Справа № Справа № 2-309/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2010

16 вересня 2010 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Герасименко М.І. при секретарі Тараненко Т.І., з участю адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зіньків справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків завданих внаслідок нестачі товару , -

ВСТАНОВИВ :

В позовній заяві позивачка просить стягти з відповідачки 27 741 грв. 90 коп. посилаючись на те, що 25 жовтня 2007 року між нею, як приватним підприємцем і відповідачкою був укладений трудовий договір, який був укладений на невизначений строк і був зареєстрований 26 жовтня 2007 року Зіньківському районному центрі зайнятості. Згідно даного договору відповідача зобов»язана була виконувати роботу продавця магазину повсякденного попиту в с Покрівське, нести повну матеріальну відповідальність, зв»язану з зберіганням, продажем, відпуском, перевезенням матеріальних цінностей. 4 грудня 2009 року в магазині, де продавцем працювала відповідачка була проведена ревізія за період з 18 серпня 2009 року по 4 грудня 2009 року, в ході якої було виявлено недостачу товарно-матеріальних цінностей на суму 27 741 грн. 90 коп., про що було складено акт передачі ТМЦ та акт ревізії, які були підписані нею, відповідачкою, та працівниками, що проводили ревізію. Відповідно до акту прийому-передачі товарно-матеріальних цінностей після руху коштів і матеріальних цінностей по магазину с. Покрівське залишок товарно-матеріальних цінностей повинен був складати 87 749 грн., тоді як при проведенні ревізії було виявлено грошово-матеріальних цінностей лише на суму 60 007 грн. 10 коп. В магазині обліку руху товарно-матеріальних цінностей вівся по журналу, який вела відповідачка, де фіксувалися залишки товару в грошовому еквіваленті. Накладні на поставлені в магазин товари в неї, позивачки відсутні, так як вона є платником єдиного податку і ведення обліку по накладних податкова інспекція в неї не вимагає. Так як відповідачка в добровільному порядку відшкодовувати суму недостачі не бажає, тому вона і звернулася до суду.

В судовому засіданні позивачка підтримує свої позовні вимоги, але суму, яку просить стягти з відповідачки зменшує суму на 1170 грн., так як дану суму відповідачка передала їй 12 грудня 2009 року, як пояснює відповідачка цю суму вона зібрала у громадян, які брали товар у неї в магазині в борг.

Відповідачка позовні вимоги не визнала і пояснила, що згідно трудового договору вона працювала продавцем магазину товарів повсякденного попиту, розташованого в с. Покрівське, який належить приватному підприємцю ОСОБА_4. Товар завозився не по накладних, а просто записувала вона в журнал. Виручку від проданого товару вона передавала позивачці через експедиторів, які завозили товар і ОСОБА_5, але офіційно ці суми ніде не записувала і ніяких документів з цих людей коди передавала гроші позивачці не брала. 4 грудня 2009 року в магазині була проведена ревізія, але вона участі не брала в ній, так як торгувала в магазині. Вона підписала акти після закінчення ревізії, про те скільки товару повинно було бути на момент ревізії і скільки було в дійсності товару на момент ревізії, хоча бачила, що по результату ревізії в неї виникла недостача на 27741 грн.90 коп. Але з даного недостачею вона не згідна, так як вважає, що така недостача не могла виникнути за період з 19 серпня 2009 року по 4 грудня 2009 року, ні грошей ні товару з магазину собі вона не брала. В процесі роботи в магазині вона давала людям товари в борг і після ревізії вона зібрала з людей 1170 грн., які брали товар в борг в магазині і передала позивачці через ОСОБА_6 цю суму.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків і дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідачка працювала у позивачки по трудовому договору продавцем магазину товарів повсякденного попиту і з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

4 грудня 2009 року в магазині, де працювала продавцем відповідачка виявлена недостача на суму 27 741 грн. 90 коп. Відповідачка підписала як акт товару, який повинен бути в магазині на момент ревізії, так і акт залишку наявного товару в магазині і за свідченням свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ніяких претензій і зауважень до цих актів на момент складання і підписання не заявляла. 12 грудня 2009 року відповідачка передала позивачці 1170 грн., які вона зібрала з громадян, яким відпускала товар з магазину в борг. Сума недостачі у відповідачки по магазину складає 26 571 грн. 90 коп. і це сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Керуючись ст.. ст.. 10,60,212 ЦПК України, ст. 134 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ :

Стягти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 26 571 (двадцять шість тисяч п»ятсот сімдесят одну) грн. 90 коп. матеріальної шкоди, 265 (двісті шістдесят п»ять) грн. 72 коп. державного мита,120 (сто двадцять) грн. за інформаційно-технічне забезпечення, а всього 26 957 (двадцять шість тисяч девятсот п»ятдесят сім) грн. 68 коп.

На рішення може бути подана апеляція протягом 10 днів.

СуддяОСОБА_11