справа № 2-2938/10
РІШЕННЯ

Іменем України

17 серпня 2010 року. Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Міхієнкової Т.Л.

при секретарі - Сюр О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області про перерахунок та виплату пенсії по інвалідності

в с т а н о в и в:

У травні 2010 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який у серпні уточнив та обґрунтував наступним чином. Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, що підтверджується посвідченням Серії А № 155117, виданого Київською облдержадміністрацією 12.01.2010 року та інвалідом війни 2-ї групи по захворюванням, повязаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням серії ААБ № 006181, виданого 18.01.2010 р., довідкою МСЕК сер. КИО-1 № 332300 від 14.12.2009 та Експертним висновком № 596 від 24.12.2009 р. Участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС приймав у 1986 році. Знаходиться на обліку в УПФУ Броварського району Київської області.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року (796-12), (далі Закон № 796-12), як інвалід 2-ї групи по захворюванням, що встановлений звязок з Чорнобильською катастрофою, має право на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Крім того, у відповідності частини 1 статті 50 цього Закону, особі яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі по 2-й групі інвалідності 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 4 ст. 54 Закону № 796-12 розмір державної пенсії повинен бути не нижче 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно пункту 17 Закону України «Про внесення змін в Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 року № 231V (набрав чинності з 31.10.2006 р.) стаття 67 Закону № 796-12 доповнена частиною третьою: У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Зазначене вказує на те, що відповідач повинен самостійно робити перерахунки пенсій у відповідності зміни рівня прожиткового мінімуму, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на відповідні роки».

Пункт 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.05.1997 року № 523 Про затвердження нового порядку обчислення пенсії по інвалідності, яка наступила внаслідок каліцтва або захворювання і пенсій у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи також вказує на те, що «у всіх випадках розмір пенсії для інвалідів, по відношенню яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, повинен бути не нижче по 2-й групі інвалідності 8 (восьми) мінімальних пенсій за віком».

На момент введення цього Порядку мінімальна пенсія за віком визначалась на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність згідно ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року № 966ХІІ та ст.19 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ.

Закон України «Про прожитковий мінімум» спирається на статтю 46 Конституції України, яка дає поняття прожиткового мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження і врахуванні при реалізації Державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 523 Міністерству соціального захисту населення було доручено привести розміри пенсій по інвалідності, які наступили внаслідок каліцтва або захворювання, у відповідність з Порядком, починаючи з 01.02.1997 року та забезпечити перерахунок цих пенсій на протязі двох місяців з дня прийняття даної Постанови.

При цьому обовязок проведення перерахунку було покладено на органи пенсійного забезпечення, не залежно від наявності заяви пенсіонера про проведення такого перерахунку.

Але за період з 01.01.2010 року позивач отримує державну пенсію та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірах менших, ніж встановлено частиною ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону № 796-12, тобто державну пенсію виплачували менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі меншому, ніж 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

В письмовій формі позивач звертався до відповідача про проведення перерахунку пенсій, але отримав відмову та повідомлення, що пенсії нараховані вірно.

При цьому відповідач спирається на нормативно-правові акти, які втратили чинність, а також є підзаконними актами.

Також відповідач посилається на Постанову Кабінету Міністрів від 03.01.2002 року № 1, у якій КМУ встановив розрахункову величину мінімального розміру пенсії за віком, яка становила 19.91 грн. і зазначає, що ця величина застосовується при визначені розміру державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст. 50 ч. 1, ст. 54 ч. 4 Закону № 796-12, тобто інвалідам 2 групи встановлено державну пенсію із розрахунку 19,91 грн.

В той же час відповідач не вказує, що Постанова КМУ «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 03.01.2002 року №1 втратила чинність на підставі Постанови КМУ № 654 від 16.07.2008 року.

Але при цьому продовжує на неї посилатись.

Відповідач посилається на Закон України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів», яким встановлено, що мінімальний розмір пенсій особам, віднесеним до першої категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються у відсотках від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і їх розмір залежить від групи інвалідності щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по 2 групі інвалідності 200% від встановленого прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а додаткова пенсія встановлюється у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Не можна також приймати до уваги посилання на ч. 5 ст. 54 Закону України (796-12), якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же законом.

В той же час відповідач виплачував державну пенсію та додаткову пенсію у розмірах менших ніж встановлено ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54 та з урахуванням ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796- 12).

Протиправними діями відповідач заподіяв матеріальний збиток у розмірі 24575 грн. 75 коп.

В даному випадку є порушене право на отримання пенсій в обсязі згідно до спеціального Закону, зупинення прав, свобод та звуження змісту норм Конституції України та спеціального Закону.

