Справа №22-ц-4821/10 Суддя-доповідач - Маслов
УХВАЛА

08 грудня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Дубровної В.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 03 листопада 2010 року про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, встановлення порядку користування квартирою,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 03 листопада

2010 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки Фольксваген Транспортер, держ. номер

ВМ 8934 АМ, який належить на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобовязано ОСОБА_1 доставити автомобіль марки Фольксваген Транспортер, держ. номер НОМЕР_1 за місцем своєї реєстрації.

Копію ухвали направлено ВДВС Тростянецького районного управляння юстиції для виконання, а після її виконання ОСОБА_1

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду в частині зобовязання його доставити автомобіль за місцем своєї реєстрації та направлення йому копії ухвали після її виконання скасувати.

При цьому вказує, що постійно працює в іншому місті та у звязку з роботою використовує автомобіль.

В частині накладення арешту на автомобіль ухвала суду не оскаржується.

Заслухавши пояснення ОСОБА_2, яка вважала ухвалу суду правильною, дослідивши матеріали справи і перевіривши ухвалу судді в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 01 вересня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до ОСОБА_1 з позовом про поділ спільного майна подружжя. У позові, поряд з іншим, просила визнати право власності за відповідачем на автомобіль марки Фольксваген Транспортер, держ. номер НОМЕР_1.

У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 також поряд з іншими вимогами просив визнати за ним право власності на зазначений автомобіль.

03 листопада 2010 року ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль марки Фольксваген Транспортер, держ. номер

ВМ 8934 АМ; зобовязання відповідача доставити зазначений автомобіль до м. Тростянця та передати його позивачці на зберігання.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач працює у м. Києві, куди і вивіз автомобіль. Крім того, надала копію оголошення про продаж спірного автомобіля.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151, ч. 3 ст. 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. п. 1, 7 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Враховуючи, що відповідач працює у м. Києві, що не заперечує позивачка, де у звязку з роботою використовує автомобіль, а також те, що обидві сторони просили визнати право власності на автомобіль за ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що накладення арешту на спірний автомобіль є необхідним видом забезпечення позову. Без арешту автомобіля є загроза його пошкодження або відчуження. Для арешту автомобіля суд зобовязав відповідача доставити транспортний засіб до місця реєстрації у Охтирському МРЕО ДАІ.

Суд застосував таке забезпечення позову, яке передбачено законом. Оскільки суд діяв в межах своїх повноважень, підставно забезпечив позов, а тому не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги. Це не позбавляє апелянта у найближчому судовому засіданні просити місцевий суд змінити спосіб забезпечення позову.

Посилання апелянта на те, що суд порушив вимоги процесуального закону щодо негайного надіслання копії ухвали особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, є необґрунтованими, оскільки згідно з ч. 7 ст. 153 ЦПК України у разі постановлення ухвали без повідомлення особи, щодо якої просять вжити заходи забезпечення позову, копія ухвали надсилається особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 03 листопада 2010 року про забезпечення позову в даній справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -