рішення

іменем україни

11 березня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого -ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі -ОСОБА_4,

за участю: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 2 листопада 2009 року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом про стягнення із ОСОБА_5 48428,6 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок вчиненої ОСОБА_5 02.07.2008 року ДТП, 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 71436,41 грн. на відшкодування майнової шкоди, та 2500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Зобовязано ОСОБА_6 повернути ОСОБА_5 пошкоджені внаслідок ДТП деталі її автомобіля, що підлягали заміні.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_5, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про зменшення стягнення до 44826,06 грн. у звязку із порушенням судом норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відповідно до ст.ст. 22, 1166, 1192 ЦК України відшкодуванню підлягає та шкода, якої особа зазнала порушенням її права. Так як матеріалами справи доведено, що для відновлення автомобіля позивач понесла витрати у розмірі 47042,54 грн., то стягненню підлягала така сума. Посилається і на те, що позивачем не доведено заподіяння йому моральної шкоди.

Порушенням норм матеріального права апелянт вважає те, що при ухваленні рішення суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки присуджена до стягнення сума перевищує заявлену у позові; стягнення 500 грн. в порядку відшкодування судових витрат за проведення автотоварознавчого дослідження не відповідає закону, так як стягненню підлягають лише витрати за проведення судових експертиз.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримання скарги, ОСОБА_6 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.07.2008 року на перехресті вулиць Липинського та Клепарівська сталась ДТП, внаслідок якої автомобіль НОМЕР_1 зазнав пошкодження. Постановою Шевченківського районного суду від 04.08.2008 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП визнано ОСОБА_5 У вересні 2008 року ОСОБА_6 здійснила ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого свого автомобіля за власні кошти.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно матеріалів справи судовим рішенням ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні ДТП, в результаті якої автомобіль ОСОБА_6 зазнав пошкодження.

Отже, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відшкодування завданої ОСОБА_6 майнової шкоди за рахунок винної особи - ОСОБА_5, відповідає матеріалам справи та нормам матеріального права.

Разом із цим суд прийшов до невірного висновку про розмір відшкодування майнової шкоди, вважаючи, що із ОСОБА_5 слід стягнути 71436,41 грн.

Ухвалюючи таке рішення суд виходив із того, що з часу відновлення ОСОБА_6 автомобіля ціни на матеріали та відновлювально-ремонті роботи зросли і тому для відшкодування шкоди у повному розмірі слід стягнути вартість робіт станом на 23.09.2009 року, тобто на момент проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Однак, такий висновок не відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_6 на день ДТП становила 44826,06 грн. Індекс інфляції в Україні з вересня 2009 року до лютого 2010 року становив (за виключенням серпня 2008 року та липня і серпня 2009 року, індекс інфляції в які становив 99,9%, 99,9%, 99,8 % відповідно):101,1; 101,7; 101,5; 102,1; 102,9; 101,5; 101,4; 100,9; 100,5; 101,1; 100,8; 100,9; 101,1; 100,9; 101,8; 101,9 %. Отже, загальний розмір відшкодування з урахуванням індексу інфляції становить 54687,79 грн. (44826,06 +493,09+762,04+672,39+941,35+1299,95+672,39+627,56+403,43+224,13+493,09+358,61+403,43+493,09+358,61+806,87+851,7 грн.).

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Оскільки матеріалами справи встановлено, що для відновлення порушеного права ОСОБА_6 замовляла та оплатила проведене 06.08.2008 року автотоварознавче експертне дослідження, то висновок суду про стягнення цих витрат у розмірі 500 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди є вірним.

Отже, доводи апеляційної скарги про стягнення 500 грн. у якості розподілу судових витрат є помилковими.

Висновок суду першої інстанції щодо підстав та розміру відшкодування моральної шкоди відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, доводи апеляційної скарги не спростовують їх правильність.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відшкодування майнової шкоди слід змінити, зменшивши його розмір до 55187,79 грн. (44826,06 грн. вартість відновлювального ремонту автомобіля, 9861,73 грн. - інфляційні, 500 грн. вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження).

На підставі наведеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 2 листопада 2009 року змінити, зменшивши розмір стягнення матеріальної шкоди із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 до 55187,79 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: