КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-39/2010
Провадження № 2-39/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.11.2010 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Циганок В. Г.,

при секретарі судового засідання - Варакута Є. Ю.,

за участю представника позивача - Буряк І.М.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю „АМВ-Миколаїв до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2008 року Товариство з обмеженою відповідальністю „АМВ-Миколаїв звернулося в суд до ОСОБА_1 з позовною заявою про стягнення боргу. В своїй позовній заяві вказував, що 07.03.2008р. ТОВ „АМВ-Миколаїв поставило відповідачу товар, відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000563 від 07.03.2008р. на загальну суму 4 950,05 гривень за договором-поставки. Однак він не оплатив товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на товар у встановлений договором або актами цивільного законодавства строк.

Посилаючись на наведене просили позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4950,05 гривень та судові витрати у розмірі 81грн..

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4950,05 гривень та судові витрати у розмірі 81 грн.

Відповідач позов не визнав з тих підстав, що він працював менеджером в ТОВ „АМВ- Миколаїв з 01.06.2007р. до 06.02.2008р., був матеріально-відповідальною особою, але у березні 2008 року вже не перебував у трудових відносинах з ТОВ „АМВ-Миколаїв, товар не отримував, рахунок-фактуру № СФ-0000563 від 07.03.2008р. не підписував, згідно з висновками експертизи його підпис підроблявся в документах, вважає, що ототожнювати рахунок- фактуру та договор поставки неможливо, тому посилання на нього як підставу для задоволення позову неможливі. Просив в задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не довів ті обставини, на які він посилався в своєму позові та не надав ніяких доказів.

Через те. що він оплатив судово-почеркознавчу експертизу, а не позивач просив стягнути з позивача 1290 гривень витрат, понесених ним на проведення експертизи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно наказу № 5-К від 01.06.2007р. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до ТОВ „АМВ-Миколаїв на посаду менеджера з 01.06.2007р. з окладом згідно штатного розпису ( а. с.35). Однак він на час винесення рішення не був звільнений з ТОВ «АМВ-Миколаїв», тому наказу про його звільнення нема. Запису у наданій відповідачем Трудової книжки про прийняття на роботу та звільнення з ТОВ «АМВ-Миколаїв» відсутні.

07.08.2007р. між ТОВ„АМВ-Миколаїв та ОСОБА_1 , який перебував на посаді менеджера, було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до п.З вказаного договору у випадку незабезпечення з вини працівника збереження довірених йому матеріальних цінностей визначення розміру збитку, заподіяного підприємству, і його відшкодування проводиться згідно з чинним законодавством.

Таким чином, судом встановлено, що сторони перебували в трудових правовідносинах , а тому відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, повинно проводитися згідно з нормами трудового законодавства. Тому посилання позивача на застосування норм цивільного законодавства щодо договору поставки не знайшли свого підтвердження.

Згідно наданих відповідачем документів, а саме Трудового договору №12 від 06.02.2008 року, ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з ТОВ „Південь Сервіс Ремонт, де виконував роботу нормувальника ділянки в м.Севастополь ТОВ „Севморверфь.

Відповідно до наданого табелю відвідування ТОВ „Севморверфь за березень 2008р. ОСОБА_1 знаходився на робочому місці, і таким чином не міг перебувати в м.Миколаєві та підписати 07.03.2008 р. рахунок-фактуру № СФ-0000563 на суму 4 950,05 грн.

З висновку експерта №5108 судово-почеркознавчої експертизи від 14.10.2010р., яка була призначена судом вбачається, що підпис від імені ОСОБА_1 в платіжніх відомостях за період з червня 2007р. по березень 2008р. виконана іншою особою, а не ОСОБА_1 , а підпис в графі „Працівник трудового договору №12 від 06.02.2008р. виконана самим ОСОБА_1 . З цього виходить, що на 07.03.2008р. відповідач не перебував в трудових правовідносинах з позивачем, не міг бути матеріально-відповідальною особою, тому і відшкодовувати шкоду, заподіяну підприємству, відповідно до ст.134 КЗпП, не повинен.

Відповідно до ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а відповідач надав докази на підтвердження своїх заперечень.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з позивача належить стягнути на користь відповідача витрати, пов`язані з оплатою проведення судово-почеркознавчої експертизи у сумі 1290 грн. т.я. він сплатив витрати на оплату експертизи і позов не був задоволений.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215,217,218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „АМВ-Миколаїв, яке знаходиться за адресою м. Миколаїв, вул. Скороходова,194-А до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „АМВ-Миколаїв на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з оплатою проведення судово - почеркознавчої експертизи у сумі 1290 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: В.Г.Циганок