Справа №22-ц-455/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Жмаки В.Г.,

суддів - Дубровної В.В., Сибільової Л.О.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 29 січня 2010 року за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Тростянепька районна державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частину жилого будинку з надвірними будовами, -

встановила:

У вересні 2009 року ОСОБА_2. ОСОБА_3 звернулися до місцевого суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа Тростянецька районна державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого на ім'я відповідачки ОСОБА_4, та визнання права власності на частину жилого будинку, посилаючись на те, що в м.Тростянці по вул. Островського, 51 розташований жилий будинок з господарськими та побутовими будівлями, який належав 3/4 частини - ОСОБА_5, та 1/4 частина - ОСОБА_6. В 1996 році ОСОБА_5 померла. За життя ОСОБА_5 було складено заповіт на користь ОСОБА_4 На момент смерті ОСОБА_5 єдиною спадкоємицею за законом була її донька ОСОБА_6. яка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. ОСОБА_4 прийняла спадщину за заповітом.

В 2003 році ОСОБА_6 померла, спадщину після її смерті прийняли чоловік -ОСОБА_6 Є.1. та діти - ОСОБА_3, ОСОБА_4

З березня 2008 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3Л частини домоволодіння, що належала ОСОБА_5 в зв'язку з чим їм. позивачам, було відмовлено в успадкуванні після смерті ОСОБА_6 її обов'язкової долі, як єдиної спадкоємиці за законом після смерті ОСОБА_5 в зв'язку з цим позивачі просили визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину на ім'я відповідачки в частині незаконного успадкування нею обов'язкової долі ОСОБА_6

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 29 січня 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2і. та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позовні вимоги.В обгрунтування своїх вимог апелянти посилаються на те, що суд допустив невірне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, вказують, що суд помилково відмовив у задоволенні позову, посилаючись на відсутність родинних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідач просить залишити апеляційну скарг' без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню за слідуючих обставин.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та права власності на частину житлового будинку місцевий суд обгрунтував своє рішення тим, що факт родинних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не встановлювався, документів, які б підтверджували родинні стосунки позивачі на час оформлення спадщини не мали, на спадкування обов'язкової частки ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5 не претендували, свідомо оформивши право власності на будинок на відповідачку.

Ставлячи під сумнів факт родинних відносин ОСОБА_6 з ОСОБА_5 суд одночасно робить в рішенні протилежний висновок про те, що позивач ОСОБА_3 «завідомо знаючи про право померлої матері на обов'язкову частку у спадщині після смерті бабусі, свідомо не заявляв про своє право на спадкування цієї частки» і цим мотивує відмову в задоволенні позову.

Проте, з такими висновками, на думку колегії суддів, погодитися не можна, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, що відповідно до п.З ч.І ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни його.

Змістом вимог позивачів, заявлених до суду першої інстанції було визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого відповідачці на 3А частину домоволодіння в зв'язку з тим, що при його видачі нотаріусом не були прийняті до уваги їх заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, в тому числі і в частині права померлої на обов'язкову долю після смерті ОСОБА_8, на яку вони є спадкоємцями за законом.

Звернення з позовом до суду позивачі мотивували відмовою нотаріуса видати їм свідоцтва про право на успадкування обов'язкової долі ОСОБА_6, оскільки ним було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом відповідачці ОСОБА_4, в зв'язку з чим спір має вирішуватися в судовому порядку.

Судами першої і апеляційної інстанції встановлені і не заперечуються будь-ким із сторін, слідуючі обставини.

Власниками успадкованого спірного домоволодіння в м.Тростянці по вул. Островського, 51 були ОСОБА_5 - % частини та її донька ОСОБА_6 - % частина.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт на належне їй майно на свою онуку і доньку ОСОБА_6 відповідачку ОСОБА_4.

22 березня 1996 року ОСОБА_5 померла, в зв'язку з чим з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися ОСОБА_4 (за заповітом) і ОСОБА_6 (за законом), як така що мала право на обов'язкову долю, оскільки являлась непрацездатною за віком. Свідоцтв про право на спадщину не отримували.

5 січня 2003 року померла ОСОБА_6 Після її смерті з заявами про прийняття спадщини до нотконтори звернулися її чоловік ОСОБА_2, син ОСОБА_3, і донька ОСОБА_4 свідоцтв про право на спадщину не отримували.

В березні 2008 року, за дорученням відповідачки ОСОБА_4 до нотаріальної контори з заявою звернувся її брат позивач ОСОБА_3 (а.с.48) з проханням видати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5. З березня 2008 року державний нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 за заповітом на 3А частини жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться в м.Тростянець по вул. Островського, 51.

При цьому, державний нотаріус не прийняв до уваги заяву ОСОБА_6 від 11 вересня 1996 року про прийняття спадщини за законом після смерті її матері ОСОБА_5, яка знаходилася в нотконторі. ОСОБА_6, як непрацездатна донька померлої мала право на

обов'язкову долю у відповідності зі ст.535 ЦК (1963р.) і в порядку, передбаченому ст.553 ЦК (1963р.) від спадщини не відмовлялася.

За наведених обставин, державний нотаріус мав видати свідоцтво про право на спадщину відповідачці ОСОБА_4 за заповітом ОСОБА_5 не на % домоволодіння, а з урахуванням права ОСОБА_6 на обов'язкову долю, яка, відповідно до ст.535 ЦК (1963р.) мала становити, незалежно від заповіту, не менш двох третин долі, яка належала б їй при спадкуванні за законом. Оскільки ОСОБА_6 після смерті її матері ОСОБА_5 була єдиним спадкоємцем за законом, її обов'язкова доля становить 2/3 від % домоволодіння, що належало ОСОБА_5, або 1А домоволодіння. ОСОБА_4 за заповітом ОСОБА_5 мала отримати свідоцтво про право на спадщину лише на 1А домоволодіння.

Є безпідставними і такими, що не грунтуються на матеріалах справи пояснення нотаріуса і посилання суду першої інстанції в рішенні на відсутність родинних відносин між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 і необхідність встановлення цього факту в судовому порядку.

По-перше, та обставина, що ОСОБА_6 була донькою ОСОБА_5 ніким і ніколи не заперечувалася і не є предметом спору. Допустивши помилку при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_4. державний нотаріус офіційно не відмовляв нікому із спадкоємців ОСОБА_6 ні їй самій в оформленні права на спадщину з мотивів відсутності родинних відносин ОСОБА_6 і ОСОБА_5

По-друге, на думку колегія суддів, родинні відносини ОСОБА_6 і ОСОБА_5 підтверджуються документально. За свідоцтвом про народження ОСОБА_6 записана ОСОБА_9 (а.с.8). За свідоцтвом про шлюб ОСОБА_9 стала ОСОБА_6 Всі інші дані обох свідоцтв стосовно ОСОБА_6 сумніву не викликають.

В свідоцтві про народження ОСОБА_9 (ОСОБА_6П.) значиться батьком ОСОБА_10, мати - ОСОБА_11, якій після одруження з ОСОБА_10 було присвоєно прізвище ОСОБА_10, (свідоцтво про шлюб віл 11.08.1967р.). таким чином, той факт, що ОСОБА_6 була донькою ОСОБА_5 підтверджується офіційними документами.

Та обставина, що в свідоцтві про своє народження ОСОБА_6 значиться ОСОБА_9 не може бути підставою для будь-яких сумнівів стосовно її родинних відносин з ОСОБА_5 Тим більше, що після смерті батька ОСОБА_12 в жовтні 1992 року, цією ж державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину дружині померлого - ОСОБА_5 та дочці ОСОБА_6 на половину спірного житлового будинк> з рівних частинах (а.с.12), і прізвище доньки в свідоцтві про народження, «Козелова» цьому перешкодою не було, хоч спадкодавцем був батько, прізвище якого ОСОБА_12

Таким чином ОСОБА_6, як донька померлої ОСОБА_5 у відповідності з положеннями ч.І ст.549 ЦК (1963р.) прийняла спадщину, як єдиний спадкоємець мала право на обов'язкову долю, а після її смерті 05.01.03 року позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3, а так само і відповідачка ОСОБА_4, стали спадкоємцями не тільки [А частини домоволодіння, власником якої була ОСОБА_6, а і її обов'язкової долі, яку вона прийняла, незалежно від змісту заповіту.

16 квітня 2009 року державним нотаріусом видані свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на 1/3 частину домоволодіння від того, що належало як власнику ОСОБА_6, в той же час частка її обов'язкової долі не врахована, оскільки вона незаконно відійшла відповідачці при видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_4 яке оспорюють позивачі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ухвалення нового рішення про визнання свідоцтва про право на спадщину, виданого 3 березня 2008 року на ім'я ОСОБА_4 частково недійсним та визнання за позивачами права власності на частину домоволодіння, що успадкована ними як обов'язкова доля ОСОБА_6

При цьому, колегія суддів виходить зі слідуючого розрахунку.

Позивачами частково оспорюється свідоцтво про право на спадщину 3Л частини домоволодіння. Обов'язкова доля ОСОБА_13 (2/3 від 3Л ) становить Уг частину домоволодіння. На Уг частку, як спадкоємці обов"язкової долі, є позивачі ОСОБА_14, ОСОБА_15 та відповідачка ОСОБА_4 по 1/6 домоволодіння кожний. За вирахуванням обов'язкової долі ОСОБА_13 відповідачка, як спадкоємець за заповітом, мала отримати (3/4 - 2/3) !Л частину домоволодіння і в цій частині свідоцтво про право на спадщину не суперечить вимогам закону. Належну відповідачці 16 частину обов'язкової долі вона може безперешкодно оформити в держнотконторі як така, що прийняла спадщину.

В зв'язку з визнанням свідоцтва про право на спадщину частково недійсним за позивачами слід визнати право власності на 1/6 частину домоволодіння за кожним.

За підсумками наведеного розрахунку ОСОБА_14 і ОСОБА_15 отримують по 1А частині домоволодіння (1/6 + 1/12 на яку свідоцтво отримали), ОСОБА_4 за заповітом на Ул, з обов'язкової долі 1/6 та як спадкоємець на Ул частину після смерті ОСОБА_13 - 1/12 частину домоволодіння, а всього (1/4 +1/6 + 1/12) Уі частину домоволодіння.

До спірних правовідносин мають бути застосовані ст.ст.535, 549. 551,553 ЦК (1963 року) оскільки вони відбувалися до набрання чинност. діючим ЦК України.

Колегія суддів не може погодитися з письмовими запереченнями представника відповідача, який просив справу розглядати без його участі, в тому що ОСОБА_13 не прийняла спадщину, оскільки це суперечить ч.І ст 549 ЦК (1963р.), а родинні стосунки ОСОБА_13 з ОСОБА_5 підтверджуються документально.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_14, ОСОБА_15 задовольнити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 29 січня 2010 року в даній справі скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_14, ОСОБА_15 задовольнити. Визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 3 березня 2008 року на ім'я ОСОБА_4 про успадкування Ул частин жилого будинку по вул. Островського, 51 в м.Тростянці частково недійсним, вважати її право на спадщину за зазначеним свідоцтвом на Ул (одну четверту) частину жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд.

Визнати за ОСОБА_14 та ОСОБА_15 право власності за кожним на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що розташований по вул. Островського, 51 в м.Тростянці, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_13.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на відшкодування втрат по сплаті судового збору 181 (сто вісімдесят одну) гривню та 240 (двісті сорок) гривень по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 421 (чотириста двадцять одну) гривню.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді