рішення

Іменем україни

25 листопада 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого -ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі -ОСОБА_4

за участю: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом про стягнення на його користь із ЛКП «Добробут-401» невиплаченої за лютий-квітень 2009 року заробітної плати у сумі 2633,89 грн. та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 27915,87 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково: стягнуто розмір невиплаченої заробітної плати, відмовлено у стягненні середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Рішення оскаржив ОСОБА_5, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про повне задоволення його позовних вимог. Просить допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Посилається на те, що суд прийшов до невірного висновку про відсутність вини підприємства у затримці розрахунку, так як у фінансовому запиті ЛКП «Добробут-401» до Львівської міської ради цей відповідач вказав занижену суму необхідних коштів, що призвело до нестачі фінансування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 і його представника ОСОБА_6 на підтримання скарги, представників ЛКП «Добробут-401» ОСОБА_7 і Шевченківської районної адміністрації м. Львова ОСОБА_8 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення скарги, а відтак про часткове скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах із ЛКП «Добробут-401», наказом цього підприємства був звільнений по переводу з 06.04.2009 року. У день звільнення, як і на час ухвалення рішення судом першої інстанції, заробітна плата позивачеві у повному обсязі виплачена не була і заборгованість складала 3633,89 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд першої інстанції обґрунтовував рішення тим, що позивач не навів доказів наявності вини відповідача у несвоєчасному його розрахунку при звільненні.

Проте такий висновок суду не ґрунтується на нормах права та матеріалах справи, адже суд поклав обовязок доведеності вини відповідача на позивача, хоч за конкретних обставин і аналізуючи ст. 117 КЗпП України відсутність своєї вини повинні довести власник або уповноважений ним орган.

Так як в день звільнення ОСОБА_5 ЛКП «Добробут-401» не виплатило працівнику усіх сум, що належать йому від підприємства, то відповідно ст. 117 КЗпП України з цього підприємства слід стягнути середній заробіток за весь час затримки.

Разом із цим колегія суддів вважає, що зазначений у позовній заяві розмір стягнення середнього заробітку за весь час затримки є завищеним, так як не відповідає істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, на що звертає увагу Верховний Суд України у ч. 2 п. 20 постанови Пленуму №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним задовольнити позов ОСОБА_5 в цій частині у розмірі 3000 грн.

На підставі наведеного, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29 червня 2010 року в частині відмови у позові ОСОБА_5 скасувати і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні задовольнити частково і стягнути на користь ОСОБА_5 з Львівського комунального підприємства «Добробут-401» 3000 (три тисячі) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: