Справа №22ц- 5733 /2010р. Головуючий у 1 інстанції: Гулид Р.М.
Категорія: 45 Доповідач: Бермес І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_1

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.,

при секретарі: Панчук І.С.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

та адвокатів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_9 та ОСОБА_3на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_10 сільської ради, Центру державного земельного кадастру та Управління земельних ресурсів про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,3787га, визнання недійсним рішення №154 від 22.08.2008р. про надання дозволу на виготовлення державних актів про право власності на земельні ділянки ОСОБА_3 та визнання недійсним державних актів №488346 і №488347 від 19.09.2008р. на ім'я ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку ОСОБА_9, який був виданий на ім'я ОСОБА_11 за №074469 від 14.12.1994р. на площу 0,3787га, -

встановила:

Оскаржуваним рішенням суду позов ОСОБА_9 до ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення ОСОБА_10 сільської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації державного акту про право власності на землю ОСОБА_3 №154 від 22.08.2008р. визнано недійсним.

Державні акти №488346 і №488347 про право власності на земельні ділянки ОСОБА_3 площею 0,4826га в с. Ладанці - визнано недійсними.

Зобов'язано ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_9 у використанні належної їй земельної ділянки, площею 0,3703га, яка набута за договором купівлі-продажу від 27.01.2003р. і відповідає зведеному плану ділянок кварталу №6 с. Ладанці та плану встановлених меж по с. Ладанці станом на 2001 рік.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_9 ОСОБА_10 сільської ради, Управління земельних ресурсів та Центру державного земельного кадастру Перемишлянському районі та визнано недійсним державний акт про право власності на землю площей 0,3787га №074469 від 14.12.1999р., виданий на ім'я ОСОБА_11

Зобов'язано Перемишлянський районний відділ центру земельного кадастру Львівської регіональної філії та Управління земельних ресурсів Перемишлянського району Львівської області спільно з ОСОБА_10 сільською радою Перемишлянського району Львівської області привести у відповідність до існуючих карт та схем землекористування сторін в с. Ладанці Перемишлянського району Львівської області та видати державні акти про право власності на належні земельні ділянки ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з дотриманням вимог ст. 158 ЗК України.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_9 та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 покликається на те, що не враховано, що в с. Ладанці Перемишлянського району їй на праві власності згідно із договором купівлі-продажу житлового будинку разом із земельною ділянкою від 27 січня 2003 року належить житловий будинок на земельній ділянці площею 0.3787 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Суд також не врахував, що частина захопленої ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0.0183 га належала згідно Державного акту про право приватної власності на землю від 14 грудня 1999 року IV- ЛВ № 074469 Д земельної ділянки попереднього власника - ОСОБА_11 і належить згідно договору купівлі - продажі тепер до її присадиної земельної ділянки. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позов та відмовити в задоволенні позовуОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на те, що суд неправильно зазначив, що державні акти, що виготовленні на її ім'я, виготовленні на основі рішення № 154 від 22.08.2008 року XVI - сесії ОСОБА_10 сільської ради. Але, як видно із цих державних актів на право власності на земельну ділянку від 19.09.2008 року, виданих їй на земельні ділянки площею 0,2500га та 0,2326га, то вони виготовленні на підставі рішення від 01.12.1994 року № 45 ОСОБА_10 сільської ради, а не на підставі рішення № 154 від 22.08.2008 року. На видачу їй державних актів, нею подавався весь перелік документів в управління земельних ресурсів у Перемишлянському районі в тому числі і рішення № 45 від 01.12.1994 р. та рішення № 154 від 22.08.2008 року.

Суд вийшов за межі позовних вимог, прийнявши рішення:«Зобов'язати Перемишлянський районний відділ центру земельного кадастру Львівської регіональної філії та Управління земельних ресурсів Перемишлянського району Львівської області спільно з ОСОБА_10 сільською радою Перемишлянського району Львівської області привести у відповідність до існуючих карт та схем землекористування сторін в с. Ладанці Перемишлянського району Львівської області та видати державні акти про право власності на належні земельні ділянки ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з дотриманням ст. 158 ЗК України».

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовуОСОБА_9 та задовольнити її зустрічний позов.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін та виступи адвокатів,перевіривши матеріали справи та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з частково з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_9 звернулась з позовом до суду з вимогою зобов'язання відповідачки ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у користуванні належною їй на праві приватної власності земельною ділянкою площею 0,3787га, по вул. Ів.Франка, 158 в с. Ладанці Перемишлянського району, призначену для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, звільнити самовільно захоплену частину ділянки площею 0,0183га та зобов'язати ОСОБА_10 сільську раду та Центр державного земельного кадастру виготовити та видати їй державний акт на зазначену земельну ділянку площею 0,3787га.

В процесі розгляду справи позивач ОСОБА_9 збільшила позовні вимоги і просила визнати державні акти ЯД№488346 та ЯД№488347 від 19.09.2008р. видані ОСОБА_3 - недійсними, а рішення №154 XVI-сесії ОСОБА_10 сільської ради від 22.08.2008р. «Про надання дозволу на виготовлення державного акту жительки с. Ладанці» - незаконним, посилаючись на те, що акт-абрис встановлення та узгодження меж земельних ділянок площею 0,25га та 0,2326га не підписувала, а вищезазначене рішення винесене з порушенням вимог ЗК України, оскільки в останньому не зазначено площ земельних ділянок та їх цільового призначення.

ОСОБА_3 позовні вимоги заперечила та зазначила, що їй на підставі рішення №45 від 01.12.1994р. було надано в с. Ладанці дві земельні ділянки і посвідчено право власності на ці ділянки, площею 0,2500га та 0,2326га державними актами ЯД№488346 та ЯД№488347 від 19.09.2008р., які належним чином зареєстровані в Управлінні земельних ресурсів Перемишлянського району. В цей же час ОСОБА_9 не представила державного акту на її ім'я, який посвідчував би її право власності на земельну ділянку площею 0,03787га, а державний акт на право приватної власності на землю IV-ЛВ№074469 від 14.12.1999р. на ім'я ОСОБА_11 не може вважатись документом, що посвідчує право приватної власності позивача на земельну ділянку площею 0,3787га, в силу того, що цей державний акт не був належно зареєстрований в державному реєстрі, а за його реєстровим номером зареєстровано акт на іншу особу, а тому просила в зустрічному позові визнати недійсним, виданий ОСОБА_11 державний акт на право приватної власності на землю ГУ-ЛВ№074469 від 14.12.1999р.

Вирішуючи спір по суті в частині позовних вимог, де сторони оспорюють державні акти на землю та дії ОСОБА_10 сільської ради, суд керувався нормами ЦПК України.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії, дій чи бездіяльності.

Аналогічні розяснення містяться в рішенні Конституційного суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень; положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж позиція висловлена у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 "Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", яким внесено зміни до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", де зазначено, що всі спори, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Ураховуючи те, що ОСОБА_10 сільська рада під час вирішення питання щодо надання земельних ділянок та видачі актів на земельні ділянки діяла як субєкт владних повноважень, то спір в цій частині повинен розглядатися адміністративним судом.

За таких обставин рішення суду в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 у позові просилазобов'язати ОСОБА_3не чинити їй перешкод у використанні належної їй земельної ділянки, площею 0,3787 га.

При цьому вона покликалась, що їй на праві власності згідно із договором купівлі-продажу житлового будинку разом із земельною ділянкою від 27 січня 2003 року належить житловий будинок № 158 по вулиці Івана Франка з приналежними господарськими будівлями і спорудами на земельній ділянці площею 0.3787 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Ця земельна ділянка придбана у ОСОБА_11 і йому ця земельна ділянка належала на праві власності, про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю №074469 від 14.12.1999р.

Хоча ОСОБА_3 оспорювала виданий ОСОБА_11 державний акт на право приватної власності на землю №074469 від 14.12.1999р., однак не оспорювала рішення ОСОБА_10 сільської ради №45 від 1.12.1994 року на підставі якого видавався цей акт. Нею також не оспорювався договором купівлі-продажу житлового будинку разом із земельною ділянкою від 27 січня 2003 року.

Таким чином у цих відносинах щодо перешкод у використанні спірної земельної ділянки, які склалися між ОСОБА_9 таОСОБА_3, останні мали рівні права та можливості стосовно набуття права на спірну земельну ділянку, а сільська рада та Управління земельних ресурсів Перемишлянського району Львівської області в цих відносинах в цій позовні вимозі не вказані відповідачами та не здійснюють владних управлінських функцій і не виступають як субєкти владних повноважень, а тому позовна вимога, предметом якої є усунення перешкод у використанні земельної ділянки, вірно розглянута за правилами ЦПК України.

Оскільки в цій частині підстави позову випливають зі спірних правовідносин, що мають цивільно-правовий характер, і він не повязаний безпосередньо зі здійсненням владних управлінських повноважень, цей спір відноситься до компетенції суду цивільної юрисдикції і тому ним розглядався.

В позовній заяві ОСОБА_9 вказувала, що слід зобов'язати ОСОБА_3 не чинити їй перешкод у використанні належної їй земельної ділянки, площею 0,3787га і що є спір щодо цієї ділянки площею 0.0183 га (а.с. 122).

Судом прийшов до висновку, що слід зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_9 у використанні належної їй земельної ділянки, площею 0,3703га, яка набута за договором купівлі-продажу від 27.01.2007р. і відповідає зведеному плану ділянок кварталу №6 с. Ладанці та плану встановлених меж по с. Ладанці станом на 2001 рік.

Таким чином суд відмовив їй в задоволенні позову в частині земельної ділянки, яка перевищує площу 0,3703га, з чим вона незгідна та вважає, що має право на земельну ділянку площею 0,3787га.

ОСОБА_9 в апеляційній скарзі вказує, що частина захопленої ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0.0183 га належала згідно Державного акту про право приватної власності на землю від 14 грудня 1999 року IV- ЛВ № 074469 Д земельної ділянки попереднього власника - ОСОБА_11 і належить згідно договору купівлі - продажі тепер до її присадибної земельної ділянки.

Судова колегія вважає за необхідне вказати, що є незрозумілим і те щодо якого розміру земельної ділянки суд відмовив в задоволенні позову, т.я. віднявши 0.0183 від 0,3787 сума буде 0.3604. Якщо до 0,3703 додати 0.0183 сума буде 0.3886.

Отже суд не встановив межі земельної ділянки ОСОБА_9, яка є предметом спору та по суті не вирішив позов в цій частині.

В той же час суд зобов'язав Перемишлянський районний відділ центру земельного кадастру Львівської регіональної філії та Управління земельних ресурсів Перемишлянського району Львівської області спільно з ОСОБА_10 сільською радою Перемишлянського району Львівської області привести у відповідність до існуючих карт та схем землекористування сторін в с. Ладанці Перемишлянського району Львівської області та видати державні акти про право власності на належні земельні ділянки ОСОБА_9 та ОСОБА_3 з дотриманням вимог ст. 158 ЗК України.

В засіданні судової колегії представник ОСОБА_10 сільської ради ОСОБА_4 вказала, що рішення суду не буде можливо виконати.

З врахуванням цього рішення в цій частині слід скасувати та постановити нове рішення.

Оскільки існує спір щодо межі земельних ділянок та такий має бути предметом спору, який повинен розглядатись по нормах Кодексу адміністративного судочинства України, на даний час немає підстав для задоволення позову ОСОБА_9в частині усунення перешкод у використанні земельної ділянки, площею 0,3787 га.

Тому рішення суду в частині про зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_9 у використанні належної їй земельної ділянки, площею 0,3703га слід скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові ОСОБА_9 про зобов'язання не чинити перешкод у використанні належної їй земельної ділянки, площею 0,3787 га.

Керуючись ст.377 ЦК України, ст.ст. 103, 118, 125, 158 ч.5 ЗК України, ст.ст. 38, 55 Конституції України,ст.ст. 10, 60, 212, п.2 п. 4 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 314 ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційні скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_3задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 31 травня 2010 року в частині зобов'язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_9 у використанні належної їй земельної ділянки, площею 0,3703га, скасувати та в цій частині постановити нове рішення.

В позові ОСОБА_9 до ОСОБА_3про зобов'язання не чинити перешкод у використанні належної їй земельної ділянки, площею 0,3787 га відмовити.

Рішення суду в решті частині скасувати та провадження по справі закрити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий :

Судді: