Справа № 2-3267/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2010 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді О.М. Пілюгіної за участю секретаря Шмулич А.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Покотилівка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача суму моральної шкоди спричиненої злочином у розмірі 10000 гривень.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі та пояснив, що 13 липня 2005 року близько 20.00 год. відповідач керуючи автомобілем ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався по Харківській під`їзній дорозі в напрямку аеропорту зі сторони міста Києва в районі З км+400 м біля повороту до санаторія «Роща», при виконанні обгону допустив зіткнення з автомобілем ГАЗель, яким керував позивач, та який рухався у зустрічному напрямку. В результаті зіткнення позивачу були заподіяні тілесні ушкодження, внаслідок яких він перебував на стаціонарному лікуванні у Мереф`янській центральній лікарні у неврологічному відділенні з діагнозом гостра закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку в період з 08 по 23 серпня 2005 року. Також проходив лікування з діагнозом залишкові явища закритої черепно - мозкової травми з лікворною гіпертензією та астенічним синдромом. За висновком судово-медичної експертизи № 8024 від 18 лютого 2008 року спричинені позивачу тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості. За фактом дорожньо- транспортної пригоди у відношенні відповідача порушено кримінальну справу за обвинуваченням у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за якою позивача визнано потерпілим. Вказана кримінальна справа за постановою Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2009 року закрита у зв`язку із закінчення строків притягнення особи до кримінальної відповідальності, при цьому відповідач свою вину у вчиненні злочину визнав та не заперечував проти закриття справи з нереабілітуючих підстав. Враховуючи, що тілесні ушкодження позивача заподіяні в результаті неправомірних дій відповідача, він повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала вимоги позивача постилаючись на обставини викладені позивачем та в доповнення пояснила, що доказами по справі також є: висновок судово-медичної експертизи № 8024 від 18 лютого 2008 року, постанова про визнання позивача потерпілим, висновок комплексної транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи, що знаходяться в матеріалах кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України.

-'чвдповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що не згоден з сумою спричиненої моральної шкоди, яку вважає завеликою, згоден сплати 2000 гривень, при цьому пояснив що дійсно була дорожньо - транспортна подія, у відношенні нього порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України та за його згодою справу закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Просив врахувати що він є пенсіонером та на його утриманні перебуває неповнолітній син. Зауважив, що спричинення тілесних ушкоджень потерпілому встановлено через 1,5 років після події, а експерт у своєму висновку щодо виникнення тілесних ушкоджень висловився з ' певною долею вірогідності, тому відповідач вважає що потерпілому спричинені легкі тілесні ушкодження.

Суд заслухавши позивача, представника позивача ОСОБА_3 , дослідивши докази по справі, оглянувши матеріали кримінальної справи № 1-1053/09 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що постановою Харківського районного суду Харківської області від 21 вересня 2009 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, ст. 11-1 КПК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - закрито (а.с. 2).

При огляді матеріалів кримінальної справи № 1-1053/09 за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України, встановлено: постановою слідчого Харківської міжрайонної прокуратури від 25 серпня 2009 року позивач по справі визнаний потерпілим (а.с. 129 -13*0); за висновком комппекснОї транспортно - трасологічної та автотехнічної експертизи № 9073/9529 від 26 листопада 2008 року в дорожньо -транспортній ситуації, що відбулася 13 липня 2005 року близько 20 годин на Харківській під`їзній дорозі до аеропорту зі сторони міста Києва 3 км + 400 м біля повороту до санатдрія «Роща» Харківського району за участі автомобіля ГАЗель реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням

І

> ОСОБА_5 та автомобіля ВАЗ-2107 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , одій автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п. п. 10.1 та 14.2 Іравил дорожнього руху України. В даній дорожньо - транспортній ситуації технічна можливість уникнути іткнення транспортних засобів з боку водія ОСОБА_2 визначалась виконанням ним вимог п. п. 10.1 і 4.2 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру, його дії не Ідповідапи вимогам п.п. 10.1 і 14.2 Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору

у причинному зв`язку з виникненням подій даної дорожньо - транспортної пригоди. В даній дорожньо - транспортній ситуації водій автомобіля ГАЗель ОСОБА_5 повинен бути діяти відповідно вимогам п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_5 не вбачається невідповідності вимогам п. 12.2 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо - транспортній ситуації водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості запобігти зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України. У діях водія ОСОБА_5 в даній дорожньо - транспортній ситуації не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходились з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 112-116); відповідач ознайомлений з матеріалами вказаної експертизи, про що свідчить протокол ознайомлення від 25 серпня 2009 року ОСОБА_2 (а.с. 117); відповідно до висновку експерта № 1881 від 08 квітня 2006 року у ОСОБА_1 мала місце гостра закрита черепно- мозкова травма, струс головного мозку, тупа травма м`яких тканин теменної та лобної областей голови, тобто легкі тілесні ушкодження, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, які утворилися від дії тупих твердих предметів та могли утворитись в умовах дорожньо - транспортної пригоди яка мала місце 13 липня 2005 року, та з урахуванням характеру ушкоджень та їх локалізації не є типовими для спричинення їх власною рукою та їх спричинення при падінні на площину з висоти особистого зросту також можливо виключити (а.с. 83-84).

Відповідно до довідок стаціонарного відділення Мереф`янської центральної районної лікарні позивач в період з 08.08.2005 року по 23.08.2005 року та в період з 10.10.2006 року по 21.10.2006 року перебував на лікуванні з діагнозом остаточні явища закритої черепно-мозкової травми з лікворною гіпертензією та астенічним синдромом (а.с. 3;4).

За довідкою виданою Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області, відповідачу з 08 серпня 2009 року призначена пенсія за вислугу років у розмірі 1111,81 гривень (а.с. 22)

Відповідач має неповнолітнього сина ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про народження НОМЕР_3 видане 09 квітня 2003 року видане Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області, запис про народження № 61 (а.с. 23).

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_4 заповненої 29.08.1986 року на ім`я ОСОБА_2 , записи про працевлаштування після 07 серпня 2009 року - відсутні (а.с. 24-25).

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. З ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завдамі внаслідок порушення її прав. Моральною шкодою визнається фізичний біль та страждання, яких особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до пункту першого, частини другої якої, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Враховуючи що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який порушив п. п. 10.1 і 14.2 Правил дорожнього руху України керуючи автомобілем, що не заперечував сам відповідач, враховуючи що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим проходив курс лікування, а в подальшому проходив реабілітацію наслідків отриманої травми, що вплинуло на фізичний стан здоров`я позивача ще молодої людини і як наслідок фізичного болю - моральні страждання, у зв`язку з порушенням звичайного життєвого ритму, організація якого вимагала І додаткових зусиль для підтримання на усталеному рівні, тому суд вважає що позивач має право на відшкодування моральної шкоди. При цьому суд не приймає до уваги посилання відповідача на його незгоду з висновками експертизи щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень позивача, оскільки під час розгляду кримінальної справи відповідач свою вину у вчиненні злочину визнав, не оскаржував матеріалів кримінальної справи, де міститься вказаний висновок, не заперечував проти закриття справи нереабілітуючих підстав, та у судовому засіданні не заперечував проти відшкодування позивачу моральної шкоди. При відшкодуванні шкоди завданої вчиненням злочину, відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від матеріального становища особи що завдала шкоди.

Враховуючи вищевикладене, на засадах розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позов підлягає частковому задоволенню і на відшкодування позивачу моральної шкоди буде достатнім стягнути з відповідача три тисячі п`ятсот гривень, а в задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу - відмовити.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.23 ч. 1; ст. 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд відшкодування моральної шкоди у розмірі три тисячі п`ятсот гривень, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору у розмірі п`ятдесят одна гривня 00, та суму витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу у розмірі сто двадцять гривень 00 коп.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду а також, апеляційну скаргу на протязі двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заява про апеляційне оскарження не буде подано.

Якщо було подано таку заяву, але апеляційна скарга не була надана в строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: