Справа № 2-2206/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" серпня 2010 р. Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Стояковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одесі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - про вселення, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою, як законний представник свого неповнолітнього сина ОСОБА_1 , який під час розгляду справи досяг повноліття та підтримав заявлені вимоги, в яких просив вселити його до квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 .

Позовні вимоги з посиланням на ст.ст.64,150, ч.3 ст.160 ЖК України, мотивовані тим, що проживання ОСОБА_1 з матерю, сестрою, яка має дитину, в одному житловому приміщенні не відповідає нормам проживання різнополих осіб. В зв`язку з чим він виявив бажання проживати разом із батьком - відповідачем по справі. Відмова батька у надані йому можливості проживати разом з ним стала підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пред`явлені в його інтересах позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представники відповідача пред`явлені позовні вимоги не визнали в повному обсязі та посилаючись на їх безпідставність просили відмовити в задоволенні.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в судове засідання не явився, надіславши до суду заяву в який просив розглянути справу у його відсутність.

Суд, заслухавши позивача та представників відповідача, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого УЖКГ та ПЕК Одеської міської ради від 12.11.2009р. ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2008р., яке набрало законної сили та на час розгляду даної справи є чинним, ОСОБА_1 , 1992 року народження був визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 в зв`язку зі зміною ним та його матерю ОСОБА_3 місця проживання у 1998 році на підставі ст. 107 ЖК України.

Судом не приймаються до уваги та відхиляються посилання позивача на ст.ст.64,150,160 ЖК України, як на обґрунтування позову, так як зазначені норми не регулюють виникли між сторонами правовідносини. Дані норми застосовуються при виникненні спірних відносин між членами сім`ї власника житла, яким ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 не є, оскільки, як було зазначено судом він з 1998 року втратив право користування жилою площею в спірній квартирі.

Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються книгою третю, розділом І «Право власності» ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження. Частина 1 ст.319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Тобто, власник на свій власний розсуд вирішує питання пов`язані з користуванням, володінням та розпорядженням своїм майном, в тому числі і на вселення до свого житла будь-яких осіб.

Отже, з урахуванням зазначених норм, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги непорушність прав власника, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є необґрунтовані, безпідставні, такі, що не ґрунтуються на законі, та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На думку суду, погіршення житлових умов ОСОБА_1 може бути підставою для зарахування його до обліку, як особу яка потребує поліпшення житлових умов. Інші посилання на обґрунтованість пред`явлених позовних вимог судом до уваги не приймаються, так як правового значення для розгляду справи не мають.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, відмовляючи в задоволені позовних вимог суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позовних вимог постановлені ухвалою суду від 13.01.2010р., знявши арешт з квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 10,11,57,63,209, 212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - про вселення відмовити в повному обсязі.

Після набрання рішенням суду законної сили, скасувати заходи забезпечення позовних вимог, шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , раніше накладений ухвалою суду від 13.01.2010р., виключивши з реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, контрольна сума Б8БГГДЗГ27, реєстраційний номер 9423090, дані щодо арешту вказаної квартири.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Суддя