Справа № 2-87/2010р.
РІШЕННЯ

Іменем України

25 березня 2010р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі: судді - Тихонової Н.С., при секретарі - Гродновій А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2009р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, де крім неї зареєстровані та проживають ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2, відповідач по справі. Проте, на думку позивачки, відповідач порушує її права, а саме проживання з ним неможливе, так як він веде антигромадський спосіб життя (пиячить, свариться, застосовує фізичне насильство).

Оскільки, в добровільному порядку виселитися відповідач відмовляється, позивачка просила суд, виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1.

19.01.2010р ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом про виселення ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що останній вдався до обману щодо реєстрації у вказаній квартирі, крім того зазначили, що відповідач проживаючи у квартирі комунальні послуги не сплачує, поточним ремонтом не займається, веде антигромадський спосіб життя.

19.01.2010р. справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виселення Ухвалою суду було обєднано єдине провадження для сумісного розгляду.

В судовому засіданні позивачі заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що заявлені вимоги не ґрунтуються на доказах.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_1 по відношенню якої на підставі рішення суду він був позбавлений батьківський прав, мати ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ОСОБА_8 померла. ОСОБА_2 є вітчимом ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Квартира АДРЕСА_3 відноситься до державного житлового фонду, в ній крім позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_1 зареєстрований ОСОБА_2, відповідач по справі (довідка форма 3 від 10.11.2009р.).

Як вбачається з пояснень позивачів, проживання з ОСОБА_2 є неможливим, оскільки останній постійно свариться, застосовує фізичне насильство, вживає алкогольні напої, крім того не сплачує жодних комунальних послуг, в звязку з чим утворилась заборгованість більш ніж 8 тисяч грн.

Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

На підставі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, так як позивачами не надано жодного доказу щодо заявлених вимог, крім того клопотань в судовому засіданні ними щодо витребування доказів не заявлено.

На підставі ст. 116 ЖК України, керуючись ст.ст. 10,14,30,60,88,212, 214ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення та позову ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: