Справа №22-ц-473/10 Суддя-доповідач - Ведмедь
УХВАЛА

23 березня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.,

суддів - Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 25 січня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус Лебединського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_4.

про визнання угоди удаваною, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 25 січня 2010 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено частково.

Угоду визнано удаваною, а внаслідок цього - недійсним договір купівлі-

продажу житлового будинку, розташованого за адресою: м. Лебедин, вул.

Короленка, 66, Сумської області, укладений між ОСОБА_2 та

ОСОБА_1, який був посвідчений 30.12.1999 приватним нотаріусом

Лебединського міського нотаріального округу Сумської області ОСОБА_4

О.В.

Визнано той факт, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір застави.

Судом першої інстанції вирішено перерахувати на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 100 (сто) американських доларів, які внесені ОСОБА_5 і знаходяться на депозитному рахунку Лебединського райсуду Сумської області, Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 2027 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, посилається на його необґрунтованість, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

Зокрема, зазначає, що судом надано необгрунтовану перевагу звукозапису розмови, що був здійснений зацікавленою особою, а також не взято до уваги лист приватного нотаріуса ОСОБА_4 та прийняті як беззаперечні свідчення ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Апелянт не погоджується з висновком суду про відсутність між позивачем та відповідачем відносин стосовно найму житла, а також вважає, що суд безпідставно не застосував строк позовної давності.

Вважає рішення суду необгрунтованим в частині укладення договору позики та застави спірного майна.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог в суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно і всебічне встановив обставини справи та дав їм належну правову оцінку, а тому дійшов де вірного висновку, задовольнивши позовні вимоги частково.

Доводи апелянта про те, що в дійсності було укладено між ним та позивачем договір купівлі-продажу будинку, так як згодом відповідач, як власник помешкання приватизував і земельну ділянку, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи та поясненнями відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що в 1999 році він і позивач займалися бізнесом, мали спільні інтереси, надавали один одному кошти в позику, коли в позивача виникли проблеми, то ОСОБА_1 сплатив за нього податки, а позивач ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу передав відповідачеві належний йому будинок. При цьому сторони домовилися, що через два місяці після цього позивач викупить житло. Колегія суддів вважає, що відповідач ще раз ствердив той факт, що угода, укладена між сторонами, мала тимчасовий характер і була удаваною.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і оплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, з моменту укладення договору купівлі - продажу від 30.12.1999 ( а. с. 11 ) будинок покупцеві ОСОБА_8 не переданий і до теперішнього часу. В ньому мешкають позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які користуються помешканням, утримують житло, сплачують всі необхідні платежі. Будинок ніколи не вибував з їхнього володіння і вони вважали його своєю власністю.

За таких обставин доводи апелянта про незастосування строку позовної давності є необгрунтованими і колегія суддів не може взяти їх до уваги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції також не спростовують.

Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування чи зміни.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315, ч.1 п.1 ст. 307, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 25 січня 2010 року у в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий :

Судді: