Оріхівський районний суд Запорізької області
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

22 вересня 2010 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі судді Плечищевої О.В. при секретарі Лазько В.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ВАЗ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління до ОСОБА_1, Приватного підприємства «Нива» про стягнення боргу в солідарному порядку.

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2010 року ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 19 жовтня 2001 року, між ВАТ «Державний оща дний банк України» в особі керуючого Оріхівським відділенням ОСОБА_2 (позивач, або Банк) та 'ОСОБА_3 (надалі - відповідач 1, або позичальник) було укладено кредитний договір № 114.

Згідно умов кредитного договору, позичальник отримав кредит в сумі 75000,00 (сімдесят п'яп. тисяч) гривень на споживчі потреби, строком на 24 (двадцять чотири) місяці зі строком остаточного повернення кредиту до 19 жовтня 2003 року. За користування кредитом, згідно умов договору, було встановлено плату в розмірі 32 (тридцять два) відсотків річних, які повинні сплачуватися щомісячно не пізніше 30 числа кожного місяця.

19 жовтня 2003 р. укладено додаткову угоду між Банком та ОСОБА_4 до кредит нон; юговору № 14 від 19.10.2001 р., а саме: гі. 1.1 договору № 14 від 19.10.2001 р. у такій редакції: «Банк продовжує, кінцевий строк погашення кредиту до 19 жовтня 2005 року».

Отримання кредиту Позичальником підтверджується наступними касовими ордерами:

- від 12.12.2001 р. на суму 6000 грн.; від 14,12.2001 р. на суму 10000 грн.; від 19.12.2001 р. па суму 5000 грн.; 27.12.2001 р. на суму 16500 грн.; 29.05.2003 р. на суму 15000 грн.; від 20.06.2003 р. на суму 5000 і рн.; від 01.08.2003 р. на суму 5000 грн.; від 15.09.2003 р. на суму 6500 грн.: від 08.09.2004 р. на суму 6000

і рн.

В забезпечення виконання зобов'язань було укладено наступні договори:

Договір поруки № 1 до кредитного договору № 114 від 19 жовтня 2001 року укладений між 11! І «Нива» (надалі - відповідач 2, або поручитель), Банком та ОСОБА_4.

Договір застави № 175 від 24 січня 2003 року Укладений між ПП «Нива» та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі керуючого ОСОБА_2

Свої зобовязання за кредитним договором № 114 від 19 жовтня 2001 року позичальник не виконав, а саме не погасив суму основного боргу та частково сплатив відсотки по кредиту, чим порушив п 3.2. кредитного договору «Забезпечити своєчасне та повне погашення кредиту та сплату процентів за користування ним у строки, передбачені п.п. 3.4, 3.5.

Остання сплата по відсоткам за користування кредитом здійснилась 13.06.2005 р. на суму 2000,00

І рн.

Станом на 01 лютого 2010 року у позичальника за кредитним договором існує заборгованість по кредиту в розмірі - 75000 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам - 160304,00 грн., неня по простроченим відсоткам - 32715,12 грн., пеня по простроченому кредитну - 16493,61 грн. Загальна сума заборгованості розрахована з урахуванням відсотків і пені та складає - 284512,73 грн.

Відповідно до п.п. 2.1. вищезазначеного договору поруки, поручитель бере на себе зобовязання відповідати перед Кредитором за виконання зобовязання боржником за вищевказаним кредитним договором в т ому ж розмірі, що і Боржник.

Згідно п.п. 6.3 «Строк дії Договору встановлюється з дня його укладення і до повног о повернення кредиту, а також одержання Банком всіх належних йому процентів».

Відповідно до ст. 525 ЦК України - Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна ного умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов ти вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 553 ЦК України - 1. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов язання боржником. 2. Порукою може забезпечуватися виконання зобов 'язання частково одо v повному обсязі. 3. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно ст. 599 ЦК України «Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином».

Таким чином, своїми неправомірними діями, відповідачі створюють ситуацію, яка повинна вирішитися тільки судовим шляхом.

В судовому засіданні Представник позивача на своїх позовних вимогах наполягає, прохає позов шдошяьнити повністю, тобто стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним тої овором у розмірі 284512,73 грн. та судові витрати

Сторона відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечили, зазначивши, що Відповідач 1 кредит брав але значно в меншому розмірі і до того ж всі кошти були сплачені про що маються квитанції, а також взагалі вимоги позивача безпідставні.

Суд, заслухавши сторін по справі та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ксерокопії кредитного договору № 114, який укладено 19.10.2001 р. в письмовій формі у відповідності до ст. 1055 ЦК України, Позивач надає Відповідачу 1 кредит у сумі 75000 грн. строком від 19 жовтня 2001 року по 19 жовтня 2003 року під 32 % річних, який (кінцевий строк погашення кредиту) До,татковою угодою № 1 від 19 жовтня 2003 року був подовжений до 19 жовтня 2005 року. Звертаючи увагу на п. 6.3. Договору № 1 14 від 19.10.2001 р., а саме строк дії Договору встановлюється з дня його укладання і до повного повернення кредиту, а також одержання Банком всіх належних йому процентів, тому сул вважає, що Позивачем не пропущено строк для звернення до суду за захистом порушених прав.

У відповідності до ст.ст. 1054, 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики кредитного договору) та його умов може були представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

На підтвердження передання Відповідачеві 1 грошових коштів, згідно сг. 60 ЦПК України, Позивачем суду було надано ксерокопії видаткових касових ордерів: від 29.05.2003 року на суму 15000 і [їй.: віті 20.06.2003 року на суму 5000 грн.; від 01.08.2003 року на суму 5000 грн.; від 15.09.2003 року на суму 6500 грн.; від 08.09.2004 року на суму 6000 грн.; про отримання Відповідачем грошових коштів у загальному розмірі 37500 грн. Таким чином, позивачем було представлено належні та допустимі докази про видачу кредитних коштів відповідачу 1 тільки на 37500 грн., а на іншу суму - 37500 грн. доказів про передання їх відповідачу 1 суду представлено не було.

З викладеного, суд вважає, що Позивачем не доведено факт отримання кредитних коштів у розмірі 37500 грн. саме Відповідачем 1 а не іншою особою, а тому з цих підстав суд вважає, що вимоги в частині по стягненню з Відповідача 1 заборгованості більше ніж 37500 гри. по кредитному договору необгрунтованими.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов язання виникають з підстав, встановлених статтею 1 І ЦК і є право відношення, в якому одна сторона зобовязана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг.

Крім того, згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі правила ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен па вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Згідно представленого розрахунку відповідач ОСОБА_4 не регулярно сплачував обовязкові платежі за кредитним договором, чим порушив взяті на себе вимоги за кредитним договором. Однак, відповідачем І про належне виконання договору, у відповідності до ст. 60 ЦПК України суду було представлено: прибутковий касовий ордер б/н від 07.07.2002 р. на суму 650 грн.; прибутковий касовий ордер б/н від 20.08.2002 р. на суму 600 грн.; прибутковий касовий ордер б/н від 20.08.2002 р. на суму 600 гри.; квитанція серії ЯЛ № 127730 від 30.09.2002 р. на суму 2000 грн.; квитанція серії ЯЛ № 127928 від 04.1 1.2002 р. на суму 1400 грн.; квитанція серії ЯВ № 125233 від 11.11.2003 р. на суму 1500 грн.; ордер б/н від 01.03.2004 р. на суму 2018,20 грн.; квитанція б/н від 13.05 2005 р. на суму 4000 грн.; квитанція б/н від і 3.06.2005 р. на суму 2000 грн.; всього на загальну суму 16768,20 гри.; що відсутні в Позивача.

Таким чином, з представлених сторонами належних та допустимих доказів, вбачається, що Нідногідач 1 належним чином виконував взяті на себе зобовязання що підтверджене розписками виданими ! Іозивачем (ст 545 ЦК), які Позивачем не були враховані при визначені заборгованості, що призвело до іи-нн,чсгайного та необгрунтованого нарахування відсотків та пені. На пропозицію Позивачу уточнити

позовні вимоги, останній відмовився та наполягав на стягненні саме суми зазначеної в позові, а так як у суду відсутні спеціальні пізнання в галузі бухгалтерії і відсутня можливість самостійно робити розрахунки, суд вважає, що відсутня підстава для стягнення заявленої суми 284512,73 грн. з Відповідача 1 з підстав її недоведеності.

В цілях забезпечення виконання кредитних зобовязань, у письмовій формі згідно правил ст. 553 І |,К України, Відповідач 2 уклав договір поруки № 1 від 19 жовтня 2001 року з Позивачем і Відповідачем 1. Відповідач 2, згідно п. 2.1. та п. 2.4. цього Договору поруки, у випадку невиконання зобовязання Відповідачем 1 за кредитним договором, зобовязаний сплатити борг, відсотки за кредитом, комісії, суми неустойки і нанесених збитків та інші платежі Відповідача 1 Позивачу відповідно до умов Кредитною договору.

Також, ще в цілях забезпечення виконання кредитних зобовязань, у письмовій формі згідно правил сі . 577 ЦК України, Позивач з Відповідачем 2 уклав договір застави серії ВАС № 841673 від 24.01.2003 р. що зареєстровано в реєстрі за № 175; на підставі якого Відповідач 2 передав у заставу нерухоме майно, а саме кафе «Ніва», що знаходиться за адресою Запорізькій області, Оріхівського району, м. Оріхів. вул. Ленінградських курсантів, буд. 56.

Згідно правила ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Однак, у відповідності до п. З Договору поруки № 1 від 19 жовтня 2001 року, порука припиняється, якщо Банк протягом трьох місяців з дня настання строку виконання зобовязання не предявить позову до поручителя. Таким чином, строк виконання зобовязання становить 19 жовтня 2003 року і термін протягом якого Позичальник мав право предявити позов до поручителя закінчується 19 січня 2004 року, а позов був предявлений 26 квітня 2010 року, таким чином порука припинилася, атому не можуть бути пред'явлені до поручителя вимоги про погашення кредиту.

Крім того, згідно положення ст. 559 ЦК України, порука припинилася внаслідок зміни зобов'язання без згоди поручителя, так на підставі Додаткової угоди № 1 від 19 жовтня 2003 року термін дії основною зобовязання збільшено, при цьому поручителя не було доведено до відома та не отримано його згоди па продовження договору поруки на нових умовах, а такі докази у відповідності до ст. 60 ЦПК України суду представлені не були.

При таких обставинах, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 27, 31, 57, 58, 59, 60, 74, 76, 167, 199, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 267, 509, 526, 527, 530, 545, 554, 559, 577, 599, 613, 614, 616, 1049, 1050, 1054-1057 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Запорізьке обласне управління до ОСОБА_4, Приватного підприємства «Нива» про стягнення боргу в солідарному порядку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області в 10-денний строк з дня його проголошення.