Справа № 22ц-2748/ 2010 р Головуючий у 1-й інстанції Курилець А.Р.
Категорія - 25 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Юхименка А.Г.,

суддів: Курій Н.М., Волинця М.М.,

секретаря Глинського О.А.,

з участю представників позивача ОСОБА_2Я, ОСОБА_3, представника АТ «Ерсте Банк» ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_5 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна ОСОБА_6» (далі за текстом ПрАТ «УСК «Княжа Вієна ОСОБА_6») про стягнення страхового відшкодування. Стягнуто з відповідача 9 233 гривні 14 копійок страхового відшкодування, 2383 гривні 91 копійку пені у вигляді подвійної ставки НБУ за весь час прострочення, та судові витрати. В частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та відсотків за користування чужими коштами - відмовлено, оскільки стягнення таких не передбачено Договором страхування, укладеним сторонами 06.10.2008 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що своєчасно реалізував своє право на звернення до суду за захистом свого порушеного права, яке полягало у невиконанні відповідачем договірних зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування, і вказане право захищено судом шляхом стягнення з відповідача боргу, однак безпідставно відмовлено у стягненні боргу з урахуванням інфляційних витрат та трьох відсотків річних, регламентованих ст. 625 ЦК України. Інший розмір річних не обумовлювався договором, тому до стягнення згідно з законом підлягає сума боргу з урахуванням трьох процентів річних, оскільки в силу п.25.3. укладеного сторонами Договору регламентовано те, що всі умови, не зазначені в укладеному Договорі, регулюються законодавством України, яким, у свою чергу, регламентовано наведене вище.

При цьому вказує, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників апелянта та третьої особи, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.309 ЦПК України, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Задовольняючи позов про стягнення страхового відшкодування та пені, районний суд вірно виходив з обставин договірних відносин сторін щодо застрахованого автомобіля позивача, висновки суду в цій частині відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону, з такими висновками погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, помилковим є висновок суду щодо відмови в стягненні з відповідача інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 жовтня 2008 року між ЗАТ «Українська страхова компанія «Княжа» та ОСОБА_7 укладений комплексний договір добровільного страхування (КАСКО) автомобіля марки MITSUBISHI L 200, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, водія та пасажирів від нещасних випадків (НВ) № 06/02-047929 (далі за текстом Договір) (а.с.6-10).

В пункті 13 Договору передбачено страхові випадки до числа яких віднесено протиправні дії третіх осіб.

25 жовтня 2008 року застрахованому автомобілю були нанесені пошкодження у звязку з протиправними діями третіх осіб, у результаті чого позивачу були завдані збитки на суму 9 233,14 грн.(а.с. 17-18, 79-84).

Судом встановлено, що позивач на виконання умов Договору страхування своєчасно повідомив страховика про настання страхового випадку та 29 жовтня 2008 року подав заяву про виплату страхового відшкодування та додав документи, які передбачені Договором, що стверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами.

В пункті 19.4.3. Договору вказано, що при настанні страхового випадку страховик зобовязаний скласти ОСОБА_8 акт та здійснити страхову виплату в порядку, передбаченому пунктом 22.3 цього Договору.

Пунктом 22.3 Договору передбачено, що за страховий випадок такий, як протиправні дії третіх осіб, ОСОБА_8 протягом 15 робочих днів після одержання всіх необхідних документів складає ОСОБА_8 та приймає рішення про виплату або відмову в страховій виплаті, а протягом наступних 15 робочих днів здійснює страхову виплату.

З огляду на наведене, та з урахуванням дати настання страхового випадку, страхова виплата повинна була бути здійснена 05 грудня 2008 року, чого відповідачем зроблено не було.

Відповідно до п. 25.3. укладеного сторонами Договору, регламентовано те, що всі умови не зазначені в укладеному Договорі, регулюються законодавством України.

Відносини, що виникають під час виплат страхових сум на підставі договорів страхування і такі відносяться насамперед до договірних відносин, тому при вирішенні питання про відповідальність за несвоєчасне виконання зобовязань за договорами страхування необхідно виходити із ст. 625 ЦК України, яка встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки сторони, укладаючи Договір страхування, не передбачили в ньому інший розмір відповідальності боржника щодо прострочення виконання грошового зобов'язання до стягнення згідно закону, а саме: ст. 625 ЦК України, підлягає сума боргу з урахуванням трьох процентів річних.

При цьому, застосування положень частини другої названої статті не передбачає наявність вини боржника, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З представленого позивачем розрахунку боргу вбачається, що сума інфляційних нарахувань за весь час прострочення становить 1348, 03 грн., а три проценти річних від простроченої суми 320, 25 грн. (а.с. 34).

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що вказані суми слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, рішення районного суду в частині відмови в стягненні з відповідача інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми слід скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 щодо стягнення 1348 грн. 03 коп. інфляційних нарахувань, 320 грн. 25 коп. трьох процентів річних від простроченої суми.

Підлягають стягненню з відповідача, в силу ст.88 ЦПК України, понесені апелянтом судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції, а саме: 85,57 грн. судових витрат та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 112, 118).

Керуючись ст. 625 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212,п.1,2 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, п.1 ч.1, ч. 2 ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 10 березня 2010 року в частині відмови в стягненні з відповідача інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми скасувати та ухвалити нове.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна ОСОБА_6» в користь ОСОБА_7 1348 (одну тисячу триста сорок вісім) грн. 03 коп. інфляційних нарахувань, 320 (триста двадцять) грн. 25 коп. трьох процентів річних від простроченої суми, 85 (вісімдесят пять) грн. 57 коп. судових витрат та 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1873 (одну тисячу вісімсот сімдесят три) грн. 85 коп.

У решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подання на неї касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Судя апеляційного суду Львівської області ОСОБА_1