УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.

суддів : Приколоти Т.І., Федоришина A.B.,

при секретарі - Качмар М.Я.,

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2010 року, -

встановила:

оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними Державних актів серії ЯД №505983 та серії ЯД №505984 від 25.01.2008 року про право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки, про зобов'язання відповідачки до вчинення дій та усунення перешкод у здійсненні позивачкою права користування її земельною ділянкою у межах плану цієї земельної ділянки, стягненні моральної шкоди.

Рішення оскаржила ОСОБА_1, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення її позову. Зазначає про неповне з'ясування судом усіх обставин справи, невідповідність висновків суду цим обставинам, неправильну оцінку доказів. Скаргу обґрунтовує тим, що під час приватизації відповідачкою своїх земельних ділянок вона, як суміжний землекористувач, не погоджувала їх меж, технічні звіти про виконані роботи по підготовці матеріалів до видачі Державних актів є сфальсифікованими в частині таких актів. Висновок суду про відмову в задоволенні позову в тій частині, що стосується неможливості оскарження Державних актів без оскарження рішення органу самоврядування про передачу земельної ділянки у власність є неправильним, так як земельні ділянки у приватну власність відповідачки передані правомірно, проте її права порушені саме Державними актами, межі земельних ділянок у яких не узгоджуються із межами на планах земельних ділянок сторін по справі. Посилається апелянт на суперечливість висновків суду, зокрема щодо наявності її права на земельну ділянку, а відтак і на можливість його порушення відповідачкою. Вважає безпідставною відмову суду у виклику свідків.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_4 на підтримання скарги, ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення з огляду на викладені мотиви.

За змістом ст.ст. 11, 60 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як убачається із матеріалів справи позивачка звернулась із позовом до суду, вважаючи порушеним право користування земельною ділянкою у межах, визначених планом земельної ділянки, оскільки під час виконання робіт по підготовці матеріалів для видачі Державних актів на право власності ОСОБА_3 на земельні ділянки їх межі були зміщені в її сторону, що створює перешкоди в обслуговуванні будинку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до договору дарування від 04.12.2006 року житлового будинку по вул. Стрийській, 291 у м. Дрогобичі Львівської області ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки площею 0,091 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно договорів дарування 28/100 частки житлового будинку від 01.06.2006 року та договору купівлі-продажу 72/100 частки житлового будинку від 01.08.2006 року по вул. Стрийській, 289 у м. Дрогобичі ОСОБА_3 є користувачем земельних ділянок площами 0,0341 га та 0,1000 га, цільове призначення яких для садівництва і будівництва та обслуговування житлового будинку відповідно. Судом також встановлено, що попередніми користувачами земельних ділянок межові знаки встановлені не були, частина межі ними була облаштована -гсззо металевою сіткою для господарських потреб.

Із технічних звітів про виконані роботи по підготовці матеріалів до видачі эс~сэюваних державних актів на право власності на земельні ділянки убачається, що Львівською регіональною філією центру Державного земельного кадастру провезено комплекс робіт із землеустрою, який виконано ним відповідно до Інструкції з топографічного знімання, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку. Під час здійснення цих робіт застосовані методики, які дозволили визначити точні межі земельних ділянок, їх розташування в системі забудови м. Дрогобича тощо, а відтак доводи апелянта про те, що під час виготовлення технічної документації була зміщена межа у її сторону є голослівними, і не підтверджуються жодними документальними даними.

Суд першої інстанції дав вірну оцінку поясненням позивачки щодо невідповідності меж земельних ділянок у державних актах межам в планах схем земельних ділянок, зазначивши, що останні є менш точними, так як не враховують усі точки, кути повороту та інші дані, що приймаються при застосуванні новіших методик.

Та обставина, що ОСОБА_1 не погоджувала акт узгодження меж із Коцюбою Р.Б., не є підставою для визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, оскільки такий акт є факультативним, а не основним документом, на підставі якого визначаються і закріплюються межі земельних ділянок.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції про правомірність видачі ОСОБА_3 оспорюваних державних актів в частині визначення меж земельних ділянок, їх площ, відсутності порушень прав позивачки.

Разом із цим колегія суддів враховує, що право ОСОБА_1 на користування чужою земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку може бути вирішено шляхом встановлення відповідного сервітуту.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила: апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 4 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: