№ 2-444/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.07.2010 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Кладько Г.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ВАТ «Державний Ощадний банк України» до ОСОБА_2 про повернення безпідставно набутого майна (коштів), -

в с т а н о в и в:

Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі адміністрації Володимирецького територіально відокремленого безбалансового відділення №10017/0145 звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 безпідставно нажитого майна, а саме помилково зарахованих на її картковий рахунок коштів в сумі 2178,61 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та пояснив, що внаслідок збою у роботі компютерної техніки, а також внаслідок співпадіння анкетних даних клієнтів банку, 25 березня 2010 року заробітну плату в сумі 2178,61 грн. ОСОБА_3 було помилково зараховано на картковий рахунок відповідача ОСОБА_2, яка перебуває на обліку в Володимирецькому районному центрі зайнятості. 29 березня 2010 року вказані кошти були зняті з карткового рахунку відповідачем. Після виявлення факту помилкового зарахування коштів, відділення за рахунок власних коштів перерахувало кошти в сумі 2178,61 грн. належному отримувачу та звернулось до ОСОБА_2 з претензією про повернення безпідставно отриманих нею коштів. Незважаючи на звернення банку, відповідач ОСОБА_2 ухиляється, у звязку з чим просив задоволити позов, стягнути з ОСОБА_2 безпідставно набуті кошти та судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечила, пояснила, що в кінці березня 2010 року на її рахунок дійсно надійшли кошти в сумі понад 2 тис. грн., про що вона була проінформована СМС-повідомлення на свій мобільний телефон. Разом з тим, 29 березня 2010 року в м.Кузнецовськ у неї було викрадено пластикову картку з ПІН-кодом, у звязку з чим вона коштів в сумі 2178 грн. з рахунку не знімала. Просила відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.02.2010 року між ВАТ «Державний Ощадний банк України» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір №1006 про відкриття фізичній особі працівнику бюджетної установи (отримувачу державної соціальної допомоги) карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетно-кредитною схемою. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 було відкрито рахунок в установі банку за №9652 та видано пластикову платіжну картку.

Також встановлено, що 25 березня 2010 року на рахунок №9652 зараховано кошти в сумі 97,88 грн. та 2178,61 грн., що підтверджується випискою з рахунку ОСОБА_2

Відповідач визнала ту обставину, що про надходження вказаних коштів їй було відомо. Так, в своїх поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що про надходження та зняття коштів з її карткового рахунку вона отримувала СМС-повідомлення на мобільний телефон. В кінці березня 2010 року їй надійшло повідомлення про зарахування на карточку великої суми понад 2000 грн., що її здивувало, оскільки виплати з центру зайнятості такими значними раніше не були.

Як вбачається зі ст.1212 ЦК України особа, яка набула (зберегла) майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави зобовязана повернути потерпілому це майно. Ці положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Безпідставно набуте майно повертається потерпілому в натурі, а якщо це неможливо відшкодовує його вартість, як це передбачено ст..1213 ЦК України.

У відповідності до п.2.36, 2.37 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою НБУ №22 від 21.01.2004 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за N 377/8976, з наступними змінами та доповненнями, Якщо з вини банку кошти зараховані на рахунок неналежного отримувача, то банк зобов'язаний одразу після виявлення своєї помилки перерахувати ці кошти на рахунок отримувача, якому вони призначалися, але внаслідок помилки банку не були зараховані. Одночасно банк, який помилково переказав кошти, зобов'язаний негайно надіслати повідомлення неналежному отримувачу про здійснення йому помилкового переказу та про потребу повернути зазначену суму протягом трьох робочих днів з дати надходження

такого повідомлення. У разі неповернення коштів неналежним отримувачем добровільно, банк, з вини якого кошти зараховані цьому отримувачу не за призначенням, стягує їх в судовому порядку. Спори між банком, з вини якого здійснено помилковий переказ коштів, та неналежним отримувачем цих коштів вирішуються в судовому порядку.

Обовязок повернути безпідставно отримані кошти передбачений також і умовами договору №1006, укладеного між сторонами, зокрема п.6.1.2 договору, з якого вбачається, що клієнт зобовязаний сплачувати банку грошові кошти у вигляді сум, помилково зарахованих банком на картрахунок.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що кошти в сумі 2178,61 грн. набуті ОСОБА_2 без будь-якої правової підставі, що крім пояснень сторін підтверджується також і письмовими доказами виписками з рахунків, враховуючи, що банком за рахунок власних коштів повернуто заробітну плату в сумі 2178,61 грн. належному отримувачу ОСОБА_3, а також враховуючи, що вимога банку про повернення безпідставно отриманих коштів ОСОБА_2 добровільно не виконана, суд приходить до висновку, що безпідставно отримані кошти в сумі 2178,61 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_2 в користь установи банку.

Пояснення відповідача щодо викрадення у неї платіжної карти з ПІН-кодом не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

Як вбачається з листів Володимирецького РВ УМВСУ у Рівненській області та Кузнецовського МВ УМВСУ у Рівненській області, ОСОБА_2 не зверталась до цих відділів із заявами про викрадення пластикової картки.

У відповідності до п.3.15 Положення про порядок емісії платіжних карток і здійснення операцій з їх застосуванням, затвердженого Постановою Національного банку України №137 від 19.04.2005 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 р.за N 543/10823, держатель платіжної картки зобов'язаний використовувати

її відповідно до вимог законодавства України й умов договору,

укладеного з емітентом, не допускати використання платіжної картки

особами, які не мають на це законного права або повноважень. Держатель платіжної картки зобов'язаний зберігати платіжну картку та інформацію, яка дає змогу користуватися нею (у тому числі ПІН), контролювати рух коштів за своїм картрахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися держателем. Клієнт чи її держатель має негайно повідомити емітента (або визначену ним юридичну особу) про втрату платіжної картки в порядку, передбаченому договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за переказ коштів, ініційований за допомогою цієї платіжної картки, до отримання такого повідомлення, якщо інше не передбачено договором.

Аналогічно, згідно умов договору №1006, зокрема п. 6.1.5 держатель пластикової картки, яким являється ОСОБА_2, зобовязаний терміново повідомити банк в усній формі про втрату пластикової картки за будь-яких обставин, а також про те, що ПІН-код став відомій іншій особі. У відповідності до п.8.3. договору клієнт повністю відповідає за всі операції з пластиковою карткою з використанням ПІН, також інші операції, які потребують авторизації, протягом трьох годин з моменту подання заяви про втрату картки та занесення її в електронний стоп-лист.

Оскільки обовязку щодо повідомлення банку про втрату пластикової картки з ПІН-кодом ОСОБА_2 своєчасно не виконала, з заявою про втрату картки звернулась лише 30.03.2010 року, що підтверджується її власними поясненнями та довідкою №157 від 01.07.2010 року, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 несе відповідальність за операцію по зняттю готівки з її карткового рахунку, яка мала місце 29 березня 2010 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.1212, 1213 ЦК України, ст.ст.15,202, 208-212 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі Володимирецького територіально відокремленого безбалансового відділення №10017/0145 безпідставно отримані кошти в сумі 2178 (дві тисячі сто сімдесят вісім) грн. 61 коп., понесені при подачі позову та документально підтверджені судові витрати в сумі 171 (сто сімдесят одна) грн., а всього стягнути 2349 (дві тисячі триста сорок девять) грн. 61 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано сторонами протягом десяти днів після проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

Головуюча: