Справа №2-254/10 30.09.2010 30.09.2010 30.09.2010
Справа № 22ц-6638/10 Головуючий у 1-й інстанції Богатирчук Г.А.
Категорія 21 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Козаченка В.І.,

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.,

при секретарі судового засідання Поліщук Ю.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_2,

її представника ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7

на рішення

Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2010 року

за позовом

ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, приватного нотаріуса ОСОБА_9 про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2009 року ОСОБА_6 звернулася з позовом в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання недійсним договору дарування однокімнатної квартири № 36 в будинку № 28 Б по вул. Лінія перша в м. Миколаєві.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вона вказувала, що вказана квартира була придбана в у шлюбі з ОСОБА_4 23 березня 2009 року був укладений договір дарування квартири між ним та ОСОБА_4 Однак договір є недійсним в силу нікчемності, оскільки укладений без згоди органу опіки та піклування.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2007 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов. На думку апелянта, висновки суду суперечать обставинам справи та вимогам матеріального права.

Відповідач ОСОБА_4 заперечує проти задоволення апеляційної карги та просить залишити рішення суду без змін.

Відповідачка ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася. За поясненнями ОСОБА_4, її сина, вона перебуває за межами України, але знає про час і місце розгляду справи за вказаною апеляційною скаргою.

Представник органу опіки та піклування вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Зі змісту пояснень в апеляційному суді представника цього органу вбачається, що при забезпеченості дитини житлом менше облікової норми, орган опіки та піклування обовязково повинен розглядати питання про можливість продажу житла, на яке має право дитина.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами,колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 і ОСОБА_4 з 9 червня 2001 року перебувають у шлюбі. 15 липня 2004 року у них народилася донька ОСОБА_7.

28 вересня 2006 року, тобто в період шлюбу, ОСОБА_4 уклав договір купівлі продажу квартири № 36 в будинку № 28 Б по вул. Лінія перша в м. Миколаєві. 23 березня 2009 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_8 укладено договір дарування спірної квартири.

Ухвалюючи рішення суд виходив з того, що при укладенні договору дарування дозволу органу опіки та піклування на відчуження квартири потрібно не було, оскільки донька ОСОБА_6 і ОСОБА_4 проживала з матірю за іншою адресою, та не була зареєстрована в квартирі.

Проте з висновками суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6, як і дитина, зареєстровані в однокімнатній квартирі № 30 будинку № 12 б по вул. Корабелів в м. Миколаєві. В квартирі зареєстровано ще дві особи (а.с.40). Однак, незважаючи на реєстрацію, позивачка за цією адресою не проживала. Разом з відповідачем і дитиною вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належить відповідачці ОСОБА_8 - матері позивача та його брату. Після укладення договору дарування спірної квартири, позивачка не проживає разом з відповідачем, та з дитиною знімає інше житло. Ці обставини сторони не оспорюють.

Оскільки на час укладення спірної угодиАДРЕСА_1 в будинку № 28 Б по вул. Лінія перша в м. Миколаєві мала режим спільної сумісної власності подружжя - ОСОБА_6 і ОСОБА_4, вони обидва мали право користування нею. Тому дитина, як й її батьки також мала право користування квартирою , тим більше, що місце її проживання з одним з них визначено не було.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальної реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Також у відповідності з ч. 4 ст. 12 Закону "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", який набрав чинності з 1 січня 2006 року, для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Незважаючи на вказані приписи закону, такої згоди орган опіки та піклування на відчуження спірної квартири не дав.

На вказані вимоги закону та обставини справи суд уваги не звернув, та безпідставно послався лише на факт відсутності реєстрації дитини в згаданій квартирі та її там непроживання. Тоді як відсутність, обовязкової в даному випадку, згоди органу опіки та піклування на відчуження спірної квартири в силу ст.224 ЦК України давала підстави визнання оспоримої угоди недійсною (в силу нікчемності).

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Доводи відповідача про те, що квартира не належала їм з дружиною, оскільки була придбана на гроші матері та для неї не можуть бути взяті до уваги. Ці обставини самі по собі не відносяться до підстав позову, а договір купівлі продажу спірної квартири з цих підстав недійсним не визнавався.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 травня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_4, ОСОБА_8, приватного нотаріуса ОСОБА_9 про визнання договору недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування квартири № 36 в будинку № 28 Б по вул. Лінія перша в м. Миколаєві, укладений 23 березня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, засвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_9, та зареєстрований в реєстрі за № 1243.

Стягнути на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_4, ОСОБА_8 по 19 грн. 25 коп. з кожного судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: