Справа № 2-4113/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2010 року м. Кілія

21 серпня 2010 року м. кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

про

визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання, в якому вказала, що вона та її чоловік є власниками житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Радянська, 4. В 2009 році помер чоловік позивачки. На момент відкриття спадщини позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, що претендує на спадкове майно, не зверталася до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав на нерухоме майно. При житті спадкодавців правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок належним чином оформлено не було. У зв'язку з неможливістю оформити спадкові права на нерухоме майно інакше, ніж у судовому порядку, позивачка просить суд визнати за нею право на спадщину та, відповідною, визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Радянська, 4 на земельній ділянці площею 600,0 кв.м..

Позивачка у судовому засіданні підтвердила вказані позовні вимоги.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

Позивачка та її чоловік - ОСОБА_2 знаходяться в шлюбних відносинах з 21.04.1979 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про укладення шлюбу від 21.04.1979 року.

Як вказано в рішенні виконкому Вилківської міської ради № 222 від 15.12.1982 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 була виділена земельна ділянка, що розташована в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Радянська, 4 з метою будівництва на ній нового житлового будинку, про що був складений відповідний план забудови земельної ділянки, акт винесення в натурі меж земельної ділянки, зобов'язання позивачки та її чоловіка, а також рішення виконкому про виділення у безстрокове користування такою земельною ділянкою.

ОСОБА_2 помер 29.11.2009 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія 1-ЖД № 201618 від 01.12.2009 року.

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 20.04.2010 року вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Радянська, 4 складається з: літ. А - житловий будинок (складається з 1-1 коридор, 1-2 житлова кімната, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 житлова кімната, 1-6 складова, 1-7 коридор, 1-8 ванна, 1-9 кухня, 1-10 столова), літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - вбиральня, № 1-3,1 - надвірні споруди та знаходиться на земельній ділянці площею 600,0 кв.м..

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтями 1235 та 1236 ЦК передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкодавцями одну або декілька фізичних осіб; заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому; чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.05.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про призначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У судовому засіданні судом було встановлено, що позивачка, після смерті свого чоловіка, як наслідок спадкового правонаступництва, стала виключним власником вказаного житлового будинку відповідно до положень ст. 1268 ЦК, що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавця, тобто відкриття спадщини, так як постійно проживала з спадкоємцем та не відмовлялася від прийняття спадщини у встановленому на те порядку. Після прийняття спадщини спадкоємиця не зверталася до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав у встановленому порядку, на даний момент оформлення таких прав можливе лише у судовому порядку. Як вказала позивачка у судовому засіданні, вона з моменту відкриття спадщини до сьогодення веде всі необхідні витрати про утриманню та управлінню нерухомим майном, що підтверджуються відповідними письмовими доказами по справі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину у встановленому законодавством порядку, судом не виявлено.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, беручі до уваги досліджені факти правонаступництва, у тому числі й спадкових прав спадкодавців спадкоємцям, та у зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає пред'явлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16,316,318,319,328,331 ч.2, 386 та 392, 1268, 1233-1236 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину на Уг частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Радянська, 4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 29.11.2009 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Радянська, 4 на земельній ділянці площею 600,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3