Справа №22-ц-730/10 Суддя-доповідач - Лузан
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, СГІРФО Зарічного РВ СМУ ГУМВС України в Сумській області, 3-тя особа: ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, усунення перешкод власнику в користуванні належним йому майном, виселення з житлового приміщення

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 18 лютого 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за їх безпідставністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим будинком № 156 по вул.Ювілейна в м. Суми.

Усунено ОСОБА_2 перешкоди в користуванні будинком № 156 по вул. Ювілейна в м. Суми, ОСОБА_1 виселено з названого будинку.

Зобовязано СГІРФО Зарічного РВ СМУ ГУМВС України в Сумській області зняти ОСОБА_1 з реєстрації в будинку № 156 по вул. Ювілейна в м. Суми.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 з 2000 року, а шлюб між ними було зареєстровано 24 квітня 2003 року (а.с.6).

Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (бувша ОСОБА_5) Л.І. було розірвано 09 жовтня 2007 року (а.с.7).

ОСОБА_5 за час свого життя була власницею житлового будинку № 156 по вул. Ювілейна в м. Суми. Будинок має загальну площу 69,3 кв.м., житлову - 51,8 кв.м. і складається з: коридору 1, площею 3,7 кв.м., кухні 2, - 6,0 кв.м., житлової кімнати 3 - 15,2 кв.м., житлової кімнати 4 - 10,7 кв.м., житлової кімнати 5 - 9,3 кв.м., житлової кімнати 6 - 16,6 кв.м., веранди 7 - 7,8 кв.м.

10 листопада 2008 року ОСОБА_5 померла (а.с.51).

За життя, 23 вересня 2008 року, ОСОБА_5 склала заповіт, яким все належне їй майно заповідала своєму синові ОСОБА_3 та двоюрідній онуці ОСОБА_2 в рівних частинах (а.с.53) .

ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори і отримала свідоцтво про право на спадщини за заповітом на ? частку житлового будинку розташованого за адресою м. Суми, вул. Ювілейна. 156 ( а.с.97). Інший спадкоємець померлої ОСОБА_5 - ОСОБА_3 перебуває в місцях позбавлення волі і тому у нього виникають труднощі з оформленням його права власності на спадкове майно, хоча від своєї частки в спадковому майні він не відмовлявся (ас. 128-129).

ОСОБА_4 був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, який належав його бувшій дружині, з 17 грудня 2002 року ( а.с. 4).

З матеріалів справи також вбачається, що з 10 квітня 2010 року ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в Сумському геріатричному пансіонаті для ветеранів війни та праці .

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про вселення в будинок і задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим будинком № 156 по вул. Ювілейна в м. Суми, та усунення їй перешкод у користуванні цим будинком шляхом виселення ОСОБА_1 з названого будинку.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач, ОСОБА_4, за життя колишньої дружини, ОСОБА_6, створював їй перешкоди в користування будинком, виганяв її з будинку, погрожував розправою, у звязку з чим остання зверталась до суду з позовом про його виселення і рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21.08.2008 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23.10.2008 р., було встановлено, що ОСОБА_4 дійсно своїми діями систематично створював ОСОБА_5 нестерпні умови для проживання, вчиняючи сварки, принижуючи та ображаючи її, але оскільки було встановлено, що ОСОБА_4 з 07.03.2008 року вже не проживає в будинку і у звязку з цим до нього не застосовувались заходи запобігання та громадського впливу, тому в задоволенні позову було відмовлено. В той же час, названим рішенням суду ОСОБА_4 був попереджений про виселення без надання іншого житла в разі порушення правил співжиття і створення неможливих умов для ОСОБА_6І.(а.с.18-19, 38, 92).

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 28.07.2008 року ОСОБА_4 був засуджений за ст.ст. 129 ч. І. 125 ч. І КК України до покарання у виді арешту на строк три місяці за нанесення легких тілесних ушкоджень своїй колишній дружині ОСОБА_5 та її сестрі ОСОБА_7, а також за погрозу вбивством потерпілій ОСОБА_7 (а.с.98).

Під час розгляду справи було встановлено і ці обставини підтверджуються зібраними у справі доказами, що ОСОБА_4 з 14.03.2008 року постійно не мешкає в спірному будинку.

Після смерті власниці будинку ОСОБА_5 він також продовжував створювати новій співвласниці будинку та його іншим мешканцям перешкоди в користуванні ним.

В грудні 2009 року ОСОБА_4 знову перейшов на постійне місце проживання до будинку і самостійно, без погодження із співвласницею будинку ОСОБА_2, зайняв на свій розсуд дві кімнати, перешкоджає ОСОБА_2 та її бабусі ОСОБА_7 в користуванні будинком, викидає їх речі, ображає їх, погрожує, самостійно регулює тиск газу, при цьому не сплачуючи коштів за утримання будинку. Така поведінка ОСОБА_4 змушує ОСОБА_2 звертатись зі скаргами на його дії до органів внутрішніх справ.

Відповідно до ст.ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює їй, як власниці, перешкоди в користуванні та розпорядженні належним житлом.

Відповідач ОСОБА_1 був прописаний за адресою: м. Суми, вул. Ювілейна, 156 попереднім власником - нині покійною ОСОБА_5

В даний час відповідач не є членом її (тобто ОСОБА_2М.) сім'ї і не має з нею, як співвласницею будинку, ніяких договірних відносин з приводу користування приміщеннями будинку. Натомість, ОСОБА_4 поводить себе нахабно і агресивно, відчуваючи свою безкарність.

ОСОБА_2 посилалась на те, що в даний час склалась така ситуація, що вона, як власниця частини домоволодіння, не може спокійно і безпечно знаходитись вдома, боячись, що в будь-який час може з'явитись відповідач і вчинить черговий скандал, чи застосує до неї насильство, як це він часто робив із покійною ОСОБА_5 Відповідач же, який не є членом її сім'ї і є для неї та інших мешканців будинку фактично чужою людиною, відчуває себе господарем ситуації і господарем в будинку. Він не користується, але займає дві кімнати, при цьому не приймає участі в утриманні будинку, не платить за газ, воду тощо.

Приймаючи до уваги названі доводи позивачки, суд обґрунтовано, керуючись положеннями ст. 391 ЦК України, задовольнив позов ОСОБА_2

Оскільки право ОСОБА_4 на проживання і користування житловим будинком було похідним від прав колишнього власника (його бувшої дружини), то суд прийшов до вірного висновку про те, що з переходом права власності на будинок до інших осіб, право ОСОБА_4 на житло в цьому будинку припинилось.

З цих підстав суд прийшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_1 втратив право користування приміщеннями будинку № 156 по вул. Ювілейній в м. Суми та про необхідність усунення власнику, ОСОБА_2, перешкод у користуванні будинком та виселення ОСОБА_1 з вказаного будинку.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування постановленого рішення.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 18 лютого 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців .

Головуючий -

Судді -