Справа №22-ц-4769/10 Суддя-доповідач - Маслов
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Нафтопроммаш»

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2010 року

у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Нафтопроммаш» до ОСОБА_1 про спонукання до вчинення дій,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня

2010 року в задоволенні позовних вимог ВАТ «Нафтопроммаш» відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ВАТ «Нафтопроммаш», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення представниці позивача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ВАТ «Нафтопроммаш» на підставі свідоцтва про право власності від 11 червня 2003 року належить гуртожиток, розташований по вул. Ярославського, 4 у м. Охтирка Сумської області (а. с. 6-7).

З 01 жовтня 2005 року ОСОБА_1 працювала у відповідача в цеху громадського харчування на посаді прибиральниці виробничих приміщень та санвузлів, у звязку з чим на підставі її заяви їй було надано кімнату №433 у вказаному вище гуртожитку (а. с. 8, 28, 29).

На заяві ОСОБА_1, адресованій голові правління ВАТ «Нафтопроммаш», від 07 вересня 2005 року про надання койко-місця в гуртожитку є резолюція посадової особи «Поселить в общежитие на общих основаниях (предоставить койко-место)» (а. с. 8).

17 серпня 2006 року вона була зареєстрована в кімнаті №433 даного гуртожитку, що підтверджується ксерокопією її паспорта на а. с. 27.

26 жовтня 2006 року відповідачку було звільнено з роботи у звязку зі скороченням чисельності працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 28).

01 червня 2008 року ВАТ «Нафтопроммаш» уклало з ОСОБА_1 строком до 01 червня 2009 року договір оренди кімнати №433, яку їй було надано у звязку з роботою (а. с. 5).

01 липня 2009 року товариство повторно уклало з відповідачкою строком до 01 липня 2010 року договір оренди цієї кімнати (а. с. 26).

Згідно з п.п. 2.2.7 цього договору наймач зобовязаний звільнити приміщення, що орендується, після закінчення обумовленого в цьому договорі строку користування, або у випадку дострокового розірвання договору, в пятиденний термін. У разі, коли наймач не звільняє орендоване приміщення у встановлений термін, він зобовязаний сплатити наймодавцеві неустойку в розмірі 20 грн. за кожен день прострочення повернення приміщення з орендного користування.

Листом від 16 березня 2010 року №47 ОСОБА_1 було повідомлено про необхідність звільнення кімнати в строк до 05 липня 2010 року у звязку із закінченням договору оренди (а. с. 9).

Жиле приміщення, в якому проживає відповідачка, належить до гуртожитку, що підтверджується свідоцтвом про право власності, копія якого є на а. с. 6.

Згідно зі ст. 132 ЖК УРСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Ст. 128 цього Кодексу передбачає, що жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та відповідного профспілкового комітету. Виселення з гуртожитків врегульовано ст. 132 цього Кодексу, у ч. 2 якої зазначено, що без надання іншого жилого приміщення може бути виселено працівників, у разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, може бути виселено лише з наданням іншого жилого приміщення. Про це зазначено у ч. 3 цієї статті. Відповідачка не підпадає під дію ч. 2 цієї статті, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові про звільнення відповідачкою кімнати у гуртожитку.

При цьому суд урахував, що відповідачка поселилася в гуртожиток у звязку з роботою у позивача, з дозволу посадових осіб позивача, була зареєстрована в цьому гуртожитку, поселилась на загальних підставах, без укладення договору оренди, який був укладений 01 червня 2008 року (а. с. 5) та продовжений 01 липня 2009 року (а. с. 26), що іншого житла вона не має, а рішенням Виконавчого комітету Охтирської міської ради від 16 червня 2010 року №139 вона поставлена на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов (а. с. 22).

Колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги щодо застосування до спірних правовідносин виключно норм ЦК України і, зокрема, про оренду житла. Колегія суддів вважає за можливе застосування до спірних правовідносин і окремих норм ЖК УРСР, зокрема, ст. 132.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 810 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона власник житла (наймодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є обєктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

До договору найму житла, крім найму житла, що є обєктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Системний аналіз вищезгаданих норм, дає підстави для висновку про те, що ч. 3 ст. 810 ЦК України передбачає застосування до відносин щодо найму житла, яке не є обєктом права державної або комунальної власності, положень цього Кодексу за умови, якщо інше не передбачено законом. Це означає, що переважно перед ЦК України підлягають застосуванню положення, що сформульовані, зокрема, у ст. ст. 1-12 ЖК України.

У договорі оренди, укладеному між сторонами 01 липня 2009 року, зокрема, передбачено, що відповідачка повинна дотримуватись Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями в Україні, а також Правил проживання у гуртожитку.

Крім того, ст. 822 ЦК України передбачено, що у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк.

Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Якщо наймодавець відмовився від укладення договору на новий строк, але протягом одного року уклав договір найму житла з іншою особою, наймач має право вимагати переведення на нього прав наймача та (або) відшкодування збитків, завданих відмовою укласти з ним договір на новий строк.

У разі продажу житла, яке було предметом договору найму, наймач має переважне перед іншими особами право на його придбання.

Як пояснила представниця позивача, відповідачка оплачує квартплату і комунальні послуги, заборгованості немає.

Таким чином, перевіривши рішення в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд ухвалив його з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Нафтопроммаш» відхилити, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 15 жовтня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала апеляційного суду набрали законної сили, але можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -