Справа №2-3206/10 22.09.2010
Справа 22ц 6255/10 Суддя першої інстанції: Андрощук В.В.
Категорія 52 Суддя доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

22 вересня 2010 року судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.О.,

суддів: Шолох З.Л.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Петровській О.С.,

за участю: представника організації незалежної профспілкової спілки «Солідарність ДАХК «ЧСЗ» ОСОБА_2 в тому числі і як представник позивачки, представник відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу

Державної акціонерної холдингової компанії «Чорноморський суднобудівний завод» (далі ДАХК «ЧСЗ»)

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 року по справі за позовом

Організації незалежної профспілкової спілки «Солідарність»(далі ОНПС) ДАХК «ЧСЗ» в інтересах ОСОБА_4

про

поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2010 року ОНПС «Солідарність» ДАХК «ЧСЗ» звернулась до суду в інтересах члена організації ОСОБА_4 до ДАХК «ЧСЗ» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В позові зазначено, що ОСОБА_4 працювала на ДАХК «ЧСЗ» на посаді техніка-технолога першої категорії відділу головного технолога підприємства, однак 30 грудня 2009 року була звільнена на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, в звязку з скороченням чисельності штату. Посилаючись на те, що звільнення було проведено з порушенням вимог закону про переважне право на залишення на роботі, без згоди профспілкової організації та без попереднього повідомлення профспілкової організації щодо вивільнення працівників в звязку зі скороченням штатів підприємства, ОНПС «Солідарність» ДАХК «ЧСЗ» просила поновити ОСОБА_4 на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 року позов задоволено. ОСОБА_4 поновлено на посаді техніка технолога першої категорії ВГТ ДАХК «ЧСЗ», стягнуто 2807 грн. 20 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500 грн. моральної шкоди, розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі ДАХК «ЧСЗ» просить вказане рішення суду скасувати, а по справі постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що суд не вірно оцінив докази по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Так, з матеріалів справи вбачається і таке встановлено, що ОСОБА_4 працювала на посаді техніка-технолога першої категорії відділу головного технолога ГАХК «ЧСЗ».

28 жовтня 2008 року на ДАХК «ЧСЗ» було видано наказ № 424 «Про оптимізацію чисельності працівників», згідно з яким витрати на утримання персоналу підлягали скороченню.

Відповідно до наказу № 759-К від 23 грудня 2009 року її було звільнено з 30 грудня 2009 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України, в звязку зі скороченням штату працівників підприємства.

Штатним розкладом керівників , спеціалістів та службовців відділу головного технолога ДАХК «ЧСЗ» від 1 жовтня 2009 року передбачено дві штатні одиниці техніка-технолога в бюро зварювального виробництва (а.с. 41 - 43).

Згідно з вимогами ст. 43 КЗпП України адміністрація підприємства звернулася до профспілки ОНПС «Солідарність» ДАХК «ЧСЗ» з клопотанням про дачу згоди на звільнення позивачки, в звязку з скороченням штату. Однак рішенням викладеним в протоколі № 2 від 2 грудня 2009 року адміністрації підприємства відмовлено в дачі згоди на звільнення ОСОБА_4

Відповідно до положень ч. 7 ст. 43 КЗпП України рішення виборного органу профспілкової організації про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим.

Власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) у разі, якщо в рішенні немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору .

Із змісту протоколу № 2 від 2 грудня 2009 року зборів профкому слідує, що відмова від дачі згоди на звільнення позивачки повязана з тривалістю безперервного стажу роботи її на підприємстві (40 років), та в звязку з цим наявності у останньої переважного права на залишення на роботі, відповідно до положень ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Враховуючи наведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем вимог наведеного закону при звільненні позивачки, а тому відповідно до положень ст. 235 КЗпП україни вірно задовольнив позовні вимоги про її поновлення на роботі, стягнув 2807 грн. 20 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та, на підстав ст.237-1 КЗпП України, стягнув 500 грн. моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України , судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ДАХК «ЧСЗ» - відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді