Справа №22-ц-2030/10 Суддя-доповідач - Маслов
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

07 липня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Жмаки В.Г., Криворотенка В.І.,

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 квітня 2010 року

у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Надра» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на нежитлові приміщення,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 27 квітня 2010 року позов ВАТ «Надра» задоволено.

Постановлено звернути стягнення на предмет іпотеки: нежитлові приміщення, розташовані по пров. Польовому, 8 у с. Велика Чернеччина Сумського району Сумської області та яке складається з нежилого приміщення, склад літ. А, площею 669,2 м2, з/бетон; нежилого приміщення, склад літ. Б, площею 371,4 м2, з/бетон; сторожки літ. Г, площею 12,6 м2, шлакоблок; роздягальні, літ. Д, площею 15,1 м2, шлакоблок; адмінбудівлі, літ. В, площею 91,4 м2, гіпсоблок; вбиральні-душу, літ. У; огорожі №1-2; замощення 1; які належать на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ВАТ «Надра» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також з наданням всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №15/2008/441598/2/480 від 06 серпня 2008 року в розмірі 1160012 грн. 61 коп., а саме 975696 грн. 49 коп. заборгованості по тілу кредиту, 162016 грн. 52 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 11882 грн. 53 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань по першому траншу, 4613 грн. 26 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязань по другому траншу, 4271 грн. 35 коп. інфляційних збитків по першому траншу, 1532 грн. 46 коп. інфляційних збитків по другому траншу.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення відповідача і його представника, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача, яка вважала рішення місцевого суду правильним, розглянувши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, оскільки рішення суд ухвалив з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Сторонами визнаються факти укладення договору кредитної лінії від 06 червня 2008 року №15/2008/441598/2/480, додаткових угод до нього №1 та №2, згідно з якими позивач відкрив відповідачу траншеву кредитну лінію на суму 1025000 грн. строком до 05 серпня 2015 року зі сплатою відповідачем 22,9% річних; та договору іпотеки від 06 серпня 2008 року, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, яке знаходиться в селі Велика Чернеччина, Сумського району, по пров. Польовому, 8 і складається з нежилого приміщення, склад літ. А, площею 669,2 м2, нежилого приміщення, склад літ. Б, площею 371,4 м2, сторожки літ. Г, площею 12,6 м2, роздягальні, літ. Д, площею 15,1 м2, адмінбудівлі, літ. В, площею 91,4 м2, вбиральні-душу, літ. У; огорожі №1-2; замощення 1.

Відповідач визнає, що після укладення договорів тіло кредиту і відсотки за користування грошима сплачувались нерегулярно і в меншому розмірі ніж це передбачалось графіком погашення заборгованості й станом на 02 лютого 2010 року заборгованість склала 1160012 грн. 61 коп.

Оскільки факт порушення відповідачем основного зобовязання доведений у судовому засіданні, а основне зобовязання забезпечувалось договором іпотеки, то суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов і в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернув стягнення на зазначені вище предмети іпотеки шляхом продажу цього майна банком від імені відповідача.

Таке рішення місцевого суду відповідає вимогам ст. ст. 16, 509, 526, 530, 536, 546, 572-592, 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про іпотеку».

Колегія суддів знаходить необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі щодо недотримання позивачем вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» в частині надсилання відповідачу письмової вимоги про усунення порушення. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про дотримання позивачем вимог цього закону.

По-перше, відповідачем не дотримувався графік повернення кредиту та сплати відсотків (копія якого є на а. с. 12-17) ще з 2008 року, а тому в позивача зявилось право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Банк неодноразово направляв відповідачу письмові вимоги нагадування про необхідність погашення кредиту та сплати відсотків і про відповідальність за недотримання зобовязання, у тому числі й шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Це підтверджується листами від 31 серпня 2009 року №7495, від 02 жовтня 2009 року №3549 та від 11 січня 2010 року №1764, копії яких є на а. с. 22-24. Відповідач підтвердив, що отримав ці листи вимоги, однак не зміг погасити заборгованість із-за відсутності коштів.

По-друге, п. 4.1 договору іпотеки, копія якого є на а. с. 19-21, передбачав, що «обовязок страхування предмету іпотеки від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування покладено на іпотекодавця». Як встановлено судом, останній договір страхування іпотечного майна закінчився 19 серпня 2009 року. Після цього це майно є незастрахованим. Представник банку пояснив, що у випадку випадкового знищення, пошкодження або псування іпотечного майна банк ризикує не тільки не отримати задоволення від продажу заставленого майна, а і відповідач не отримає страхових виплат і не зможе погасити заборгованість. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі протиправні дії відповідача давали підставу банку звернутись до суду з даним позовом на підставі ч. 3 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Відповідач визнає, що і досі іпотечне майно ним не застраховано.

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Сторони оцінили вартість іпотеки у 1332558 грн., про що зазначено у п. 1.4 договору. При виконанні рішення і здійсненні продажу ця сума може змінитись.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Сумського районного суду Сумської області від 27 квітня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Рішення місцевого суду і ухвала апеляційного суду набрали законної сили, але можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -