Справа № 2-876-2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2010 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: судді Алькової С.М., при секретарі Золотих Л.Н

розглянувши в попередньому судовом засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ

Відповідач до попереднього розгляду справи позов по суті та обставинами визнав у повному обсязі.

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона з грудня 1984 року проживає та зареєстрована у житловому будинку, розташованому у АДРЕСА_1 , який був збудований її бабусею ОСОБА_3 на земельній ділянці, що була надана бабусі саме для зведення індивідуального житлового будинку. Після завершення будівництва ОСОБА_3 проживала у цьому будинку, і була зареєстрована за місцем його розташування до дня своєї смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, і після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаного будинку. Право на спадщину після смерті бабусі отримали її діти - її, позивачки мати ОСОБА_4 , та син бабусі та її, позивачки, рідний дядько ОСОБА_2 . На час смерті бабусі у будинку разам з нею проживав саме її син - відповідач у справі ОСОБА_2 , і залишився проживати і після її смерті, і проживав у будинку до 1984 року. Але в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 за своє життя не встигла зареєструвати на своє ім`я право власності на збудований нею житловий будинок а її, позивачки дядько ОСОБА_2 не був обізнаний щодо порядку прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину при відсутності правовстановлюючих документів він у встановленому законом порядку не оформив на своє ім`я право на спадщину на цей будинок. У 1984 році відповідач отримав квартиру, та виїхав з будинку на інше постійне місце проживання, а вона з його згоди стала проживати у будинку, у грудні 1984 року зареєструвалася за місцем знаходження будинку, і з того часу вона проживає у будинку по АДРЕСА_1 , він є її єдиним постійним місцем проживання, вона виконує ремонті роботи для поліпшення стану нерухомого майна, збереження його житлового призначення, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, тобто виконує всі дії, які належить виконувати власнику нерухомого майна. ЇЇ дядько не заперечує проти того, що вона з його згоди добросовісно заволоділа цим будинком, продовжує відкрито, безперервно володіти ним вже 25 років, і вважає її фактичним власником будинку, але вони з дядьком були позбавлені можливості відповідним чином укласти будь-який правочин щодо цього будинку в силу об`єктивних причин. Вважає, що вона правомірно набула право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , за набувальною давністю. І в зв`язку з тим, що право власності на набувальною давністю на нерухоме майно набувається тільки за рішенням суду, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом. Просить суд задовольнити її позов у повному обсязі, визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 .

Відповідач до попереднього розгляду справи надав суду заяву, у якій зазначив, що позов ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок, розташований у АДРЕСА_1 », визнає у повному обсязі, просить розглянути справу у його відсутність в зв`язку з тим, що він є інвалідом 1 групи, не заперечує проти ухвалення рішення про задоволення позову при попередньому розгляді справи.

До попереднього розгляду справи позивачка надала суду заяву, у якій зазначила, що свій позов по суті та за обставинами справи підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність, згодна на розгляд справи та ухвалення рішення про задоволення позову при попередньому розгляді справи.

До попереднього розгляду справи від третьої особи - Обласного ноуменального підприємства «Дніпродзержинське БТІ», яке було належним чином повідомлено про дату та місце розгляду справи, і якому були відправлені копія позову та копія ухвали про відкриття провадження у справі, заперечень не надійшло, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, Згідно ст. 174 ч,4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі згоди сторін суд ухвалює рішення при попередньому розгляді справи.

Судом були досліджені такі докази, надані позивачкою на підтвердження позову: свідоцтво про народження позивачки, свідоцтво про укладення шлюбу між позивачкою та ОСОБА_5 , свідоцтво про народження матері позивачки ОСОБА_6 , посвідка про народження відповідача ОСОБА_2 , свідоцтво про укладення шлюбу між матір`ю позивачки та ОСОБА_7 , свідоцтво про смерть ОСОБА_7 , свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть ОСОБА_4 , довідка про місце реєстрації позивачки, довідка ОКП «ДБТІ», план поверхів будівлі, генеральний план, звідний оціночний акт по домоволодінню, журнал, внутрішніх обмірів та розрахунків, домова книга, технічний паспорт на будинок.

Дослідивши матеріали цивільної справи, та оцінивши надані позивачкою докази, суд вважає, що позов піддягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивачка у справі ОСОБА_1 , з 06 грудня 1984 року дійсно проживає та зареєстрована у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою про реєстрацію у її паспорті громадянина України (а.с. 6), довідкою голови квартального комітету № 6 Дніпровського району м. Дніпродзержинська ( а.с. 16), записом у домовій книзі (а.с. 28).

Будинок по АДРЕСА_1 , у якому проживає та зареєстрована позивачка ОСОБА_1 , дійсно був збудований 1965 році ОСОБА_3 на земельній ділянці, що була надана їй для зведення індивідуального житлового будинку, і після закінчення будівництва ОСОБА_3 проживала у цьому будинку, була зареєстрована за місцем його розташування, що підтверджується записом у домовій книзі (а.с. 24-31).

Як вбачається із наданих позивачкою документів, Бюро технічної інвентаризації м. Дніпродзержинська у 1965 році провело технічну інвентаризацію збудованого будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та 02 жовтня 1965 року видало ОСОБА_3 , план поверхів будівлі літери А-1 ( а.с.18), журнал внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень будівлі (а.с. 22), звідний оціночний акт по домоволодінню ( а с. 21), у яких ОСОБА_3 була зазначена єдиним власником цього будинку .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Баглійським районним ЗАГС м. Дніпродзержинська 04 листопада 1971 року, актовий запис № 1334 ( а.с, 14). І в зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вважала себе власником будинку , який вона збудувала за свої власні кошти, після її смерті відкрилася спадщина у вигляді саме цього житлового будинку.

Судом встановлено, що фактично спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син - ОСОБА_2 (а.с. 10 - посвідка про народження), як спадкоємець за законом першої черги, відповідно до положень ст. 529 ЦК України (1963 р.). Він проживав та був зареєстрований у спадковому будинку разом із своєю матір`ю за її життя, на момент її смерті, та залишився проживати у спадковому будинку після смерті ОСОБА_3 , у якому проживав та був зареєстрований до 1980 року, що встановлено судом на підставі запису у домовій книзі, а це означає, що ОСОБА_2 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тобго виконав дії, що свідчать про прийняття ним спадщини, що відповідає вимогам ст., 549 ЦК України (1963р.), Але він дійсно не отримав свідоцтво про право нас спадщину у вигляді вищезазначеного будинку в зв`язку з тим, що за спадкодавцем ОСОБА_3 , не було зареєстровано право власності на збудований нею житловий будинок, що підтверджується довідкою ОКП «Дніпродзержинського БТІ» № 7504 від 23 липня 2008 року ( а.с. 17), у якій зазначено, що згідно реєстраційно-інвентаризаційної справи право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано.

Не зважаючи на відсутність свідоцтва про право на спадщину за законом, суд дійшов до висновку, що фактично після смерті своєї матері ОСОБА_2 єдиний володів житловим будинком, що розташований по АДРЕСА_1 , вважав себе його власником. І саме з його згоди, як власника житлового будинку, позивачка вселилася у житловий будинок і 06 грудня 1984 року зареєструвалася за місцем розташування будинку.

Крім цього, судом було встановлено, що з 1984 року позивачка проживає у житловому будинку , розташованому по АДРЕСА_1 , він є її єдиним постійним місцем проживання, вона виконує ремонті роботи для поліпшення стану нерухомого майна, збереження його житлового призначення, сплачу є комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, тобто виконує всі дії, які належить виконувати власнику нерухомого майна. Відповідач з 1980 року проживає та зареєстрований у квартирі, розташованій у АДРЕСА_2 , що підтверджується відміткою про реєстрацію у паспорті відповідача (а.с, 37), ця квартира є його постійним місцем проживання, у будинку по АДРЕСА_1 відповідач не проживає, не цікавиться нерухомим майном, і не заперечу є проти того, що б позивачка добросовісно володіла цим будинком, на підтвердження чого надав суду власноручно написану заяву про визнання позову ОСОБА_1 , яка є його племінницею ( а.с, 44).

На підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що позивачка ОСОБА_1 зі згоди відповідачка ОСОБА_2 , який є фактичним власником будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , у 1984 році добросовісно заволоділа цим будинком, продовжує відкрито, безперервно володіти ним більше 25 років, і тому дійсно набула право власності на цей будинок, так як відповідно до ст.. 344 ч.1 ЦК України (2003 р.) особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Суд вважає, що позивачка правомірно звернулася до суду з цим позовом, так як право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається тільки за рішенням суду, і, якщо воно підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною даністю з моменту державної реєстрації (ст, 344 ч. 4, ч. 1).

Зважаючи на вищевикладене, та з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не су перечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 344 ЦК України (2003 р.), ст. ст. 529, 549 ЦК України (1963 р.) ст. 130 ч.4, 174 ч. 4, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОКП «Дніпродзержинеьке БТІ» про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається із житлового будинку А-1, загальною площею 54,9 кв.м, житловою площею 42,1 кв,м, літньої кухні Б-1, сараю В-1, вбиральні Г-1, навісу Д-1, навісу Є-1, погребу Ж-1, душу 3-1, огорожі №1, водопроводу № 2, воріт з хвірткою № 3, зливної ями № 4, огорожі № 5, тротуару І, без додаткового вводу в експлуатацію, з подальшою державною реєстрацією.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається в строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження

Суддя: С.М. Алькова