Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

05 липня 2010 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Франовської К.С.,

суддів Широкової JI.B.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2,

з участю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу

ОСОБА_3 на рішення Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області від 20 квітня 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Щорсівської сільської ради Коростенського району Житомирської області про визнання угоди купівлі-продажу дійсною та визнання права власності, -

встановила:

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на даний час Щорсівська сільська Рада Коростенського району Житомирської області не оформляє за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1167 гектарів, розташовану на території Садово-городницького товариства «Іскра», про придбання якої 03 січня 2003 року між ним та ОСОБА_4 було укладено угоду купівлі-продажу, просив визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним, а також право власності за ним на цю земельну ділянку. На виконання даної домовленості позивач сплатив ОСОБА_4 кошти в сумі 900 доларів США за придбання земельної ділянки та всіх будівель на ній, та на підтвердження даного факту Куті пенко Ф.Г. надав йому розписку. В подальшому ОСОБА_4 надав позивачеві в користування земельну ділянку та Державний акт про право власності на землю серії ЖТ 15-37-000096, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №96 та посвідчений головою Щорсівської сільської Ради Коростенського району Житомирської області 20 грудня 2002 року. 13 січня 2003 року ОСОБА_4 помер, проте нотаріально угода посвідчена не була, оскільки при житті продавець відтягував строк підписання угоди, не з'являючись до нотаріальної контори.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права.

Так, обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач зазначає, що суд неправильно витлумачив його пояснення щодо пропуску строку звернення до суду, оскільки він мав на увазі, що фактично вступив у володіння землею і має правовстановлюючі документи - розписка від продавця.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню , рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що предметом спору є земельна ділянка, яка на праві власності належала ОСОБА_4, який помер 13 січня 2003 року. Оскільки із смертю власника відкрилась спадщина на майно померлого, суду належало з»ясувати, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 і залучити спадкоємців до участі у справі. Самі по собі пояснення дружини померлого про відсутність претензій до проданої ділянки не є правовою підставою для визнання права власності.

Ухвалене у справі судове рішення, не відповідає вимогам ст.218 ЦПК України, оскільки не містить встановлених фактичних обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин. У рішенні містяться припущення ( щодо розписки ОСОБА_4Г.), а крім того, оскільки суд прийшов до висновку про пропуск позивачем строку позовної давності, то рішення має містити і висновки щодо порушення права позивача, способу захисту, а в частині пропуску строку, суд повинен зазначити, з якого часу для позивача розпочався перебіг строку і коли закінчився, та чому немає підстав для його поновлення.

За таких обставин, коли судом допущено порушення норм процесуального права, і ці порушення неможливо усунути в процесі апеляційного розгляду, рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи, суду належить врахувати викладене в ухвалі, повно і всебічно з»ясувати обставини справи, перевірити їх поданими доказами, і, відповідно до встановленого, виходячи з норм чинного на момент виникнення правовідносин законодавства, вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311п.4 , 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 квітня 2010 року скасувати, справу направити на новий розгляд до того ж суду іншим складом суду.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.