Справа №2-2008/10 26.10.2010
Провадження №22ц-7561/10
Державний герб України
Справа № 22ц-7561/10 Головуючий першої інстанції: Агєєва Л.І.
Категорія: 20 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання: Бобуйок І.Ф.,

за участю прокурора Фірцак Т.Ю., представника Миколаївської міської ради ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора міста Миколаєва

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 червня 2010 року, яке ухвалене за позовом прокурора міста Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним,

в с т а н о в и л а :

В липні 2009 р. прокурор міста Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказував, що 30 вересня 2008 р. між Миколаївською міською радою в особі управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (продавець) та приватним підприємцем ОСОБА_6 (покупець) укладено договір купівлі-продажу комунального майна (далі - Договір), який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 За умовами договору продавець передає у власність покупцеві нежитлове приміщення підвалу та першого поверху загальною площею 174,9 кв.м по пр. Леніна,11/3 в м. Миколаєві, а ОСОБА_6 зобовязана протягом тридцяти днів сплатити обумовлену договором ціну 242540 грн.

Відповідачка у передбачений договором строк не здійснила оплату за договором, у звязку з чим його розірвано рішенням господарського суду Миколаївської області від 8 квітня 2009 р.

Між тим 2 жовтня 2008 р. за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_6 продала ОСОБА_4 вказані нежитлові приміщення.

Посилаючись на те, що ОСОБА_6 не мала права на продаж приміщень по пр. Леніна, 11/3 у звязку з непроведенням оплати за договором від 30 вересня 2008 р., приховала цей факт від ОСОБА_4, прокурор просив суд визнати договір від 2 жовтня 2008 р. недійсним в силу ст. 203 ЦК України, зобовязати ОСОБА_6 повернути управлінню з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради ці приміщення.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 червня 2010 р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на невідповідність висновків суду щодо відсутності підстав для визнання оспорюваного договору недійсним вимогам матеріального права й просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представників міської ради, відповідача ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що за нотаріально-посвідченим договором купівлі-продажу комунального майна від 30 вересня 2008 р. Миколаївська міська рада в особі управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради (продавець) продала, а приватний підприємець ОСОБА_6 (покупець) купила нежитлове приміщення підвалу та першого поверху загальною площею 174,9 кв.м по пр. Леніна,11/3 в м. Миколаєві за ціною 242540 грн.

В обумовлений пунктом 2.1 Договору строк (тридцять календарних днів з моменту підписання договору та його нотаріального посвідчення) ОСОБА_6 не сплатила продавцю обумовлену договором суму.

Таке стало підставою для ухвалення 8 квітня 2009 р. господарським судом Миколаївської області рішення про розірвання договору від 30 вересня 2008 р.

1 жовтня 2008 р. ОСОБА_6 отримано витяг з реєстру прав власності на спірне нерухоме майно.

2 жовтня 2008 р. за договором купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 3275, ОСОБА_6 продала ОСОБА_4 нежитлове приміщення підвалу та першого поверху загальною площею 174,9 кв.м по пр. Леніна,11/3 в м. Миколаєві за ціною 201418 грн.

22 вересня 2009 р. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_4 продав вказані вище приміщення ОСОБА_9

Відмовляючи в позові, суд вважав, що не встановлено недодрежання сторонами оспорюваного правочину в момент його вчинення вимог, визначених частинами 1-3 ст. 203 ЦК України.

Однак, з таким висновком погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам матеріального закону та обставинам спору.

В силу ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Пунктом 1.3 договору купівлі-продажу комунального майна від 30 вересня 2008 р. передбачено, що право власності на майно переходить до покупця після повної сплати вартості придбаного обєкта приватизації.

Факт непроведення розрахунку ОСОБА_6 за придбані нежитлові обєкти встановлений в рішенні господраського суду Миколаївської області від 8 квітня 2009 р. і в силу ст. 61 ЦПК України не потребує доказування.

Частиною 1 ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідної ч. 4 цієї ж статті якщо договор про відчуження підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має право до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.

Таким чином, згідно спеціальній нормі, якою для спірних правовідносин є ст. 697 ЦК України, на час укладення договору купівлі-продажу з ОСОБА_4 ОСОБА_6 не набула права власності на нежитлове приміщення підвалу та першого поверху загальною площею 174,9 кв.м по пр. Леніна,11/3, а тому не мала права на відчуження цього обєкту нерухомості.

З урахуванням викладеного спірний договір в силу ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є недійсним і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про покладення обовязку на ОСОБА_10 повернути нежитлові приміщення, то вони не підлягають задоволенню, оскільки 22 вересня 2009 р. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу ОСОБА_4 продав вказані вище приміщення ОСОБА_9, до якого позовні вимоги по даній справі не заявлялись.

З урахуванням викладеного та положень пунктів 3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду необхідно скасувати, ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора міста Миколаєва задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 9 червня 2010 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов прокурора міста Миколаєва в інтересах Миколаївської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним задольнити частково.

Договір купівлі-продажу нежитлових приміщень та 1-го поверху загальною площею 174,90 кв.м по пр. Леніна,11/3 в м. Миколаєві, укладений 2 жовтня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського місткого нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований в реєстрі за № 3275, визнати недійсним.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законої сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: