Справа № 2-6462/10

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2010 року
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді Долі В.А.
при секретарі Добридник І.С.
прокурора Валевич С.К.
представника Рівненської міської ради Павлова Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом заступника прокурора міста Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області, Міністерство оборони України, до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан, стягнення майнової шкоди,
Заступник прокурора міста Рівне, що діє в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -Управління контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області, Міністерство оборони України, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтовною площею 26 м2, яка розташована по АДРЕСА_1 поблизу території військової частини, яка зафарбована на розпланувальному кресленні штрихами, та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан, шляхом знесення недобудованої будівлі автогаражу та стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської міської ради 37 грн. 42 коп. заподіяної шкоди.
В обґрунтування позову покликається на те, що відповідач самовільно займає земельну ділянку орієнтовно площею 26 м2 по АДРЕСА_1 , на якій здійснила будівництво автогаража. Даний факт підтверджується актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01.12.08р., 28.01.09р., 10.03.09р.; протоколами старшого держави інспектора управління з контролю за використанням та охороною земель №004222 від 01.12.08р. № 004543 від 28.01.09р.; постановами по справі про накладення адміністративного стягнення № 76 від 03.12.08р. та № 6 від 30.01.09 року. Зайнята відповідачем земельна ділянка входить до складу військового містечка № НОМЕР_1 та відповідно до Державного акту №32 01.03.1983 року знаходиться у постійному користуванні Міністерства оборони України. Позивач вважає, що самовільне зайняття земельної ділянки відповідачем порушує інтереси держави в особі Рівненської міської ради, так як відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
У судовому засіданні прокурор та представник Рівненської міської ради позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просять позовні вимоги задоволити в повному обсязі.
Представники третіх осіб та відповідач до суду не з`явилися, з причин, невідомих суду, про день та час розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином.
Тому суд, з`ясувавши думку прокурора та представника Рівненської міської ради про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та представників третіх осіб та постановлення заочного рішення, вирішив за можливе провести заочний розгляд справи про що постановив ухвалу.
Суд, заслухавши прокурора, представника Рівненської міської ради, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та доведені, а підстави для відмови у задоволені позову відсутні.
Судом встановлено, що Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області 01.12.2008 р. на вимогу прокуратури Рівненської області проведено позапланову перевірку дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки під будівництвом гаражних боксів по АДРЕСА_1 .
Перевіркою встановлено, що відповідач в порушення вимог ст. 125 Земельного кодексу України, самовільно займає земельну ділянку орієнтовно площею 26 м по АДРЕСА_1 , на якій здійснила будівництво автогаража.
Означене підтверджується актами перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 01.12.08р., 28.01.09р., 10.03.09р.; протоколами старшого державного інспектора управлінь контролю за використанням та охороною земель №004222 від 01.12.08р., № 004543 28.01.09р.; постановою по справі про накладення адміністративного стягнення № 76 від 03.12.08р. та № 6 від 30.01.09 року.
Стаття 125 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виявлення порушення відповідачем вимог земельного законодавства) визначає, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.
Крім того, у статті 126 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виявлення порушення земельного законодавства) вказано, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актам. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.
Стаття 125 Земельного кодексу України (в редакції на даний час) встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Також, згідно із ст. 1 закону України "Про державний контроль за використанням і охороною земель" під самовільним зайняттям земельної ділянки мають вважатися будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Відповідно до вимог ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.
З аналізу вищенаведених норм права випливає, що приступати до використання земельної ділянки без отримання відповідних правовстановлюючих документів на таку дії забороняється.
Чинним цивільно-процесуальним законодавством України (ч.3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України) на сторони покладається обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
З оглянутого в судовому засіданні наказу № 30 від 27 серпня 2002 року начальника Рівненського гарнізону вбачається, що даний наказ було видано з метою вирішення соціальних проблем військовослужбовців та даним наказом лише наказано Начальнику Рівненської КЕЧ району встановленим порядком провести погодження відповідними службами міста питання розміщення та будівництва гаражів, на підставі погоджень відповідних служб міста клопотати перед міським головою про надання дозволу на виготовлення технічної документації, забезпечити виготовлення проектної документації на будівництво та її погодження, здійснювати технічний нагляд будівництвом автогаражних боксів.
За таких підстав, в судовому засіданні встановлено, що даним наказом лише закріплена процедура та порядок підготовки відповідних документів.
Жодних доказів, які б свідчили про законність виділення вказаної земельної ділянки та про законність будівництва автогаражу на вказаній земельній ділянці, у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідачем не надано.
Суд не приймає до уваги те, що в листі начальника КЕВ м.Рівне від 13 січня 2010 року зазначено, що питання передачі спірної земельної ділянки до цього часу не врегульовано тому, не можна говорити про самовільне зайняття земельної ділянки, оскільки власником земельної ділянки є Міністерство оборони України, з огляду на наступне.
Статтею 84 Земельного кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі, крім земель комунальної та приватної власності.
На сьогоднішній день не відбулось розмежування землі на державну та комунальну власність, що підтверджується листом комітету земельних відносин від 25 листопада 2005 року № 8X8-168, тому згідно статті 14 Конституції України та ст. 1 Земельного Кодексу України, вся земля перебуває у державній власності, а розпорядження нею здійснюється згідно п.12 перехідних положень Земельного кодексу України, де вказано, що до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель переданих у приватну власність, здійснює міська рада.
Відповідачем не надано належних і допустимих доказів, які свідчили про правомірне користування вказаною земельною ділянкою, жодних рішень міською радою про виділення у користування чи у власність відповідачу спірної земельної ділянки, не приймалось.
Що стосується тих обставин, що на даний час створено гаражно-будівельний кооператив та користувачі гаражів звернулись з клопотанням до міської ради про надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для гаражного будівництва, то даний факт лише свідчить про те, що будівництво автогаражу по АДРЕСА_1 було здійснено самочинно.
В ході судового розгляду справи відповідачем не надано жодних доказів наявності у неї документів, які надають їй право використання земельної ділянки та державної реєстрації прав на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , а тому означена самовільно зайнята земельна ділянка підлягає звільненню та приведенню у придатний для використання стан шляхом знесення гаражу.
Внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки по АДРЕСА_1 , державі в особі Рівненської міської ради заподіяна шкода, розмір якої визначений у відповідності до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою КМУ від 25 липня 2007 року № 963 і становить 37 грн. 42 коп.
Крім того, відповідно до ст. 88 ч.З ЦПК України, якщо позивача на користь яке ухвалено рішення, звільнено від сплати судового, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача необхідно стягнути державне мито 51 грн. та витрати на інформацій технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 208-209, 212-215, 218,, 224-226 ЦІ України, суд -
Позов заступника прокурора міста Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позшача -Управління контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області, Міністерство оборони України, до ОСОБА_1 про зобов`язання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан, стягнення майнової шкоди - задоволи повністю.
Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту ділянку орієнтовною площею 26 м , яка розташована по АДРЕСА_1 поблизу території військової частини, яка зафарбована на розпланувальному кресленні штрихами, та привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан, шляхом знесення недобудованої будівлі автогаражу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Рівненської міської ради 37 тридцять сім ) гривень 42 копійки заподіяної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_1 в прибуток держави судовий збір 51 (п`ятдесят одну) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 в прибуток держави витрати на інформаційно-технічне забезпечені розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним-процесуальним кодексом України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського

мфського суду Доля В.А.