справа 2-1095/10
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

До суду звернулась ОСОБА_3 із позовом про визнання її власником будівельних матеріалів, використаних у будівництві прибудови та стягнення із відповідача 46 037 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05 серпня 2006 року між нею та відповідачем укладено шлюб, від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після весілля батьки відповідача дозволили проживати подружжю у їх будинку за адресою: вул. Л. Українки, №6 в с. Тарасівка, та навіть запропонували зробити прибудову. За час спільного проживання подружжя на подаровані гроші та кошти взяті в борг у батьків позивача, прибудувало до будинку прибудову, яка складається із двох кімнат, коридору, кухні, ванни та санвузла, загальною площею 80 кв.м., було проведено газопостачання прибудови, штукатурка, опалення, водопостачання, покладено підлогу, вікна та двері.

Прибудова здійснювалась самочинно, оформленням документів на неї займався відповідач.

У ході розгляду справи позивач після неодноразових уточнень позовних вимог, просила визнати спільним нажитим майном подружжя будівельні матеріали, які були використані для будівництва прибудови до будинку №6 по вул. Л. Українки в с. Тарасівка Броварського району Київської області а саме: металопластикові вікна, соснові двері, деревяні стропила, шифер, руберойд, обладнання для газового опалення та на інші матеріали згідно наданих до позову чеків та стягнути на користь позивачки половину вартості зазначеного майна.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 доводи позову підтримала та пояснила, що подружжя після весілля проживало у батьків відповідача, а гроші вони заробляли працюючи в Росії. Прибудова була зроблена на подаровані на весіллі гроші, а також відповідач брав у борг гроші у родичів позивача, працюючи в Росії, відповідач зароблені кошти направляв своїй сестрі та метрі. Вважає, що оскільки позивач не може забрати матеріали, які були використані для прибудови, тому відповідач повинен сплатити позивачу 1/2 частину коштів, витрачених на придбання матеріалів та обладнання використаного в процесі будівництва.

Відповідач та його представник ОСОБА_8 у судовому засіданні доводи позову визнали частково, пояснивши, що прибудова із двох кімнат на час укладення шлюбу уже була, після весілля подружжя їздило на заробітки до Росії, а коли приїжджали, то проживали у позивача в с. Шевченкове. Будинок №6 по вул. Лесі України в с. Шевченкове на праві власності належить його батьку ОСОБА_5, а прибудова здійснена самочинно, кошти на будівництво якої давали його батьки, частково вони із ОСОБА_3. Позичені кошти у бабусі позивача у розмірі 10 000 гривень, на які проведено опалення, відповідач віддав навесні 2008 року, однак це вже було після припинення шлюбних стосунків. Чеки, які надала позивач до позову, вважає, взагалі не стосуються будівництва прибудови. Не заперечує, що на спільні кошти встановлено металопластикові вікна на загальну суму 7 000 грн., зроблена стяжка ( пісок, щебінка, цемент ) на суму 2000 грн., придбано 50 листів шиферу. Просив у задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, направивши до суду пояснення, яким частково визнав позовні вимоги і не заперечує, що на спільні кошти подружжям було придбано 50 листів шиферу, руберойд та цвяхи на суму 500 грн., зроблено опалення, стяжку підлоги та встановлено вікна, тому вважає, що позивач має право на відшкодування вкладених коштів на придбання переліченого майна.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 СК України передбачається, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Матеріалами справи встановлено, що 05 серпня 2006 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_9, прізвище після одруження Хомич. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружжя після весілля деякий час проживало у с. Шевченкове у батьків позивача, а після того перебували на заробітках у Росії, на час приїзду із Росії проживали як в батьків позивача, так і в батьків відповідача.

Рішенням Броварського міськрайонного суду від 28 грудня 2010 року шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено, що житловий будинок №6 по вул. Лесі Українки у с. Тарасівка Броварського району Київської області на праві власності належить ОСОБА_5, батьку відповідача. З 2005 року власник разом із сином ОСОБА_4 розпочав самовільно будівництво прибудови до будинку. На даний час до житлового будинку є прибудованими дві кімнати, коридор, кухня, ванна, санвузол. У прибудові встановлено газове опалення, зроблено стяжку підлоги, встановлено вікна, вхідні двері, частково стіни та стеля оббита гіпсокартоном.

У судовому засіданні сторони не заперечували, що за спільні кошти подружжя було придбано 50 листів шиферу на загальну суму 1300 грн., руберойд та цвяхи на суму 500 грн., зроблено стяжку підлоги (пісок на суму 400 грн., щебінка на суму 700 грн., цемент на суму 900 грн.) на загальну суму 2000 грн., придбано металопластикові вікна вартістю 7000 грн. Дані факти суд вважає достовірно встановленими.

У судовому засіданні відповідач пояснив, що брав у борг 10 000 грн. у бабусі позивача, які витратив на встановлення газового опалення, однак, ці кошти віддав на весні 2008 року, після припинення спільного проживання із ОСОБА_3

Разом з тим, відповідачем у судовому засіданні не доведено факту припинення спільного проживання із позивачем на час повернення боргових коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що будівельні матеріали та обладнання, а саме: 50 листів шиферу на загальну суму 1300 грн., руберойд та цвяхи на суму 500 грн., пісок на суму 400 грн., щебінка на суму 700 грн., цемент на суму 900 грн., металопластикові вікна на суму 7000 грн. та обладнання для газового опалення на суму 10 000 грн., всього на загальну суму 20 800 грн., які були використані для будівництва прибудови до будинку №6 по вул. Л. Українки в с. Тарасівка Броварського району Київської області були придбані подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_4, тому є їх спільно нажитим майном.

У звязку з викладеним позовні вимоги про стягнення компенсації замість частки у придбаному подружжям майні підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача 1/2 частини вартості будівельних матеріалів та обладнання, які були використанні для будівництва прибудови.

В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими, позивачем у судовому засіданні не доведено як факту придбання інших будівельних матеріалів для будівництва прибудови за кошти сімї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 так і факту використання матеріалів, що придбані згідно товарних чеків у магазині «Епіцентр», для будівництва вищезазначеної прибудови.

Не підтвердили в повному обсязі доводів позову і допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10, який надав покази про те, що в більшості випадків подружжя проживало у позивачки,

він допомагав заливати підлогу у прибудові літом 2008 року, свідок ОСОБА_11 надав покази про те, що на весіллі не був, на даний час у прибудові робляться внутрішні роботи, на другому поверсі ніякі роботи не зроблені, за дорученням ОСОБА_4 купував гіпсокартон, свідок ОСОБА_12 надав покази про те, що допомагав заливати підлогу, гроші за це не брав, свідок ОСОБА_13 надав покази про те, що допомагав розвантажувати цеглу літом 2006 року до весілля, крім того, до весілля стояв фундамент прибудови і стіни, покрівлі не було.

За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, які до даної справи не відносяться. Докази повинні подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 70 СК України, ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати, що будівельні матеріали та обладнання, а саме: 50 листів шиферу на загальну суму 1300 грн., руберойд та цвяхи на суму 500 грн., пісок на суму 400 грн., щебінка на суму 700 грн., цемент на суму 900 грн., металопластикові вікна на суму 7000 грн. та обладнання для газового опалення на суму 10 000 грн., які були використані для будівництва прибудови до будинку №6 по вул. Л. Українки в с. Тарасівка Броварського району Київської області є спільною сумісно власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на майно у розмірі 10 400 ( десять тисяч чотириста ) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 104 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин