Справа № 22ц-5285/2010р. Головуючий у 1 інст. Березюк Г.М.
Категорія 27 Доповідач: Мусіна Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Павлишина О.Ф.

Суддів: Мусіної Т.Г., Штефаніци 10.Г.

При секретарі: Балюк О.С.

З участю представника банку - ОСОБА_1Ю відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 травня 2010 року

в с т а н о в и л а :

В серпні 2009 року ЗАТ КБ „Приватбанк звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про передачу в заклад банку шляхом вилучення належного відповідачам на праві власності заставленого майна, яке зазначене в договорі застави № 2378 від14.09.2007року та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на це майно.

У вересні 2003 р. ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ЗАТ КБ „Приватбанк". треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання умови збільшення відсотків ставки в односторонньому порядку за кредитом по кредитній угоді № С/V 3208 від 14.09.2007р. нікчемною.

Рішенням Миколаївського районною суду Львівської області від 11 травня 2010 року позов банку задоволено.

Передано в заклад Закритому акціонерному товариству комерційний банк „Приватбанк шляхом вилучення у ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1 належне йому майне, а саме, автомобіль Renault (модель Magnum, рік випуску 1998, тип ТЗ; сідловий тягач - E № кузова/шасі: VF611YTA100007461, реєстраційний номер НОМЕР_1); 2) у ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 аул. Грушевського, 3/52 Львівської області, належне йому майно, а саме автомобіль МАЗ (модель 54322, рік випуску 1987, тип Т3 сідловий тягач Е, № кузова/шасі ХТМ 7130, реєстраційний номер 26049ТА); автомобіль МАЗ (модель 3/938, рік випуску 1993, тип ТЗ; н/причіп бортовий Е, № кузова/шасі ХТМ38660Р0003019, реєстраційний номер 13455ТН); 3) у ОСОБА_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 належне йому майно, а саме: автомобіль KAISER (модель S 3803 CIC, рік випуску 1993, тип ТЗ: н/причіп платформа У, № кузова/шасі VNRS803GNI00642, реєстраційний номер ВС 3323ХХ).

Передано в заклад Закритому акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 належне їм майно, яке зазначене в договорі застави № 222378 від 14.09.2007р.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № Є/V 3208/1 від 14.09.2007р. в сумі 30821,72 долари США звернуто стягнення на автомобіль Renault (модель Magnum, рік випуску 1998, тип ТЗ; сідловий тягач Е, № кузова /шасі; VFG1YTA100007461, реєстраційний номер НОМЕР_1); автомобіль МАЗ (модель 54322, рік випуску 1987, тип ТЗ; сідловий тягач - Е, № кузова/шасі; X ГМ /130, реєстраційний номер 26049ТА); автомобіль МАЗ (модель 938, рік випуск, 1993, тип ТЗ; н/причіп - бортовий -Е, № кузова/шасі; ХТМ38660Р00030, реєстраційний номер 13455ТН); автомобіль KAISER ( модель S 3803 СІС, рік випуску 1032, тип ТЗ; н/ причіп - платформа У, № кузова/ шасі VNRS803GN100642, реєстраційний номер НОМЕР_2) шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі - продажу Предмету застави від імені Заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку а органах ДАІ України, а також наданням Приватбанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Звернуто стягнення на майно, яке зазначене в договорі застави № 2378 від 14.09.2007 року, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі - продажу Предмету застави від імені Заставодавця.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в користь Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк„ по 650 ( шістсот пятдесят) грн. судових витрат з кожного.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк про визнання умови по кредитній угоді нікчемною відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального прана, зокрема ст. 168 ЦКУ (не розглянув заяви про доповнення зустрічних позовних вимог) та норм матеріального права - ст.ст. 525. 1048. 1056 - 1 ЦК України щодо зміни банком в односторонньому порядку розміру процентів, просить скасувати рішення суду та направити справу на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника банку, відповідача ОСОБА_2 та його представника, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 вересня 2007 року між ЗАТ КБ „Приватбанк та ОСОБА_2 була укладена кредитна угода № Є/V 3208 за якою банк надав ОСОБА_2 кредит розміром 35000 доларів США до 14 вересня 2012 року зі сплатою 15% річних та договір про видачу траншу на суму кредиту. Гроші позичальником отримані.

В забезпечення позичальником зобовязань за кредитним договором 14 вересня 2007 року були укладені три договори застави транспортних засобів між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5

Пунктом 2.3.1, 2.3.3 кредитної угоди № Є/V 3802 передбачено право позивача при порушенні відповідачем договору на власний розсуд в односторонньому порядку змінити умови договору,зокрема, змінити відсоткову ставку, зажадати відпозичальника дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за йогокористування, а також п. 4.3 кредитної угоди та договору про видачу траншу передбачено обовязок позичальника при порушенні якого-небудь із зобовязань погашення банку відсотки за користування траншем кредиту в розмірі 32% річних від суми непогашеної заборгованості 10 числа кожногопоточного місяця з дня підписання угоди та договору.

Зазначені умови угоди підписані позичальником ОСОБА_2

Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Згідно зі ст.. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання із порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_2 з 11.11.2008 року порушував свої зобовязання за кредитним договором та станом на 15.04.2009 року має заборгованість перед банком в сумі 30 821, 72 долари США, яка складається з 28 323, 48 дол. США заборгованість за кредитом; 989, 32 дол. США - заборгованість за процентом за користування кредитом; 6,96 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобовязань та штрафи; 32,47 дол. США - штраф (фіксована частина); 1 469, 51 дол. США (процентна складова).

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про заставу, ст.ст. 589, 590 ЦК України за розрахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не було виконано. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Вимоги відповідача у зустрічному позові про те, що банк порушив ч. 2,3 ст. 1056 - 1 ЦК України щодо заборони збільшення в односторонньому порядку розміру процентів та нікчемність такої умови договору правильно залишені судом без задоволення, оскільки Цивільний Кодекс був доповнений статтею 1056 - 1 Законом України від 12 грудня 2008 року № 661 - VI, який набрав законної сили 30 грудня 2008 року, тобто через рік та три місяці після укладення сторонами кредитної угоди, і цей Закон зворотної сили немає. Банк при підвищенні відсоткової ставки діяв відповідно до умов кредитної угоди, підписаної сторонами, з попередженням позичальника.

З врахуванням вищенаведеного, суд обґрунтовано задовольнив позов банку та відмовив у зустрічному позові ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не розглянув його доповнення до зустрічного позову про визнання недійсним повідомлення банку від 13.02.2009 року його поручителю та визнання недійсним розрахунку заборгованості за кредитною угодою із процентною ставкою 21 % не розглянув його клопотання до цих доповнень про витребування оригіналу банківської ліцензії, які були відправлені рекомендованим листом 08.05.2010р. та не долучив його до справи, не заслуговують на увагу, оскільки доповнення ОСОБА_2 до зустрічного позову поступили до суду 12.05.2010 р. (а с. 80): тобто після ухвалення судом рішення, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 38), а клопотання в додатках до доповнень до зустрічного позову відповідачам взагалі не зазначено ( а.с 80).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримання процедури розгляду справи, передбачене ЦПК України, тому підстав для зміни або скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 11 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Павлишин О.Ф.

Судді Мусіна Т.Г.

ОСОБА_8