Справа № 2-258/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2010 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого, судді РУДНЄВОЇ О.О.

При секретарі КУЧЕРЯВЕНКО А.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Харківгаз» , третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів, покладення певних зобов»язань по здійсненню перерахунку за газопостачання в 2007 році, стягнення моральної шкоди в сумі 2500,00 гривень, стягнення судових витрат ,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних йому неправомірними діями відповідача 05 серпня 2008 року, 30.07.2010 року позивач свої позовні вимоги уточнив та просив зобов»язати відповідача провести відповідний перерахунок заборгованості за газопостачання в 2007 році та провести залік сплаченої суми в рахунок платежів за наступний період.

В судовому засіданні позивач свої уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні , пояснивши суду,що як споживач послуг з газопостачання він обслуговується Мереф»янською філією Відкритого Акціонерного Товариства «Харківгаз» і з того часу ,як він став власником будинку ,в нього неодноразово виникали непорозуміння з постачальником послуг, контролер,який повинен знімати послуги з газового лічильника до своїх обов»язків відноситься формально, його дружина завжди знаходить в будинку, бо доглядає за дітьми, на території домоволодіння працюють будівельники, але ,не зважаючи,на ті обставини,що хтось є в будинку, контролер .коли приходить,а це відбувається дуже рідко, то до оселі не заходить, а пише ,що нікого не було вдома. В травні 2008 року ,коли він був на роботі, то приїхали працівники Мереф»янської філії відрізати його оселю від газопостачання, знервували його дружину, зганьбили на всю вулицю та поставили умову ,або вони сплачують 5407,44 гривень боргу або їх відріжуть від газопостачання, вони були змушені сплатити за газопостачання,якого фактично не використовували, бо надавач послуг самостійно ,не перевіряючи в грудні 2006 року показання лічильника перевів їх до іншої категорії, хоч такої кількості газу вони ніколи не використовували, бо не мають ані теплиць ані басейну, використовують газ тільки для опалення будинку та для приготування їжі. Він звертався з неодноразовими заявами до постачальника газу але йому або зовсім не відповідали на його звернення або відповіді носили формальний не зрозумілий характер, тому він як споживач змушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Третя особа ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що вона є дружиною позивача та є домогосподаркою, був такий період, що контролером була дівчинка яка зараз пішла в пологову відпустку, тоді не було ніяких непорозумінь, бо вона практично завжди знаходиться вдома, якщо вона кудись і виходить, то в них працювали будівельники , ніхто не приходив в грудні 2006 року та не перевіряв показання газового лічильника. В Травні 2008 року їх звинуватили в несплаті за отримане газопостачання, приїхали з Мереф»янськї філії цілою бригадою ,погрожували, зганьбили на всю вулицю, вона телефонували чоловіку на роботу, він передав,що вона сплатять примусово, а потім будуть розбиратися хто кому та скільки заборгував. Вона веде облік сплати за всі послуги, неодноразово їздила, щоб з»ясувати причини ситуації яка склалася але нічого не вирішила,бо щось з «ясувати у газопостачальника неможливо.

Відповідач в особі представника за дорученням, спочатку ОСОБА_3, потім ОСОБА_4, потім ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, проти позову заперечували, мотивуючи свої доводи тим, що позивач позбавив можливості контролера зайти до будинку та перевірити показання лічильника, а за послуги з газопостачання розраховувався несвоєчасно, у зв»язку з чим йому було розраховано витрати за газопостачання авансом, свої дії вважали правомірними.

Вислухавши пояснення сторін суд приходить до наступного:

Позивач по справі ОСОБА_1 є власником домоволодіння ,яке розташоване за адресою :селище Високий Харківського району Харківської області на підставі договору дарування житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою від 06.12.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом харківського районного округу Харківської області ОСОБА_6 та внесеного в реєстр нотаріальних дій за №1430(арк..справи44), не зважаючи на ці обставини відповідач ВАТ «Харківгаз» до квітня 2006 року з власником договір на газопостачання не укладав, проводячи нарахування за спожитий газ протягом всього цього періоду з колишнім власником ОСОБА_7, не звертаючи уваги на ті обставини, що квитанції про сплату за спожитий газ оплачувалися ОСОБА_1 Суд вважає в цій частині доводи відповідача необґрунтованими , бо позивач звернувся з заявою до відповідача 22.05.2006 року (арк..справи 47), а договір було укладено 03.04.2006 року (арк..справи48).

З копії договору ,який надано суду відповідачем вбачається, що на день укладання договору №212115, тобто на 03.04.2006 року в договорі була вказано показання газового лічильника 47020 метрів кубічних, але відповідачем також надано відомості перевірки ,яку проводили контролери газопостачальника , з яких вбачається,що станом на 28.03.2006 року (арк..справи 51) попередні показання лічильника були 46888,76 кубм., а станом на 28.03.2006 року 47696 куб.м., тобто 28 березня 2006 року газу було потрачено більш ніж на 03.04.2006 року. Аналогічним чином, показання лічильника вказані в відомостях і в подальшому(арк..справи52-68).

Пояснити ці обставини суд відповідач не зміг, суд прийшов до висновку , що в відповідача відсутній належний облік відомостей і при укладанні договорів, відомостей і інших документів контролери газопостачальника в особі Мереф»янської філії не користуються достовірними відомостями, тобто показання газових лічильників споживачів перевіряють неналежним чином.

Пред»явивши до сплати розрахунок за газопостачання за квітень 2006 року (арк..справи 71) відповідач вказав в розрахунку обсяг витраченого газу зовсім в іншій кількості ,а саме 48944,80 куб.метрів , не 47 020 куб.метрів як було в договорі від 03.04.2006 року і не 48820,00 куб. метрів ,як вказано в відомості перевірки за квітень 2006 року (арк..справи 52), а зовсім нічим не підтверджені відомості. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем штучно збільшувалися показники за використаний споживачем газ. Аналогічні показники лічильника 48944,80 куб.метрів вказані в розрахунку за травень 2006 року (арк..справи71) , тобто навіть з урахуванням ,що було припинений опалювальний сезон протягом квітня-травня 2006 року позивачем не використовувався газ навіть для приготування їжі. Далі непорозуміння з пред»явленими до сплати рахунками за вересень 2006 року та жовтень 2006 року,в яких знову зазначена однакова кількість витраченого газу 49095,00куб.метрів (арк..справи72,73). З суперечних пояснень відповідача щодо розбіжностей відомостей ,суд прийшов до висновку ,що необхідно провести акт звірки ви користування газу між позивачем та відповідачем, для чого двічі було ухвалено за необхідне провести звірку відомостей, але позивач 24.07.2009 року (арк..справи 95) звернувся до відповідача з відповідною заявою, та не отримав на неї ніякої відповіді. Після неодноразових вимог суд представника відповідача за дорученням ОСОБА_5 Н.Б.21.07.2010 року здала в канцелярію суду акт звірки з позивачем ОСОБА_1, в який було внесено водночас всі суперечні відомості щодо надання відповідних послуг ОСОБА_1 і щодо проведення сплати за них(арк..справи 154-155)

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом неодноразово були роз»яснені сторонам вимоги ст..ст.10,11,60 ЦПК України , суд приходить до висновку, що відповідачем обґрунтованість своїх доводів недоведена.

Згідно в п.30 Правил надання населенню послуг з газопостачання, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України №2246 від 09.12.1999 року з змінами та доповненнями до них внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №№644 від 08.06.2001 року,476 від 14.04.2004 року,938 від 05.07.2006 року,1697від 08.12.2006 року,821 від 13.06.2007 року,346 від 09.04.2008 року газопостачальне підприємство має право проводити щороку станом на 1 січня та 1 липня разом із споживачем звіряння фактично використаних у попередньому році та в першому півріччі поточного року обсягів природного газу з укладанням відповідного акту.

Суд приходить до висновку, що незважаючи на невідповідність відомостей щодо газу ,який спожито позивачем по справі, Мереф»янська філія ВАТ «Харківгаз» своїм правом не скористалася, як не скористалася і обов»язком виконати ухвалу суду з цього питання.

На підставі п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, споживач зобов»язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості згідно з відповідним розрахунком.

В п.10 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 2246 від 09.12.1999 року дійсно вказано, що розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу ,а уразі їх відсутності за нормами споживання природного газу ( абзац перший пункту 10 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №1697 від 08.12.2006 року) . 2) застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу фактичного використання природного газу (зафіксованого на кожному особовому рахунку споживача) у попередньому році. 3) Річні обсяги споживання природного газу у поточному році для споживачів, внутрішньо будинкова система газопостачання яких не була раніше підключена до газорозподільної мережі, визначаються за 12 місяців відповідно до встановлених законодавством норм споживання залежно від виду споживання та кількості осіб, зареєстрованих у квартирі ,приватному будинку шляхом підсумовування даних про обсяг газу. 4) У разі розміщення за однією поштовою адресою кількох об»єктів, що належать споживачеві , загальний обсяг споживання природного газу для застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, визначається як сума показників, приладів обліку, встановлених на таких об»єктах (п.10 доповнено абзацом 4 згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 346 від 09.04.2008 року ), тобто набуло чинності з 01.06.2008 року.

Згідно з п.17 вищевказаних Правил Газопостачальне підприємство має право контролювати правильність зняття показань та оформлення споживачем платіжних документів. Згідно з п.2.11 укладеного договору від 03.04.2006 року виконавець має право проводити не ріже ніж один раз на шість місяців контрольне зняття показань лічильників газу.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не надано відповідних доказів тим обставинам, що в грудні 2006 року контролер не мав доступу до оселі.

Ствердження відповідача в тій частині,що представники газопостачального підприємства приходили в грудні 2006 року до будинку ,який належить позивачу в повному обсязі спростовані показанням свідка ОСОБА_8, який пояснив суду, що він працював у позивача на будуванні приміщень в 2005 році та в 2006 році і за весь світовий день ніколи не було випадку, щоб контролер приходив та його не впустили до помешкання, господиня практично завжди знаходилася вдома. Були випадки, коли ніхто в хвіртку не стукав, а коли її потім відчиняли, то в хвіртку було всунуто розрахунок по сплаті за газ.

Показання свідка ОСОБА_9»євої Г.В. стосовно того, що вона контролювала та контролює як працюють контролери та неодноразово контролери їй скаржилися на неможливість огляду лічильника в оселі спростовуються, насамперед, відомостями перевірок які надані відповідачем.

Згідно з вимогами ст..58 Конституції України «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони по»якшують або скасовують відповідальність особи», офіційне тлумачення ст..58 Конституції України надано в Рішенні Конституційного суду України від 09.02.1999 року №1-рп/99.

На підставі ст..22 Конституції України «Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.»

На підставі вимог ст..13 Конституції України «Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природній ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об»єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об»єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов»язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб»єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб»єкти права власності рівні перед законом.».

Таким чином, суд вважає, що позивач довів, що він має право користуватися природними об»єктами права власності ,а саме газопостачанням на законних підставах, бо він належним чином уклав договір, сплачував своєчасно за послуги з газопостачання в тих розмірах, на яких наполягав відповідач.

Згідно з вимогами п 3. ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати:

1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк;

2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги);

3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи;

4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи;

5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

На підставі вимог п.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів»за наявності у роботах (послугах)істотних відступів від умов договору або інших істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору або відшкодування збитків.

Стаття 18. Визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача

1. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

3. Несправедливими є, зокрема, умови договору про:

1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоровя споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника);

2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобовязань, включаючи умови про взаємозалік, зобовязання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника);

3) встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця;

4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у звязку з розірванням або невиконанням ним договору;

5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором;

6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається;

7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника);

8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом;

9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру;

10) установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору;

11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі;

12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору;

13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору;

14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору;

15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобовязань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобовязань додержанням зайвих формальностей;

16) встановлення обовязку споживача виконати всі зобовязання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх;

17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обовязки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди.

4. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Відповідно вимог ст.24 Закону України « Про захист справ споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішне питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно вимог ст.15 Закону України « Про захист прав споживачів» регламентує права споживача на інформацію про продукцію (надані послуги) , а ст.17 вищевказаного Закону регламентує права споживача у сфері торговельного та іншого видів обслуговування, одним з яких є право на захист свого порушеного права в судовому порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі роздрібних цін за спожитий газ в редакції Постанови Національної Комісії регулювання електроенергетики №750 от 14.06.2007 року і Постанови Кабінету Міністрів України №1672 від 19.12.2006 року «Про роздрібні ціни на природний газ, що використовується для потреб населення», відповідачем безпідставно, без проведення відповідної перевірки показань лічильника було авансом встановлено обсяг газу на 2007 рік для позивача ОСОБА_1 Відповідачем було застосовано Методику,затверджену Наказом НАК «Нафтогаз України» від 01.10.2005 року №560 без урахування тих обставин,що позивачем станом на грудень 2006 року сплачено за використання 51000,00 куб.метрів газу. Посилання відповідача на ті обставини ,що сплату заборгованості проведено пізніше і позивача про ці обставини було попереджено не відповідає обставинам справи, бо в перше відповідна свої звернення позивач отримав 23.04.2008 року, не зважаючи на той факт, що Мереф»янська філія ВАТ «Харківгаз» мала своєчасно попередити про це споживача послуг.

У зв»язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що відповідач обґрунтованості своїх доводів суду не довів, належних доказів не надав.

З досліджених судом доказів, які надані відповідачем ,суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно протягом 2006 року штучно збільшував обсяги газу спожитого позивачем, збільшуючи таким чином, обсяг спожитого газу за 2006 рік, не враховуючи той факт, що станом на 01.01.2007 року позивачем було фактично витрачено 51 600,00 куб. метрів газу, тобто суд приходить до висновку, що позивача штучним чином переведено до іншої (Ш категорії для оплати за спожитий газ). Таким чином, не повідомивши позивача про це своєчасно відповідачем було порушено вимоги ст..15 Закону України «По захист прав споживачів», бо споживач має право на своєчасну інформацію про послуги та товар.

На підставі вимог ст..24 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач має право вимагати відшкодування заподіяної йому діями надавача послуг(продавця товару) моральної шкоди.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Що стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 2 500,00 гривень, суд виходить з наступного: згідно вимог ст.. 1167 ЦК України 2003 року моральна (немайнова)шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № ; з змінами , що внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності(в тому числі інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

Суд вважає позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди обґрунтованими частково та такими, що підлягають задоволенню частково, бо моральна шкода була заподіяна позивачу внаслідок моральних страждань, заподіяних відповідачем у порушенні його права власності та прав ,наданих споживачу.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку ,що права позивача ,як споживача послуг з газопостачання порушені відповідачем безпідставно, вимоги позивача частково обґрунтовані та підлягають задоволенню частково, а саме: в частині поновлення порушеного права ,що завдане безпідставним стягненням 5407,44 гривень у зв»язку з безпідставним переведенням до іншої категорії споживачів природного газу та в частковому задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди, заподіяною неправомірними діями відповідача.

Також з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 30,00 гривень судових витрат по сплаті за інформаційно технічне забезпечення судового розгляду , та підлягають стягненню на користь держави державне мито( судовий збір) в розмірі 1% від суми позову та додатково 90,00 гривень судових витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

Керуючись ст.ст.10,11,60,81,88,209,212,214,215 ЦПК України,ст.ст.13,22,58 Конституції України, ст.ст.10,15,17,18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст..ст.23,1167 ЦК України, пп.10,17,30 Правил надання населенню послуг з газопостачання, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України №2246 від 09.12.1999 року з змінами та доповненнями до них , Договором від 03.04.2006 року,

СУД В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Харківгаз» , третя особа ОСОБА_2 про захист прав споживачів, покладення певних зобов»язань по здійсненню перерахунку за газопостачання в 2007 році, стягнення моральної шкоди в сумі 2500,00 гривень, стягнення судових витрат - визнати частково обґрунтованими та задовольнити частково.

Зобов»язати Відкрите Акціонерне товариство «Харківгаз» провести перерахунок оплати за газопостачання з споживачем послуг ОСОБА_1 за 2007 рік, зобов»язавши зарахувати суму 5 407,44 гривень (тисяч п»ять чотириста сім гривень 44 копійки),яку сплачено по квитанції №143 від 12.06.2008 року через Ощадбанк ТВБ 049 в суму платежів, призначених до сплати за наступний період користування газопостачанням.

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Харківгаз» на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду в сумі 1000,00 гривень (тисяча одна гривень00 копійок).

В іншій частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Харківгаз» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 30,00 гривень.

Стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства «Харківгаз» на користь держави судові витрати по сплаті державного мита (судового збору) в сумі 54,07 гривень та додатково судові витрати за інформаційно технічне забезпечення судового розгляду в сумі 90,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10днів з дня проголошення.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА

рішення виготовлено суддею власноруч в нарадчій кімнаті.

Суддя О.О.РУДНЄВА