Справа № 2-4127/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2010 року м. Кілія

06 серпня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

ДО

СВК «Дружба»

про визнання договору лізингу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно

: ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання, в якому вказав, що 25.05.2007 року між ним та відповідачем по справі був укладений договір лізингу комплексу будівель та споруд № 4 Мирнівська сільська рада, Кілійського району, Одеської області. Сторони уклали договір в письмовій формі, але укладений правочин нотаріальному посвідченню та державній реєстрації не піддягався. На підставі вищенаведеного та у зв'язку з можливістю визнати дійсним укладений сторонами договір лізингу лише у судовому порядку, позивач просить суд визнати дійсним договір лізингу, укладений між ним та відповідачем та визнати за позивачем право власності на комплекс будівель та споруд № 4 Мирнівська сільська рада, Кілійського району, Одеської області.

Представник позивача у судовому засіданні підтвердив пред'явлені позовні вимоги.

Представник відповідача з позовом згоден, підтримує позовні вимоги у повному обсязі та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майно.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовідносинами:

Протоколом № 1 збору співвласників майна СВК «Дружба» від 24.02.2007 року правління вирішило знайти покупця та провести продаж приміщень комплексу будівель та споруд свиноферми або передати їх в аренду при умовах подальшого викупу.

Як вказано в договорі лізингу від 25.05.2007 року, СВК «Дружба» - лізингодавець, передав, а лізингоодержувач - ОСОБА_1 отримав від лізингодавця в платне користування на умовах фінансового лізингу та на умовах обговореної сторонами лізингової плати комплекс будівель та споруд свинотоварної ферми, зазначене в договорі, як «обладнання», що розташоване в с. Мирне Кілійського району Одеської області. Договором передбачена лізингова плата, передача обладнання, використання, технічне обслуговування та ремонт обладнання з боку прав та зобов'язань сторін, відповідальність сторін за невиконання зобов'язань. Пунктом 8.3 договору передбачено, що право власності на обладнання переходить від лізингодавця до лізингоодуржувача в

момент здійснення останнього лізингового платежу відповідно до розрахунку лізингової плати, що був

обговорений сторонами під час укладання договору. Лізингодавець та лізингоодержувач виконали зобов'язання

по договору щодо передачі та приймання обладнання, що підтверджується відповідною розпискою від 25.05.2007

року.

Рішенням Мирнівської сільської ради № 325-У від 14.06.2010 року комплексу будівель і споруд свинотоварної ферми, яка розташована на віддаленні 4 км. від населеного пункту с. Мирне на території Мирнівської сільської ради присвоєно наступну адресу: Комплекс будівель та споруд № 4 Мирнівська сільська рада, Кілійського району, Одеської області

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 25.06.2010 року вказано, що комплекс будівель та споруд № 4 Мирнівська сільська рада, Кілійського району, Одеської області складається з: літ. А -свинарник, літ. Б - свинарник, літ. В - свинарник, літ. Г - свинарник, літ. Д - свинарник, літ. Е - свинарник, літ. Ж - ветеринарна бойня, літ. З - рампа, літ. И - службове приміщення, літ. К - ветсанпропускник, літ. Л - погреб, літ. М. - кормоцех, літ. Н - вбиральня, № 1-3,1 - надвірні споруди та розташований на земельній ділянці площею 27578 кв.м..

Відповідно до накладної від 20.12.2008 року, виданої СВК «Дружба» ОСОБА_1 сума загальної лізингової плати в розмірі 200 000 грн. сплачена ОСОБА_1 у повному обсязі. Факт виплати обговореної суми лізингової плати за користування приміщенням за певні періоди підтверджується також наданими копіями у відповідних квитанцій.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені

законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник

майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 806 ЦК за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 764 ЦК, що застосовується та є основоположною з огляду форми договору лізингу вбачається, що договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладений на строк не менше ніж на три роки, підлягає державній реєстрації.

Укладений сторонами договір державній реєстрації не піддягався, але, як вбачається ст. 657 ЦК форма дослідженого договору є підставою для породження валідних правових наслідків двостороннім правочином. Такий правочин є недійсним з огляду форми, виходячи з положень діючого зобов'язального законодавства, але згідно з ч. 2 ст. 220 чинного ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна з сторін ухилялася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як було встановлено у судовому засіданні, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору - а саме щодо предмету, ціни, часу та моменту здійснення сторонами обов'язків, що характерно для такого типу договорів та підтверджуються дослідженими доказами по справі, беручи до уваги регламентацію ст. 64 ЦПК України. Відбулося повне виконання договору з обох сторін, але відповідач, у зв'язку з неналежним оформленням правовстановлюючих документів на об'єкт нерухомого майна, ухилився від його державної реєстрації, що дає підстави суду застосувати норму ч.2 ст. 220 ЦК України та, відповідно, визнати такий договір дійсним.

У судовому засіданні було встановлено, що позивач виплатив суми лізингових платежів у повному обсязі, договором передбачений перехід права власності на предмет договору лізингу - комплексу будівель та споруд в момент останнього лізингового платежу відповідно до лізингового розрахунку, а внаслідок укладеного двостороннього правочину та правонаступництва право власності на комплекс будівель та споруд після здійснення останнього платежу перейшло до позивача, що зі свого боку є наступною підставою для задоволення позовних вимог.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством є, зокрема, його визнання.

Дослідивши надані письмові докази по справі, заслухавши пояснення сторін по справі, суд дійшов

висновку, що позивач правомірно набула право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна, невизнане право

підлягає захисту відповідно до положень ст. 16 ЦК України шляхом його визнання," що у комплексному

дослідженні підстав виникнення, правонаступництва та захисту речового права позивача, дає всі підстави суду

задовольнити пред'явлений позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 57 - 66, 107, 209, 210, 212 - 215 ЦПК, ст.ст. 15, 16, 202-214, 220, 316, 328, 386, 392, 793-794, 806-809 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір лізингу комплексу будівель та споруд № 4 Мирнівська сільська рада, Кілійського району, Одеської області, укладений 25.05.2007 року між СВК «Дружба» та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на комплекс будівель та споруд № 4 Мирнівська сільська рада, Кілійського району, Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3