УХВАЛА

Іменем україни

23 вересня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого Приколоти Т.І.

суддів: Шашкіної С.А., Федоришина А.В.

при секретарі Луньо К.А.,

за участю: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19 березня 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_1 до ОСОБА_3: встановлено земельний сервітут на безоплатне користування земельною ділянкою відповідача на права встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту літньої кухні та підсобних приміщень; відмовлено в позові про встановлення земельного сервітуту на безоплатне користування земельною ділянкою відповідача для прокладення водопроводу позивачами.

Рішення в частині відмови в позові оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_1, просять його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх позовних вимог. Зазначають, що без встановлення земельного сервітуту на тимчасове використання земельної ділянки відповідача вони не можуть прокласти водопровід, так як їх земельна ділянка є підтопленою через вихід ґрунтових вод. Посилаються на упередженість суду з огляду на те, що іншим судовим рішенням позовні вимоги ОСОБА_3 про встановлення земельного сервітуту на користування їх земельною ділянкою для проведення водопроводу були задоволені, при ухваленні рішення суд не взяв до уваги надані ним докази.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і тому його слід залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити.

За змістом ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Відповідно до п. г ст. 99 цього ж Кодексу власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту на право прокладати на свою земельну ділянку водопровід через чужу земельну ділянку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього ж Кодексу.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивачі не довели свого права на встановлення земельного сервітуту на право прокладати на свою земельну ділянку водопровід через земельну ділянку ОСОБА_3

Це рішення ґрунтується на висновку відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури № 01-15/6 від 13.02.2010 року про те, що площа (конфігурація) земельної ділянки та розташування будівель і споруд позивачів цілком дозволяють влаштування інженерних мереж водопроводу без залучення додаткових територій.

Крім цього, дана обставина також підтверджується поясненнями представників третіх осіб та оглядом земельних ділянок, проведених судом 01.02.2010 р., відповідно до яких земельні ділянки сторін у місці, де просять позивачі встановити земельний сервітут, знаходяться практично на одному рівні. Водопровід позивачі мають намір прокласти із криниці, яка знаходиться на їх земельній ділянці, звідки уже прокладено водопровід до їх житлового будинку, що розташований поруч із господарською спорудою.

Акти та довідки, на які апелянти посилаються як на доказ необхідності встановлення земельного сервітуту, колегія суддів визнає їх недопустимими доказами і відхиляє, оскільки вони свідчать лише про стан земельної ділянки позивачів без дослідження стану земельної ділянки відповідачів, суперечать зазначеному вище висновку відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури № 01-15/6 від 13.02.2010 року.

Так як суд першої інстанції ухвалив законне рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність його висновків то колегія суддів вважає, що рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 19 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: