Апеляційний суд Житомирської області
Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого Франовської К.С.,
суддів Худякова А.М., Товянської О.В.,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області на
постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2010 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, про визнання дій неправомірними, зобовязання щодо нарахування та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про соціальний захист дітей війни, -
У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області (далі - УПФ) про стягнення щомісячної державної допомоги.
Зазначав, що є пенсіонером за віком, має статус дитини війни, а відтак, з 01 січня 2006 року його щомісячна пенсія, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон) від 18 листопада 2004 року №2195-ІУ, повинна збільшитись на 30% мінімальної пенсії за віком.
Посилаючись на те, що вимоги Закону не виконані, просив визнати такі дії відповідача неправомірними та зобовязати підвищити щомісячну пенсію на 30% мінімальної пенсії за віком за 2006-2008 роки та стягнути заборговані виплати.
Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2010 року позов задоволено частково. Дії УПФ визнані неправомірними в частині визначення ОСОБА_2 розміру підвищень до пенсії відповідно до ст.6 Закону за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, відповідача зобовязано здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до ст. 6 Закону за період з 01 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року у розмірі 780грн. 40 коп. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення підвищення до пенсії за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року відмовлено в звязку з пропуском строку звернення до суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.
У апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову судді скасувати і передати питання на новий розгляд
до суду першої інстанції.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»позивач має право на державну соціальну підтримку, зокрема на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.
Такі виплати з травня по грудень 2008 року не проводились.
Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що Рішеннями Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року були визнані неконституційними положення Законів України «Про Державний бюджет на 2006 рік», «Про Державний бюджет на 2007 рік» та «Про Державний бюджет на 2008 рік» щодо зупинення дії статті 6 Закону «Про соціальний захист дітей війни» та внесення змін до цієї статті Закону на відповідні роки, а тому пенсійний орган мав діяти згідно ст. 6 Закону.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» останнім пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». .
Законом України від 19 січня 2006 року №3367-ІУ внесені зміни до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» , відповідно до яких виключено пункт 17 статті 77, а стаття 110 викладена в іншій редакції. Зокрема установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.
Оскільки Кабінет Міністрів України у 2006 році не визначив порядку виплати надбавки до пенсії дітям війни, то суд дійшов правильного висновку про те, що вимоги про нарахування 30% до пенсії у 2006 році задоволенню не підлягають.
Дію статті 6 Закону на 2007 рік було зупинено статтею 111 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього закону) та визначено, що у 2007 році підвищення до пенсії відповідно до статті 6 Закону, виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») у розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.
Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6- рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо такого зупинення дії статті 6 Закону.
Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-УІ текст статті 6 Закону було викладено у новій редакції, відповідно до якої визначається, що у 2008 році дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.
Водночас визначається, що ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) були визнані неконституційними зміни, внесені підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р. N 107-УІ.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, суд обґрунтовано визнав право на соціальну допомогу лише з 22 травня 2008 року, відповідно до вимог статті 6 Закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що поняття «мінімальна пенсія за віком», про яке йдеться в статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується дітей війни відповідно до статті 6 Закону, є непереконливими.

Положення статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою статті мінімального розміру пенсії за віком.

Посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії не може братися до уваги, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобовязань, покладених на управління законодавством.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в постанові.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування постанови немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області відхилити.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 23 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.