Справа № 2-46/10
(провадження №2-46/10)
РІШЕННЯ

(ЗАОЧНЕ)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Таранцова С.П.,

при секретарі Оніщенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Каховського відділення Херсонської філії Приватбанка, кредитного інспектора Приватбанка - Медкова Сергія Григоровича про визнання дій незаконними, усунення перешкод у здійсненні права власності, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

У квітні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дії кредитного інспектора Приватбанку С.Г. Медкова по вилученню автомобілю та складений при цьому Акт прийому незаконними, усунути перешкоди у здійсненні права власності, зобовязавши відповідачів повернути належний йому автомобіль «Опель Омега», 1998 року випуску, держномер 5888 АЕ безоплатно та стягнути з них на його користь заподіяну моральну шкоду в сумі 7000 грн.

В ході розгляду справи позивач уточнив та доповнив свої позовні вимоги. Просив суд визнати також незаконними дії Приватбанку по вилученню у нього автомобілю, а також стягнути відповідачів на свою користь упущену вигоду, а саме: не отриманий прибуток фізичної особи - підприємця за період часу з квітня 2009 року по день постановлення рішення суду та інші збитки, які складаються з витрат на сплату єдиного податку, плати за оренду землі та витрат, понесених на оплату утримання автомобілю на штраф майданчику.

В обґрунтування вимог позову ОСОБА_1 вказав, що 18.06.2007 року між ним та Приватбанком, Каховським відділенням Херсонської філії Приватбанку укладено договір про надання кредиту у розмірі 8714,28 доларів США, а також з метою його забезпечення - договір застави належного йому на праві власності автомобілю - «Опель Омега» 1998 року випуску, держномер 5888 АЕ. Всупереч положенням вказаних договорів та норм діючого на теперішній час законодавства України кредитний інспектор Приватбанку С.Г. Медков 06.04.2009 року самовільно вилучив цей автомобіль, чим грубо порушив його права та законні інтереси та заподіяв моральну шкоду, яка полягає у хвилюваннях та переживаннях внаслідок порушення права власності. Крім того, внаслідок незаконних дій відповідачів протягом тривалого часу він позбавлений можливості користуватись своїм автомобілем, що призвело до повної втрати доходів від підприємницької діяльності, а також до інших витрат, які він просить стягнути з Приватбанку.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Відповідачі у судове засіданні не зявились, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним, чином, причину своєї неявки не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Заслухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступних обставин.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, 18.06.2007 року Приватбанк та ОСОБА_1 уклали договір, за умовами якого останній отримав споживчий кредит на придбання автомобілю в сумі 10596,78 долів США під 14,28% річних на строк до 18.06.2010 року з щомісячним платежем 312,06 доларів США, здійснення якого повинно проводитись з 18 по 24 число кожного місяця. Також, в забезпечення зобовязань по цьому договору сторони уклали договір застави, згідно із п.1 якого заставодержатель - Приватбанк має право в разі невиконання Позичальником - ОСОБА_1 своїх зобовязань по кредитному договору від 18.06.2007 року одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави - автомобілю Опель Омега, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить останньому на праві власності.

В пункті 2.3.7 договору кредиту та в п. 15.7.3 Договору застави сторони передбачили право Банку дострокового стягнення кредиту шляхом звернення стягнення на заставлене майно у разі порушення позичальником своїх зобовязань за договором кредиту. Згідно із п. 24 договору застави звернення стягнення на предмет застави за вибором заставодержателя може здійснюватись шляхом продажу предмета застави із укладанням договору купівлі - продажу з іншою особою.

У відповідності із ст. 26 Закону України «Про заставу» заставодавець має право в будь-який час до моменту реалізації предмета застави припинити звернення стягнення на заставлене майно виконанням забезпеченого заставою зобов'язання. Якщо зобов'язання, забезпечене заставою, передбачає виконання частинами, заставодавець має право припинити звернення стягнення на предмет застави шляхом виконання простроченої частини зобов'язання.

Закон України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень » містить чітку послідовність дій у разі позасудового звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, яким є рухоме майно.

Правові наслідки невиконання вимоги обтяжувача визначені у статті 28 цього Закону. Зокрема, якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обовязок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

Вказаним Законом також визначена і процедура передачі обтяжувачу права власності на предмет забезпечувального обтяження (статті 29).

Всупереч вищенаведеним нормам, без рішення суду, а також без додержання вимог п. 17.10 Договору застави від 18.07.2007 року та п. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо предявлення письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, строк сплати якої настав та спливу після предявлення такої вимоги тридцяти календарних днів, в порушення п. 24 цього Договору та без відома позивача і погодження цих дій співробітники Каховського відділення Приватбанку, кредитний інспектор Приватбанку С.Г. Медков 06.04.2009 року вилучили належний ОСОБА_1 на праві власності автомобіль марки Опель Омега», реєстраційний номер НОМЕР_1, 1998 року, а також техпаспорт та ключі від нього на підставі того, що позичальник не виконує взяті на себе зобовязання та передали цей автомобіль Приватбанку для реалізації його по ринковій ціні з метою погашення заборгованості.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в рахунок виконання вищевказаного договору сплачено ОСОБА_1 27 421,45 грн. та 1848,55 грн., що підтверджується відповідними квитанціями від 12.10.2009 року та свідчить про усунення споживачем порушення умов договору, відновлення ним сплати кредиту та відшкодування всіх штрафних санкцій і пені, нарахованих Банком за його несвоєчасну сплату .

Зважаючи на всі вищеперераховані обставини, суд вважає дії відповідачів по вилученню автомобіля у позивача незаконними і задовольняє позовні вимоги останнього в цій частині.

Конституцією України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, (стаття 41).

Відповідно до вищенаведеної норми, а також ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ч. І та ч. З ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно із чинним законодавством моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності ( тому числі інтелектуальної), прав наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків .

Суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що відповідач своїми діями спричинив йому моральну шкоду, яка виразилась у порушенні його права власності на автомобіль, неможливості тривалий час користуватись своїм майном, хвилюванні з приводу цього та невідомості щодо перебування та стану свого транспортного засобу. Він не звертався до лікаря для підтвердження такого негативного впливу документально, але це й так є зрозумілим.

Вищезазначені обставини не спростовані відповідачами, а тому, суд, приймаючи до уваги характер правопорушення, глибину душевних страждань, неправомірне позбавлення позивача можливості володіння та користування своїм майном, з урахуванням вимог розумності та справедливості прийшов до висновку, що його позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в сумі 7000 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 грн.

Стосовно визначення наявності і розміру упущеної вигоди суд вважає наступне.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування: доходу, який особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

ОСОБА_1 за допомогою належних і допустимих доказів підтвердив те, що він є приватним підприємцем, який сплачує єдиний податок та займається таким видом підприємницької діяльності як роздрібна торгівля з лотків та на ринках; рибальство, рибництво та повязані з ними послуги; санітарні послуги, прибирання сміття та знищення відходів; прибирання сміття, боротьба з забрудненням та подібні види діяльності, що підтверджується наданими ним реєстраційними документами. В результаті незаконних дій відповідачів позивач був позбавлений можливості користуватись своїм автомобілем і, як наслідок, здійснювати цю діяльність та отримувати від неї доходи. Зазначені обставини підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні, а також наданими суду письмовими доказами: звітами субєкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного податку, видатковими накладними, ветеринарними свідоцтвами, якісними посвідченнями про придбання товару в інших населених пунктах за попередній період часу, оригінали яких суд оглянув у судовому засіданні, а копії судом приєднані до матеріалів справи, з яких вбачається що до вилучення автомобілю його щоденний прибуток складав 915 грн.43 коп., оскільки сумарно обсяг виручки ОСОБА_1 згідно із відповідними звітами за другий квартал 2008 року - другий квартал 2009 року включно склав 329552 грн., а щомісячно: 329552 : 12 = 27 463 грн. або 915 грн. 43 коп. щоденно, але після вилучення автомобілю він цих коштів не отримував, що є упущеною вигодою, тобто доходом, який позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди в розмірі 155 623 грн., тобто за 175 днів, а саме: з 06.04.2009 року - моменту вилучення автомобілю, ключів від нього та техпаспорту та до моменту повернення йому транспортного засобу - 29.09.2009 року згідно ухвали суду про забезпечення позову від 23.04.2009 року.

Слід зазначити, що позивачем в судовому засіданні документально підтверджено і інші витрати, яких він зазнав внаслідок незаконних дій відповідачів.

Так, не отримуючи доходів від підприємницької діяльності та не маючи можливості без наявності транспортного засобу займатись рибальством на орендованій ним земельній ділянці Новокамянської сільської ради Каховського району Херсонської області для розміщення штучних ставків, ОСОБА_1 сплатив за 5 місяців відсутності в нього автомобілю єдиний податок у розмірі 900 грн. ( 180 х 5), а також плату за оренду землі, яка використовується для розміщення штучних ставків в сумі 1500 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, наявними в матеріалах справи, свідоцтвом на сплату єдиного податку та договором оренди землі від 17.03.2008 року.

Крім того, в ході розгляду справи судом встановлено і кореспондується з матеріалами справи, що ухвалою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 23.04.2009 року в забезпечення позову ОСОБА_1 зобовязано Каховське відділення Приватбанку негайно повернути останньому автомобіль марки «Опель Омега», який перебуває у заставі та заборонено його відчуження, а ухвалою від 28 жовтня 2009 року зобовязано вилучити негайно у відповідачів по справі та передати ОСОБА_1 техпаспорт на цей автомобіль та ключі від нього.

Разом з тим, автомобіль переданий позивачу в ході виконання вищезазначених ухвал лише 29.09.2009 року, а техпаспорт на нього та ключі і до цього часу так йому і не повернуто. В звязку з цим 22.10.2009 року ОСОБА_1 був зупинений співробітниками ДАЇ та притягнутий до адміністративної відповідальності за відсутність техпаспорту у вигляді штрафу в сумі 850 грн. Крім того, він змушений був також сплатити 518 грн. за тимчасове утримання його автомобілю на штраф майданчику. Ці збитки, на думку суду, теж підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів.

При цьому суд вважає, що всі вищезазначені збитки необхідно стягнути саме з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» як з винної у незаконних по відношенню до позивача діях юридичної особи.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 22, 321, ч. І ч. З ст. 386, 387 ЦК України, п.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 26 Закону України «Про заставу», ст.ст. 28, 29 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», п. З Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року, керуючись ст.ст. 10, 11,60, 88, 209, 212,214-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Визнати незаконними дії по вилученню у ОСОБА_1 06.04.2009 року автомобілю марки «Опель Омега», 1998 року випуску, держномер 5888 АЕ.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності, зобовязавши Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» повернути безоплатно ОСОБА_1 належний йому автомобіль марки «Опель Омега», 1998 року випуску, держномер 5888 АЕ, техпаспорт на цей автомобіль та ключі від нього.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1: моральну шкоду в сумі 3000 грн., упущену вигоду в сумі 155 623 грн., 900 грн. - витрати по сплаті єдиного податку; 1500 грн. - витрати по оплаті за оренду землі; 850 грн. - витрати на оплату адміністративного штрафу та 518 грн. - витрати за утримання автомобілю на штраф майданчику, а всього - 162 391 грн..

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір на користь держави у розмірі 1623 грн. 91 коп. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь ТУ ДСА України в Херсонській області в сумі 120 грн.

У задоволенні позову до Каховського відділення Херсонської філії Приватбанка, кредитного інспектора Приватбанка - Медкова Сергія Григоровича відмовити.

Рішення може бути переглянуте Каховським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Херсонської області через Каховський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після її подачі, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя С.П.Таранцов