Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2010 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді Діонісьєвої Н.М.,

при секретарі Скобух А.С.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши в м. Рівному у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне про стягнення з відповідача недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії як дитині війни за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року в сумі 6 429 грн. 60 коп.

У судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримала та просить визнати відмову відповідача щодо виплати їй щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком - протиправною та просив зобов'язати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року в сумі 6 429 грн.60 коп.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До початку судового засідання подав суду заперечення проти позову, де вказав, що здійснює видатки в межах бюджетних асигнувань, а виплату надбавки до пенсії дітям війни в розмірі 30% прожиткового мінімуму в законах про державний бюджет не передбачено. Також зазначив, що відсутня затверджена величина мінімальної пенсії за віком, від якої має бути обраховано 30 % підвищення до пенсії дітям війни; мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом. Просив справу розглянути за його відсутності та в задоволенні позову відмовити.

Суд вважає зібраних по справі доказів достатньо, тому розглядає справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши подані суду : позовну заяву, заперечення, письмові докази, заслухавши пояснення позивача, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дитиною війни, що підтверджується паспортом позивача та відміткою внесеною до пенсійного посвідчення про наявність статусу дитина війни.

В Законі України „Про соціальний захист дітей війни" визначено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що дітям війни пенсія або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Щодо дії зазначеної статті у 2006 році, то відповідно до вимог ст. ПО Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20.12.2005 р. (із змінами внесеними 19 січня 2006 року) зазначене підвищення в 2006 році повинно було запроваджуватися поетапно за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України в 2006 році так і не визначив порядку виплати 30 % надбавки до пенсії „дітям війни", то вимога позивача, яка стосується 2006 року, задоволенню не підлягає.

Щодо дії зазначеної статті у 2007 році, то Законом України „Про державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. б Закону України „Про соціальний захист дітей війни" було зупинено на 2007 рік з урахуванням ст. 111 зазначеного Закону, яка передбачала, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 % від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року по справі № 6-рп/2007 були визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті б Закону України „Про соціальний захист дітей війни". А отже, з 09.07.2007 року дію ст. б Закону України „Про соціальний захист дітей війни" було відновлено в повному обсязі. Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Отже з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 року позивач має право на підвищення розміру пенсії відповідно до ст. б Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

Що стосується дії у 2008 р. статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р., № 2195-ІУ, то Законом України „Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. передбачена інша редакція наведеної статті, а саме : „Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Положення пункту 41 розділу II Закону України „Про державний бюджет України на 2008 р. та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008.

Відповідно до п. 6 резолютивної частини вказаного рішення, рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", визнаних неконституційними. Вказане рішення набуло чинності з 22.05.2008 року.

А відтак, позивач саме з 22.05.2008 року має право на підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції, що діяла в період до внесення змін пп. 2 п. 41 розділу II Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р. № 107-VI (що визнані некоституційними).

У 2009 році стаття 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" діяла в редакції від 18.11.2004 року і будь-які зміни в неї не вносилися.

Прийнятий 26 грудня 2008 року Закон України „Про Державний Бюджет України на 2009 рік" не містить положень, що зупиняють дію Закону України „Про соціальний захист дітей війни" чи його окремих норм.

Статтею 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надавалося право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Проте, її дія непоширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України „Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватись відповідно до норм Закону України „Про соціальний захист дітей війни", тому, позивач за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно має право на отримання надбавки до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-14, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність визначено Законами України про державний бюджет на відповідний рік (2007, 2008, 2009 роки). Так, прожитковий мінімум для вказаної категорії осіб становив : 380 грн. 00 коп. в період з 01.01. по 31.03.2007 р.; 410 грн. 06 коп. в період з 01.04. по 30.09.2007 р.; 415 грн. 11 коп. в період з 01.10.по 31.12.2007 р.; 470 грн. 00 коп. в період з 01.01 по 31.03.2008 р.; 481 грн. 00 коп. в період з 01.04. по 30.06.2008 р.; 482 грн. 00 коп. в період з 01.07. по 30.09.2008р.; 498 грн. 00 коп. в період з 01.10. по 31.12.2008 р.; 544 грн. 00 коп. з 01.01.2009 р.

Постановою КМ України від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", було встановлено підвищення до пенсії дітям війни в таких розмірах : з 22 травня - 48 грн. 10 коп., з 1 липня - 48 грн. 20 коп. та з 1 жовтня - 49 грн. 80 коп.

Однак, вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом і у разі виникнення колізії між підзаконним нормативно-правовим актом та законом, застосуванню підлягають положення закону. Крім того, відповідно до ст. З Закону України „Про соціальний захист дітей війни", державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Судом встановлено, що позивач у 2007 році підвищення до пенсії, як дитина війни не отримував. В 2008, 2009 роках позивач отримував підвищення до пенсії в розмірах, передбачених Постановою КМ України від 28.05.2008 року № 530, що є значно меншим від розміру визначеного ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни".

За таких обставин, суд вважає, що право позивача порушене, він має право на підвищення пенсії на ЗО % мінімальної пенсії за віком, як це визначено ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року виходячи з мінімальної пенсії за віком, що визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність.

Покликання відповідача на те, що діючим законодавством не передбачений обов'язок здійснювати виплати, встановлені Законом України „Про соціальний захист дітей війни", судом не приймаються до уваги. Так, згідно з п. З Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1261 від 24.10.2007 р. (далі Постанова № 1261), до основних засад Пенсійного фонду України відноситься, зокрема, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. У п. 8 вказаної Постанови до джерел формування коштів Пенсійного фонду України відносяться також кошти державного бюджету та державних цільових фондів, що перераховуються до Фонду у випадках, передбачених законодавством.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що згідно з Законом України „Про соціальний захист дітей війни" дітям війни виплачується підвищення саме до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціального допомоги, що виплачується замість пенсії, суд, керуючись зазначеними вище положеннями Указу Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 р. та Постанови № 1261, приходить до

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. З відповідача суд судового збору не стягує, оскільки він відповідно до Декрету КМУ «Про державне мито» звільнений від його сплати.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне щодо ненарахування та невиплати з 09 липня по 31 грудня 2007 р. та щодо нарахування та виплати не в повному розмірі з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року ОСОБА_1 щомісячної соціальної державної допомоги відповідно до ст. б Закону України „Про соціальний захист дітей війни" у вигляді підвищення на ЗО % від мінімальної пенсії за віком.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну держану соціальну допомогу до пенсії як дитині війни із розрахунку 30 % мінімальної пенсії за віком за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року з відрахуванням уже виплаченої допомоги за вказані періоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне на користь держави 37 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.М. Діонісьєва