про право власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19.04.2010 року, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Іваничівського районного суду від 19 квітня 2010 року в позові ОСОБА_1 до Поромівської сільської ради, ОСОБА_4 про скасування рішень Поромівської сільської ради від 16.04.2008 року, 18.03.2009 року і визнання Державних актів на право власності на земельну ділянку № 488911, № 488909 від 2.04.2009 року недійсними відмовлено.

Додатковим рішенням від 25.06.2010 року стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 51 грн. в дохід держави та 83 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати рішення з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Іваничівського районного суду від 11.03.2009 року визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті матері- Бобак ОСОБА_7 - житловий будинок з господарськими спорудами № 74 по вул. Центральній в с. Лежниця Іваничівського району.

Відповідно до рішення Поромівської сільської ради від 29.09.2009 року позивачці ОСОБА_1 в зв'язку з реєстрацією права власності на житловий будинок передано у приватну власність земельні ділянки - 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, та 0,26 га для ведення особистого селянського господарства в с. Лежниця із земель населеного пункту сільської ради і урочищі «Питомнік».

Рішенням сільської ради від 16.04.2008 року та 18.03.2009 року надано дозвіл ОСОБА_4 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,61 га для ведення особистого селянського господарства і на підставі розробленого проекту землеустрою земельна ділянка передана ОСОБА_4 у власність.

Відповідно до рішення сільської ради від 18.03.2009 року 2.04.2009 року ОСОБА_4 видані Державні акти про право власності на земельні ділянки площею 0,1730 га, 0,1232 га.

Звертаючись до суду з позовом про визнання вищезазначених державних актів недійсними та скасування рішень ради, на підставі яких видано ці Державні акти позивачка покликалась на те, що земельна ділянка, яка виділена ОСОБА_4, перебувала в користуванні її батьків, була закріплена за будинком, який вона успадкувала, тому вважала, що право користування цією земельною ділянкою перейшло до неї.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, або яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший розмір не визначений заповітом.

Громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень (ч. 1 ст. 116 Земельного Кодексу України).

Частиною 1 ст. 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності чи право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизначення або оспорювання (ст. 15 ЦК України).

Отже, відповідно до вищезазначених норм закону та встановлених в судовому засіданні обставин: відсутності документів, які б підтверджували набуття позивачкою права власності чи право користування спірною земельною ділянкою, відсутності права власності на цю земельну ділянку попередніх землекористувачів - батьків позивачки, отримання позивачкою у власність земельної ділянки для обслуговування будинку колегія суддів приходить до висновку, що рішенням ради про передачу ОСОБА_4 у власність оспорюваної земельної ділянки та видачею Державних актів на цю земельну ділянку, які були прийняті та видані в передбаченому законом порядку, права позивача не порушені, тому підстав для задоволення позову немає.

Рішення суду першої інстанції про відмову в позові ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 19 квітня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом 20-ти днів в касаційному порядку до Верховного Суду України з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий

Судді: