Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів: Косигіної Л.М., Котік Т.С.

при секретарі судового засідання Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 01.11.2010 року

встановила :

В серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом. Зазначив, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку йому належить 0,1727 га, що розташовані по вул.Корольова, 11-а в с.Глибочиця, Житомирського району. ОСОБА_3 без його згоди на вказаній земельній ділянці збудував хлів, погріб, огорожу, посадив дерева, чим перешкоджає нормальному користуванню належною йому земельною ділянкою, а також завдає матеріальної і моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини, просив зобов'язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження належною земельною ділянкою, а саме: знести побудований на ній хлів, погріб, огорожу та ліквідувати дерева, які ростуть на межі та його земельній ділянці, а також стягнути 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 01.11.2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт посилається на те, що ним як в позовній заяві, так і в судовому засіданні заявлялось клопотання про призначення по справі експертизи для обміру земельної ділянки. Проте, суд не взяв до уваги дане клопотання, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено право власника земельної ділянки або землекористувача вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть, якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки /ст.212 ЗК України/.

Судом встановлено, що сторони по справі є власниками суміжних земельних ділянок. Так, позивачу на підставі рішення 17 сесії 5 скликання Глибочицької сільської ради від 08.10.2008 року передана у власність земельна ділянка розміром 0,1727 га, що розташована по вул.Корольова, 11-а, в с.Глибочиця, Житомирського району. Право власності ОСОБА_1 на згадану земельну ділянку посвідчене Державним актом на право власності на землю виданим 14.05.2009 року, серія ЯГ №808972 (а.с.З).

Відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення від 22.02.2008 року, прийнятого 14 сесією 5 скликання Глибочицької сільської ради, передано у власність 0,1376 га, розташованих по вул.Корольова, 11, в с.Глибочиця, Житомирського району. Право власності ОСОБА_3 підтверджується Державним актом на право власності на землю, виданим 19.04.2010 року, серія ЯК №430521(а.с.27-28).

Вказані Державні акти зареєстровані у встановленому законом порядку.

Згідно ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Проте, ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 звів господарські споруди, посадив дерева на його приватній земельній ділянці, що призвело до порушення прав позивача. Навпаки, з матеріалів, долучених позивачем до його позовної заяви, вбачається, що спір з приводу землекористування сторін, неодноразово розглядався компетентними органами,якими не встановлено будь-яких порушень землекористування з боку відповідача (а.с.8,9,10,22).

Тому висновок суду першої інстанції про безпідставність позову є неправильним.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Посилання ОСОБА_1 на безпідставне відхилення місцевим судом його клопотання про призначення по справі експертизи, хоча він про це заявляв і в позовній заяві і під час судового розгляду, не відповідають дійсності. Таке клопотання відсутнє в тексті позовної заяви ОСОБА_1, не зафіксовано в журналі судового засідання та не міститься в матеріалах технічного запису судового засідання.

З огляду на наведене, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 01.11.2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді