Справа №22-ц-3891/10 Суддя-доповідач - Попруга
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

Головуючого: Рибалки В.Г.

Суддів: Попруги С.В., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської Області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2010 року в цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду від 15 червня 2010 року позов ВАТ «Державний ощадний банк України» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» 667 920, 81 грн. заборгованості за кредитним договором № 5534 від 09 квітня 2008 року і звернуто стягнення на предмети іпотеки, а саме, адміністративну будівлю, яка розташована по вул. Черняхівського, 26 в м. Глухів, житловий будинок з мансардою, розташований АДРЕСА_1 розташовану АДРЕСА_2 розташовану по вул. Лугова, 9 в м. Глухів. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_1 доводить, що неповернення ним грошових коштів за кредитним договором, відбулося з вини позивача, який не виконав умов додаткового договору, укладеного між сторонами 12 січня 2009 року №8, про надання йому грошових коштів. Це призвело до неможливості завершення ним будівництва десятиквартирного будинку для чого і брались ним кошти за договором

відновлювальної кредитної лінії від 09 квітня 2008 року. На ці обставини суд першої інстанції увагу не звернув, що призвело до помилкових висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 квітня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі його філії - Глухівського відділення № 241 (далі - Банк) та відповідачем ОСОБА_1 було укладеного договір відновлювальної кредитної лінії, відповідно до якого ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 564 500 грн. під 16,5 % річних із строком повернення до 08 квітня 2018 року. Згідно умов цього договору відповідач зобов'язаний був щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом.

Для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором, 09 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений нотаріально посвідчений договір іпотеки (зареєстрований в реєстрі за № 900). за яким відповідач надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно - адміністративну будівлю, яка розташована по вул. Черняхівського, 26 в м. Глухів, і у зв'язку з його посвідченням нотаріусом накладено заборону відчуження вказаного нерухомого майна до повного виконання зобов'язання.

12 січня 2009 року між Банком і ОСОБА_1 було укладено додатковий договір за №8 до Договору іпотеки, посвідченого Глухівською міською нотаріальною конторою 09 квітня 2008 року, згідно якого останній надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок з мансардою, розташований по вул. Лугова. 9-а в м. Глухів, чотирьохкімнатну квартиру №4 розташовану по вул. Лугова, 9 в м. Глухів, двокімнатну квартиру №3 розташовану по вул. Лугова, 9 в м. Глухів, і у звязку з його посвідченням нотаріусом теж накладено заборону відчуження вказаного нерухомого майна до повного виконання зобовязання.

На порушення умов кредитного договору, відповідач взяті зобовязання належним чином не виконував і не вносив своєчасно Банку необхідні платежі.

ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 564 500 грн. йому нараховано 182034, 79 грн. відсотків за його користування. Станом на 14 квітня 2010 року відповідачем всього сплачено 78613,98 грн. відсотків і його заборгованість за кредитом становить 564 500 грн. та заборгованість по несплаченим відсотками - 103 420, 81 грн., а всього 667920, 81 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У судовому засіданні представники позивача ВАТ «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали заочне рішення суду законним і обґрунтованим.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводІВ апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням НОРМ матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції врахував всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, яким суд дав оцінку з дотриманням вимог ст. 212 ЦПК України, доведені позивачем. Висновки суду про те, що відповідач, який не виконав умов кредитного договору зобовязаний повернути Банку кредит та несплачені відсотки за користування кредитом, а на належне йому нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, має бути звернуто стягнення на виконання зобов'язання за кредитним договором, відповідають встановленим фактам. Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норма матеріального права, ст.ст. 526, 1050 , 1054 ЦК України, ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, згідно частин 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона г.осилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі : щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 5534 від 08 квітня 2008 року (а.с. 8 - 11), за яким позивач надав відповідачеві кредит в сумі 564 500 грн. Банк не має інших зобов'язань перед відповідачем щодо надання йому кредитних коштів.

Додатковий договір, на який посилається відповідач в апеляційній скарзі, не був предметом спору в суді першої інстанції. Як пояснили представники позивача, фактично йдеться про додатковий договір до договору іпотеки від 09 квітня 2008 року. Названий додатковий договір не передбачає надання відповідачу додаткових коштів, а був спрямований на забезпечення виконання зобов'язань за вищезгаданим договором відновлювальної кредитної лінії. Тому доводи апеляційної скарги з цього приводу не впливають на висновки суду.

Решта доводів апеляційної скарги також не мають юридичного значення у цій справі, тому зони до уваги не приймаються.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 15 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді