Справа №2-2403/09 09.12.2010 09.12.2010 09.12.2010
Справа № 22ц-8361/10 Головуючий у 1-й інстанції Олефір М.В.
Категорія 06 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

9 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Недо К.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

його представника ОСОБА_3,

відповідачки ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення

Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 квітня 2009 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Миколаївської міської ради (далі Миколаївська міськрада) про визнання права власності на самочинне будівництво,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до вказаних відповідачів та просив визнати за ним право власності на самочинно добудовані сіні до будинку № 2 по вул. Тиха в м. Миколаєві.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 квітня 2009 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду, а справу повернути на новий розгляд, посилаючись на те, що рішення суперечить обставинам справи, вимогам матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 та представник відповідача Миколаївської міськради, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просять залишити рішення суду без змін.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що вказане самочинне будівництво відповідає встановленим будівельним, технічним, санітарним та інших нормам і правилам, а також не порушує права інших осіб. У звязку з чим суд вважав можливим визнати за позивачем право власності на добудову як обєкт права власності.

Проте з висновками суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. З ст. 376 ЦК); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

В обох випадках таке будівництво повинно відповідати архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, а також при умові використання забудовником земельної ділянки за її цільовим призначенням.

До того ж, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК, ст. З ЦПК кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Ухвалюючи рішення суд на ці вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, тоді як вони мають суттєве значення для правильного вирішення спору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачу та відповідачці належить по Ѕ частині у будинку № 2 по вул. Тиха в м. Миколаєві. Попередньому власнику будинку забудовнику ОСОБА_8, рішенням Миколаївської міськради від 15 серпня 1967 року було виділена під будівництво земельна ділянка площею 446 кв.м. Рішенням Миколаївської міськради від 28 грудня 1984 року ОСОБА_9, у якого позивач придбав частину у будинку, залишено в користуванні ще 143 кв.м., до відповідної потреби в земельних ділянках.

На вказаній земельній ділянці позивач самовільно добудував до частини будинку, якою він користується, сіні позначені на плані літ «а-2», розміром 3,28х2,48 кв.м.

Як виходить з доказів у справі, вказані сіні є приналежністю будинку, як головної речі. Враховуючи вимоги ст.ст. 177,185, 376 ЦК України, вказана добудова не може бути самостійним обєктом права власності. У звязку з чим, у суду не було підстав для визнання права власності на самочинне будівництво.

Крім того питання, яке ставиться позивачем в суді, не було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність давали б підставу вважати про наявність спору про право.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2006 року, ця інспекція здійснювала державний нагляду і контроль у сфері архітектури та будівництва. Однак, до цієї інспекції за висновком щодо можливості оформлення спірного будівництва позивач не звертався і дозволу не отримав.

Отже суд не врахував необхідність та можливість вирішення досудового порядку вирішення спору.

Не перевірив суд відповідність добудови вимогам архітектурним та санітарним нормам та правилам. Тоді як, відповідачка заперечує можливість оформлення права власності позивача на добудову, посилаючись, що добудова перешкоджає користуватися комунікаціями будинку.

Оскільки місцевим судом суттєво порушені указані норми матеріального і процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, воно відповідно до пункту 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 303, 309,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 квітня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Миколаївської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий: Судді: