Справа № 2-662/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2010 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1.

при секретарі Хроняк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

установив:

11 листопада 2009 року позивач предявив суду позов до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 27 липня 1991 року у Червоноармійському районному відділенні реєстрації актів цивільного стану м. Львова, актовий запис 304.

В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що від спільного шлюбу у них є троє неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 Подружнє життя з відповідачкою не склалося. З 2004 року вони, не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Вважає, що шлюб носить формальний характер та його слід розірвати. В звязку з цим він звернувся до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день у нього є інша жінка з якою він має намір створити нову сімю, два роки тому він вже подавав позов до Шевченківського районного суду м. Львова про розірвання шлюбу, який судом було залишено без розгляду, оскільки в силу обставин, які склалися у нього на роботі, позивач не мав можливості зявлятися в судові засідання. Крім цього, позивач не заперечив, що у розпаді сімї є і його вина, він неодноразово зраджував подружню вірність та не приділяв уваги відповідачці під час спільного проживання. Примирення між ними не можливе, та розірвання шлюбу буде повністю відповідати їх інтересам та інтересам їх дітей. Просить позов задовольнити.

Відповідач подала суду письмові заперечення проти позову, та в судовому засіданні пояснила, що заперечує проти розірвання шлюбу, тому, що позивач у позовній заяві виклав неправдиві обставини розпаду їхньої сімї, які принижують її як дружину та матір. Вона ніколи не зраджувала подружній

вірності, на відміну від позивача та постійно дбала про добробут сімї в той час коли позивач знаходився на заробітках за кордоном. Відповідачка сама виховувала трьох дітей, а позивач приїжджав лише один раз на рік та не надавав достатньої матеріальної допомоги ні їй, ні дітям.

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, зясувавши взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їх неповнолітніх дитей, що мають істотне значення.

Враховуючи матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що витрати повязані з реєстрацією розірвання шлюбу в органах РАЦСу слід покласти на сторони в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований 27 липня 1991 року у Червоноармійському районному відділенні реєстрації актів цивільного стану м. Львова.

При реєстрації розірвання шлюбу у відділі РАЦСу стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 по 8 (вісім) грн. 50 коп. державного мита в доход держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_1