Справа №22-ц-3072/10 Суддя-доповідач - Смирнова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Смирнової Т.В.,

суддів Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5,

3-ті особи: приватний нотаріус ОСОБА_6, ОСОБА_7

про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до суду із вказаним позовом, свої вимоги мотивували тим, що оспорюваний правочин вчинений ними внаслідок насильства з боку колишнього чоловіка ОСОБА_7 та працівників міліції, та під впливом тяжких обставин: хвороб, не вирішення протягом тривалого часу конфлікту з чоловіком.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1, просить рішення суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд, у звязку з його необґрунтованістю, порушенням норм матеріального та процесуального права, неналежним дослідженням доказів по справі.

Апелянт зазначає, що договір був укладений на невигідних для них умовах, під впливом тяжкої обставини, а саме важкого матеріального становища для неї та її дітей, які хворіють і не вистачає коштів на ліки та достатнє харчування, відповідачі наполягали на продажі нерухомості саме їм, що згодом переросло в погрози у звязку з чим вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення апелянта та позивачів, підтримавших апеляційну скаргу, заперечення відповідача, її представника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що квартири АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_3 73/100 часток квартири, та ОСОБА_7 27/100 часток квартири, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Сумської міської ради 19 травня 2005 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» за номером запису 1489 книги 36, реєстраційний номер 11148992.

04 червня 2009 року між ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_3, представником ОСОБА_7 ОСОБА_9, з одного боку, та ОСОБА_4, з другого боку був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Договір посвідчено нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_6 ВМС № 931131. (а.с.6)

За вказаним договором були проведені повні розрахунки за продану квартиру, будь-яких претензій, які б стосувалися розрахунку сторони один до одного не мали (а.с.8 спільна заява сторін).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_3 суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачі не надали доказів здійснення на них тиску під час укладення договору купівлі-продажу квартири з боку ОСОБА_7 та працівників міліції. Твердження позивачів про вчинення правочину під впливом тяжких обставин є недоведеними та необґрунтованими.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Відповідно до ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

З договору купівлі-продажу квартири (а.с.6) вбачається, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 підтвердили, що укладення даного договору відповідає їх інтересам, їх волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, та засвідчили, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних та інших осіб, яких вони зобовязані утримувати за законом чи договором (п.п.5, 6 Договору купівлі-продажу квартири).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 співвласник квартири, та працівники міліції при укладенні договору купівлі-продажу взагалі не були присутні, оскільки інтереси ОСОБА_7 представляв його представник за довіреністю, а працівник міліції був присутній за проханням нотаріуса, вже при проведенні остаточного розрахунку між сторонами, а не при укладенні договору і ніякого відношення до його укладення не мав.

Щодо підстав укладення договору на невигідних умовах, то апелянт не надав відповідних доказів. Так, квартиру продано за 35000 доларів, що не оспорюється сторонами, крім того позивачі мали величезний борг по комунальних платежах до 20000 гривень, та за них його сплатила ОСОБА_4

Крім того, апелянт пояснила в апеляційному суді, що на даний час частково витратила отримані від покупця квартири кошти, та немає можливості повернути їх відповідачці, та повернути сплачені борги по комунальних послугах.

Колегія суддів бере до уваги і той факт, що інший продавець ОСОБА_7 не згоден на визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, навів аналіз, оцінку зібраних доказів, правильно застосував матеріальний закон, який регулює спірні правовідносини, та обґрунтовано відмовив у позові, а тому відсутні підстави для зміни або скасуванні рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набрала законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Верховного Суду України.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)