Справа № 22-795 Головуючий у 1-й інстанції -Левик Я.А.
Категорія справи - 19 Доповідач в апел. Інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ КРАЇНИ

27 квітня 2010 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Шандри М.М., Курій Н.М.,

при секретарі: Глинський О.А.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, Кредитної спілки «Довіра» про стягнення коштів та визнання нікчемним договору поруки-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_3 1299,62 грн.

В задоволенні решти позову - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі покликається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Суд не перевірив та не дослідив суттєві та істотні для ухвалення рішення, обставини. Просить скасувати рішення суду та постановити нове, якою достягнути з ОСОБА_6 3362 грн. 94 коп. пені за прострочення платежу по зобов'язаннях та визнати договір поруки № 186 від 27.07.07р. нікчемним та таким, що припинив свою дію, в результаті погашення заборгованості дебітором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення 4671 грн. 42 коп. коштів.

В обґрунтування позову покликалася на те, що між відповідачем ОСОБА_6 та кредитною спілкою «Довіра» 27.07.2007 року було укладено договір № 748 про надання кредиту в розмірі 5000 грн. строком на 24 місяці. Того ж 27.07.2007 року було укладено договір поруки №186 між позивачем та кредитною спілкою «Довіра», згідно якого вона виступила поручителем відповідача. Відповідач ОСОБА_6 не виконала свій обов'язок згідно договору перед кредитною спілкою «Довіра» належним чином, а тому позивачем, як поручителем, було частково виконано зобов'язання перед кредитною спілкою, а саме на суму 1099 грн. Вважала, що, окрім сплачених нею коштів кредитній спілці, відповідач повинна сплатити їй 3% річних з часу внесення нею коштів та до часу подання нею позову. Також, за згадані періоди неповернення сум, сплатити їй пеню та провести індексацію згаданих сум з врахуванням індексу інфляції за згаданий період. Всього сума, яку повинна сплатити позивачу ОСОБА_6 складає 4671 грн. 64 коп.

В ході розгляду справи позивач збільшила розмір позовних вимог, залучивши до участі у справі як співвідповідача кредитну спілку «Довіра», просила визнати нікчемним договір поруки №186 від 27.07.2007 року, укладений між нею та кредитною спілкою «Довіра». В обґрунтування цієї вимоги, зазначала, що такий договір був укладений між позивачем та відповідачем кредитною спілкою «Довіра» внаслідок обману зі сторони відповідача та КС «Довіра», Зокрема, вони приховали дійсний зміст договору кредиту, у якому зазначено про те, що договір забезпечується заставою майна. Знаючи про заставу на момент укладення договору поруки позивач ніколи б не уклала його.

Встановлено, що між кредитною спілкою «Довіра» та відповідачем ОСОБА_6 було укладено договір кредиту. ОСОБА_6 цього, для забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_6 зобов'язань за вказаним договором між кредитною спілкою «Довіра» та Решетівською (на той час прізвище позивача ОСОБА_3) Л.С. було укладено договір поруки.

З пояснень сторін, квитанцій від 21.03.2008 року, від 24.04.2008 року та від 23.05.2008 року, також, встановлено, що позивачем частково було виконано зобов'язання ОСОБА_6 перед кредитною спілкою «Довіра» за згаданим кредитним договором, оскільки ОСОБА_6, як вбачається, також, і з рішення Золочівського районного суду Львівської області від 3.09.2009 року (справа 2-297/2009), такі належним чином не виконувала. Зокрема, сплачено відповідно 440 грн., 311 грн. та 348 грн. на користь кредитної спілки заборгованості за кредитним договором.

Тому суд прийшов до вірного висновку, що відповідач ОСОБА_6 таких сум позивачу не сплатила, а тому згідно згаданих статей 512, 530, 556 Цивільного кодексу України та ст. 625 повинна сплатити 1299 грн. 62 коп. сплачених нею коштів з врахуванням індексу інфляції за період з часу внесення кожної із сум позивачем до часу подання позовної заяви до суду, а також, 3 відсотки річних від простроченої суми за згаданий період.

Рішення суду в цій частині не оспорюється.

Відмовляючи в стягненні решти суми суд вірно вказав, що позовна вимога про стягнення коштів в частині стягнення з ОСОБА_6 додатково пені за неналежне виконання зобов'язань, жодним чином не обґрунтована та до задоволення не підлягає.

Апелянтом не спростовані висновки суду в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині визнання договору поруки нікчемним, суд вірно виходив з того, що позивач була належним чином ознайомленою з умовами згаданих договорів, що стверджено і її власноручним підписом під договором поруки, у п. 5.1 якого чітко вказано про те, що позивач, як поручитель знайома з умовами договору надання кредиту №748 від 27.07.2007 року між ОСОБА_6 та кредитною спілкою «Довіра».

Покликання апелянта на те, що відмовляючи у задоволенні позову про визнання договору поруки нікчемним, суд не врахував, що на час укладення договору поруки, був укладений договір застави на виконання зобов'язань ОСОБА_6, і про який апелянту не було відомо, а тому договір поруки, укладений між ОСОБА_3 та кредитною спілкою «Довіра» на її думку є недійсним, не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним.

ОСОБА_5 в засіданні судової колегії пояснила, що кредитна спілка вправі на свій вибір стягувати кошти з поручителя і боржника на виконання зобов'язань по договору поруки чи виконувати договір застави. З цим судова колегія погоджується, т.я. кредитор вправі сам визначити який спосіб забезпечення виконання зобов'язань слід вибрати.

ОСОБА_6 того встановлено, що позивач була належним чином ознайомленою з умовами згаданих договорів і як встановлено із пояснень представників відповідача, чого не заперечила і позивач, їй було відомо про природу договору поруки, оскільки ще раніше вона укладала аналогічний договір кредиту і тоді її поручителем за договором кредиту була ОСОБА_6

Покликання апелянта на те, що раніше вона не укладала аналогічний договір кредиту і її поручителем за договором кредиту не була ОСОБА_6 не заслуговують на увагу, оскільки про ці обставини вона вказувала в своїй позовній заяві (а.с.97).

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ч. 1 п. 1 ст. 307, ст.. 308, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. 315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 11 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: