12.10.10 , ОСОБА_1
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-7040/2010 р. Головуючий в інстанції ОСОБА_2Й
Категорія: 57 Доповідач: Стародубець М.П
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця 12 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Стародубця М.П.

Суддів: Воронцової Л.П.

ОСОБА_1

при секретарі: Остренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

В липні 2010 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаним позовом. Позивач зазначала, що відповідно до Закону України від 18 листопада 2004 р. «Про соціальний захист дітей війни» вона є дитиною війни. Ст. 6 зазначеного вище Закону дає їй право на щомісячну допомогу в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яку вона не отримує. Про порушення своїх прав довідалась вже після прийняття рішення Конституційним Судом України від 09 липня 2007 p., а тому пропустила строк на звернення до суду з поважних причин.

Просила поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, зобов'язати управління Пенсійного фонду в Комсомольському районі м. Херсона (далі - Управління) здійснити нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги за 2006 - 2009 роки в сумі 5135,5 грн. та забезпечити її виплату у 2010 році.

30 серпня 2010 р. Комсомольський районний суд м. Херсона прийняв у зазначеній справі рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково. Зобов'язано Управління здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 надбавки, передбаченої статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, за період часу з січня 2007 року по липень 2009 року включно за рахунок коштів Державного бюджету України. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушенню норм матеріального і процесуального права. Зокрема, зазначило, що суд не звернув увагу на відсутність фінансування зазначеного підвищення пенсії та відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на відповідні норми Конституції України, Закону України «Про соціальний захист дітей війни», постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28 травня 2008 року, Положення про Пенсійний фонд України та рішення Конституційного Суду України.

Письмові заперечення до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенси за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року і дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195 - IV, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 за період з січня 2007 року по липень 2009 рік, суд виходив з того, що відповідно до ч. 2 статті 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами, але до такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Згідно з п. 12 ст. 71 Закону України від 19.12.2006 р. «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» нарік було зупинено, але рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. таке зупинення визнано неконституційним.

Законом України від 28.12.2007 р. «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесені зміни до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та ст. 6 цього Закону викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни (відповідно до п.20 ст.14 Закону України від «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» зазначена надбавка становить 10% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.)

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. зміни, внесені підпунктом 2 п. 41 розділу II Закону України від 28.12.2007 р., щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України про їх неконституційність, положення Конституції України щодо дії нормативно-правових актів у часі, а також положення ст. б Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції 2004 року, які поновили свою дію у 2007 році - з 09.07.2007 р., а у 2008 році з 22.05.2008 р.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь-які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Отже, позивач має право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., 01.01.2009 р. по 31.12.2009р. Відповідно у 2007 році у період із 01.01.2007 р. до 09.07.2007 р. та у 2008 році - з 01.01.2008 р. до 22.05.2008 р. положення законів про Державний бюджет на ці періоди були чинними та підлягали виконанню.

Таким чином, рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 серпня 2010 року підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 з наведених вище підстав.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 р. та відсутність поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для вказаного підвищення пенсії, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України. Розмір же мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України для виконання покладених на нього обов'язків виходять за межі заявлених вимог. Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо можливого нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не приймав рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст. ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона задовольнити частково.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 серпня 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м Херсона здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Законом України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за періоди з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р.

Рішення набирає чинності після проголошення, є остаточним і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: