АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (III) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ВАТ «КЗРК») про стягнення моральної шкоди та просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 173800 грн. у звязку із професійним захворюванням.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто на його користь з ВАТ «КЗРК» у відшкодування моральної шкоди 40 000 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн. і витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ «КЗРК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права; неповно зясовані обставини по справі, які мають значення для розгляду справи. А саме: судом не застосовано пі.1. Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках позивачу, який передбачає, що факт спричинення моральної шкоди повинен встановлюватися цими комісіями; не доведений факт заподіяння позивачу моральної шкоди та не надано доказів вини ВАТ «КЗРК» у спричиненні йому моральних страждань.

Суд помилково застосував до спірних правовідносин ст.ст.153 та 237-1 КЗпП України та ст. 1167 ЦК України, залишивши поза увагою положення підпункту 4.2 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № Ірп/2004, яким встановлено, що відшкодування моральної шкоди не передбачено для осіб, які підлягають обовязковому соціальному страхуванню.

Крім того, судом не враховано, що позивач працював також на шахті ім. Орджонікідзе РУ ім.. Леніна, ВО «Кривбасруда» у шкідливих умовах праці та

обґрунтував розмір моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах дово; апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, і апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 тривалий час протягом 20 рок з 1988 по 2008 рік працював підземним прохідником на шахті ім..Леніна «КЗРК» в шкідливих умовах праці.

18 червня 2008 року рішенням ЛТЕК Україниського науково-дослідної інституту промислової медицини позивачу було встановлено професію захворювання. По факту професійного захворювання було проведек розслідування, про що був складений акт від 03 липня 2008 року.

За висновком МСЕК від 14.08.2008 року ОСОБА_4 встановлен 40% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності.

Постановою Відділення Фонду соціального страхування України в & ОСОБА_5 № 0407/20890/20890/2 від 27.08.2008 року позивачу призначені щомісячні страхові виплати та одноразова допомога в сумі 38940 грн., моральні шкода йому не відшкодовувалася.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильне виходив з того, що професійне захворювання виникло у позивача із вини адміністрації ВАТ «КЗРК» , які не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст. 153 Кодексу законів про працю та ст.13 Закону України «Про охорону праці»; саме відповідач винен у виникненні у нього хронічного професійного захворювання.

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 02 липня 2008 року, професійне захворювання у позивача виникло з вини адміністрації шахти ім..Орджонікідзе РУ ім..Леніна ВО «Кривбасруда» та ім..Леніна ВАТ «КЗРК » , які не забезпечили безпечні умови праці і порушили ст. 153 КЗпП та ст.13 ЗУ «Про охорону праці» (а.с.5-7).

Згідно п.19 зазначеного Акту, винними в порушенні законодавства про охорону праці є керівництво зазначених підприємств в період роботи позивача на них.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача ВАТ «КЗРК» моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р., відповідно до якого статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Доводи відповідача про те, що суд невірно застосував до даних правовідносин положення ст. 237-1 КЗпП України, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки первинна втрата професійної працездатності ОСОБА_4 була встановлена 14.08.2008 року.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивач обмежений в роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, недоведеності вини відповідача ВАТ «КЗРК» у цьому та неврахування терміну роботи на

справи та висновками суду.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений

судом без повного урахування розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного

Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в

справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до

якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в

межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві

моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному

випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується

характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер

отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін

у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і

наслідків, що наступили.

З огляду на те, що позивачу встановлено 40% втрати професійної

працездатності за 22 роки праці на двох підприємствах в умовах впливу

шкідливих факторів , а на ВАТ «КЗРК» він працював 18 років та, беручи до

уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем

професійного захворювання, і повязані з ним фізичні і моральні страждання,

інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача,

істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, і

наслідків, що наступили, колегія суддів вважає , що розмір моральної шкоди ,

який підлягає стягненню на користь позивача з ВАТ «КЗРК», повинен бути

зменшений з 40000 грн. до 20 000 грн., а рішення суду підлягає в цій частині

зміні відповідно до положень п.3ч.1ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК

України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Криворізький

залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010

року в частині стягнення моральної шкоди з Відкритого акціонерного

товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4

ОСОБА_6 змінити, зменшивши цей розмір до 20 000 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути

оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним

законної сили.

Головуючий:

Судді: