Тростянецький районний суд Сумської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2010 року Тростянецький районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Янової Л.М.

при секретарі Голубничій О.В.

розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ Приватбанк про визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.09.2007 року сторони уклали кредитний договір №89165-CRED з цільовим призначенням на споживчі цілі в іноземній валюті в розмірі 9000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних відповідно до графіку погашення кредиту. Спірний кредит укладено сторонами на умовах надання кредиту в іноземній валюті, погашення кредиту та сплата процентів згідно договору визначено у іноземній валюті. Але це суперечить приписам Конституції України. Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Тобто, відповідно до вказаної статті кодексу допускається лише визначення еквіваленту зобовязання у іноземній валюті, а не сплата нею. Відповідно до ч.1 ст.533 ЦК України зобовязання підлягає виконанню у націанальній валюті. таким чином, єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня. Грошові зобовязання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо субєкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства, чого у даному випадку не має. Цільове призначення кредиту є на споживчі цілі, то на вищезазначені кредитні правовідносини поширюються норми законодавства про захист прав споживачів. Позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір №89165-CRED від 19.09.2007 року як такий, що суперечить Конституції України та ЦК України.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні вимог позивачу. Пояснив, що дійсно між Приват Банком та ОСОБА_1було укладено кредитну угоду №89165 CRED від 19.09.2007 року. Відповідно до укладеної угоди Позивач отримав кредит в сумі 9.000 доларів США з кінцевим строком погашення кредиту 18.09.2009 року в іноземній валюті-доларах США.

Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно ст.1054 ЦК України чітко передбачено, що за кредитним договором банк зобов»язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.2 ЗУ »Про банки і банківську діяльність» кошти- це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Незважаючи на загальне правило на заборону використання на території України валюти іншої ніж гривня, такий дозвіл, а саме: використання готівкою чи безготівкової іноземної валюти на території України надається фінансовим установам при отриманні ліцензії НБУ, що передбачено ст.533 ч.3 ЦК України, де зазначено, що використання інорземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при розрахунках на території України по зобов»язанням допускається у випадках, порядку та умовах передбачених законом.

Відповідно до закону банк має право за кредитним договором надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язаний повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити відсотки.

В момент отримання кредиту не існувало заборони Позивачу взяти кредит саме у доларах і не надав ніяких заперечень стосовно того, що в країні використання іноземної валюти заборонено. Позивач отримав кредит та має зобов»язання відповідно до умов кредитного договору сплачувати кошти. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Тому просять суд відмовити позивачу в задоволенні вимог.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню:

Судом встановлено, що 19.09.2007 року сторони уклали кредитний договір №89165-CRED з цільовим призначенням на споживчі цілі в іноземній валюті в розмірі 9000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 24% річних відповідно до графіку погашення кредиту з кінцевим строком погашення кредиту 18.09.2009 року в іноземній валюті-доларах США. Спірний кредит укладено сторонами на умовах надання кредиту в іноземній валюті, погашення кредиту та сплата процентів згідно договору визначено у іноземній валюті.

На час звернення до суду термін погашення кредиту закінчився 19.09.2009 року.

Відповідно до ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно ст.1054 ЦК України чітко передбачено, що за кредитним договором банк зобов»язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.2 ЗУ »Про банки і банківську діяльність» кошти- це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Незважаючи на загальне правило на заборону використання на території України валюти іншої ніж гривня, такий дозвіл, а саме: використання готівкою чи безготівкової іноземної валюти на території України надається фінансовим установам при отриманні ліцензії НБУ, що передбачено ст.533 ч.3 ЦК України, де зазначено, що використання інорземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при розрахунках на території України по зобов»язанням допускається у випадках, порядку та умовах передбачених законом.

Відповідно до закону банк має право за кредитним договором надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язаний повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити відсотки.

В момент отримання кредиту не існувало заборони Позивачу взяти кредит саме у доларах і позивач не надав ніяких заперечень стосовно того, що в країні використання іноземної валюти заборонено. Крім того, позивач особисто був присутній при укладенні умови, підписав її та отримав вказані кошти, чим підтвердив своє бажання на укладення угоди та взяв на себе обов»язок вказану суму повернути до 18 вересня 2009 року. Банк виконав свої обов»язки, так як видав вказану суму, а відповідач своїх обов»язків перед банком не виконав.

Таким чином суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ Приватбанк про визнання кредитного договору недійсним відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,214-215 ЦПК України, ст.ст.23,192,533,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ КБ Приватбанк про визнання кредитного договору недійсним відмовити за необгрунтованістю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя