КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-3752/2010
Провадження № 2-3752/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.11.2010 року м.Миколаїв

Корабельний районний судм. Миколаєва

в складі: головуючої у справі судді - Чернявської Я.А.

при секретарі - Кошурко Є.В.

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

за участю відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку, де третьою особою виступає ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу часток у квартирі АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 , з одного боку та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з другого боку від 02.10.2008 року -дійсним; визнати за ОСОБА_1 право власності на частку в розмірі 3/4 у квартирі АДРЕСА_1 ; визначити ідеальні частки у квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 3/4 частки за ОСОБА_1 та 1/4 частки за ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що квартира АДРЕСА_1 , відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 26.11.1996 року, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . Зазначена квартира приватизована на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво про право власності на вказану квартиру було видане згідно розпорядження Фонду комунального майна Миколаївської міської Ради народних депутатів від 21 листопада 1996 року за N9 08220. Право власності на квартиру зареєстровано в реєстрі права власності на нерухоме майно ММБТІ під №9560 від 05.05.1997р. Позивач зазначає, що у приватизації квартири АДРЕСА_1 прийняли участь чотири особи і, на його думку, частка кожного на момент приватизації повинна відповідати 1/4 частини квартири. Крім того, 02.10.2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 укладено договір купівлі продажу частки у квартирі АДРЕСА_1 , відповідно до умов якого відповідачі продали позивачу свої частки в квартирі АДРЕСА_1 . В той же день, 02.10.2008 року, відповідачі отримали від ОСОБА_1 гроші в сумі 18000 дол. США (по 9000 дол. США кожний), про що складено розписки, та прийняли на себе обов`язок оформити угоду нотаріально до 02.11.2008 року. Оскільки на теперішній час відповідачі ухиляються від оформлення договору у нотаріальній формі, позивач змушена звернутися до суду на підставі ст.220 ч.2 ЦКУ за визнанням договору дійсним та визнанням за нею права власності на 1/2 (по 1/4 з кожного) частину квартири, які належали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та були їй продані.

В судовому засіданні позивачка посилаючись на те, що умови вищевказаного договору виконані сторонами в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - в судовому засіданні позов визнали та не заперечували проти його задоволення.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків.

Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до положення ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Частиною 3 ст. 334 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно ст. 657 Цивільного кодексу України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Крім того, згідно зі ст. ст. 203 ч. 4 220 Цивільного кодексу України - правочин має вчинятися у формі, встановленої законом; у разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такій договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до п. 10 Додатку 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно (Наказ Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5) правовстановлюючими документами, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об`єкти нерухомого майна є рішення судів, третейських судів про визнання права власності на об`єкти нерухомого майна про встановлення факту права власності на об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до положень ст. 355, 368 Цивільного кодексу України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше, осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно зі ст. 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільній сумісній власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10-11, 179, 185, 208-209, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодекс України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та визнання права власності на частку, де третьою особою виступає ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу часток у квартирі АДРЕСА_1 , укладений 02.10.2008 року між ОСОБА_1 , з однієї сторони та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з другої сторони.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку у розмірі 3/4 у квартирі АДРЕСА_1 .

Визначити ідеальні частки у квартирі АДРЕСА_1 у розмірі 3/4 частки за ОСОБА_1 та Ул частки за ОСОБА_4 .

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я.А.Чернявська