Вважає, що дії відповідача щодо невірного нарахування державної та додаткової пенсій, а також не проведення перерахунку державної та додаткової пенсій, відповідно збільшення розміру мінімальної пенсії за віком є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам статей 22, 46 Конституції України та статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12).

Також відповідачем порушено ст.1 Протоколу до Конвенції з прав людини, на що звернув увагу Європейський суд з прав людини і вказав, що реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобовязань, судами не повинні прийматись до уваги.

У випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Згідно із ст.71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія положень цього Закону не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Аналізуючи норми права відносно пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вважає, що при вирішенні даного спору треба виходити з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначені розміру пенсій учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50, ч. 4 ст. 54, та ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (796-12), а не визнанні неконституційними деякі положення Законів України «Про державний бюджет України на відповідні роки» та Постанова Кабінету Міністрів України «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» (1-2002-п), які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Відповідач своїми діями грубо порушив норми ст. ст. 8, 22, 46 Конституції України, статей 49, 50, ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67 спеціального закону, листом від 10.03.2010 р. № 10/С01 відповідач це підтверджує.

В звязку з цим позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо не вірного нарахування йому та не доплаті державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.01.2010 року, а також зобовязати відповідача здійснити позивачу донарахування та виплату недонарахованої пенсії за період з 01.01.2010 р., виходячи з розміру належної до сплати основної щомісячної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму, відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на момент нарахування пенсії.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, в поданій письмовій заяві просять розглядати справу у їхню відсутність, позов підтримують і просять його задовольнити.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України у Броварському районі в судове засідання не зявився. В поданій до суду письмовій заяві просять розглядати справу у відсутності їхнього представника, позов не визнають. В своїх письмових запереченнях посилаються на те, що позивач перебуває на обліку в управлінні та одержує пенсію по ІІ групі інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з наслідками аварії на ЧАЕС та отримує пенсію відповідно до ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі відшкодування фактичних збитків, які визначаються згідно із законодавством за період роботи в зоні відчуження в 1986-1990 роках. Цією статтею визначено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються Кабінетом Міністрів України.

Законом України Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України були внесені зміни до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у звязку з чим з 01.01.2008 р. мінімальний розмір пенсії для осіб, щодо яких встановлено причинний звязок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, не міг бути нижчим, зокрема, для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році по ІІ групі інвалідності 200 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 розмір пенсії для зазначених осіб по ІІ групі інвалідності не може бути нижчим, ніж 965 грн.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 встановлено мінімальний розмір основної пенсії 1090 грн. розмір пенсії по ІІ групі інвалідності, що наступила внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Особам, віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірах: інвалідам ІІ групи 20 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Позивачу, як інваліду 2 групи розрахунок додаткової пенсії проводиться у розмірі 20 % від прожиткового мінімуму і становить 139 грн. з 01.01.2010 р.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 розмір пенсії з 01.01.2010 р. встановлено у сумі 1204,60 грн., де: 1090 грн. розмір основної пенсії по ІІ групі інвалідності, що наступила внаслідок Чорнобильської катастрофи; 114,60 грн. додаткова пенсія особам, віднесеним до І категорії постраждалих внаслідок катастрофи на ЧАЕС, з 27.01.2010 р. 28,40 грн. надбавка для непрацюючих.

Вважають свої дії правомірними, оскільки розмір пенсії вираховують на підставі чинних постанов Кабінету Міністрів України, вищого органу виконавчої влади. Постанови Кабінету Міністрів України відповідно до ст. 117 Конституції України є обовязковими до виконання.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з копії посвідчення серії А № 155117 та вкладки до нього позивач є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Внаслідок захворювання, повязаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, його визнано інвалідом ІІ групи.

Положеннями ст. 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивача віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до ч.1 ст. 50 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до першої категорії, які є інвалідами ІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів ІІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачу застосуванню підлягають ч.1 ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не постанова Кабінету Міністрів України Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Зі ст.ст. 50 та 54 вищезазначеного закону випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Відповідно до ч.3 ст. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Керуючись: ст. ст. 50, 54 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст. 19 Конституції України, ст. ст. 10, 15, 58, 169, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково. Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Броварському районі Київської області здійснити ОСОБА_1 донарахування та виплату недонарахованої пенсії за період з 01.01.2010 р., враховуючи вимоги ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи з розміру належної до сплати основної щомісячної пенсії в розмірі восьми мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, розраховуючи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої на рівні прожиткового мінімуму, відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування на момент нарахування пенсії, та в подальшому нараховувати та виплачувати зазначену пенсію відповідно до чинного законодавства, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Міхієнкова Т.Л.