АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-7341/2010 Головуючий 1 інстанції Бородіна Н.М.
Категорія: інші Доповідач: Бобровський В.В.
17 червня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
Головуючого Бобровського В.В..
С у д д і в ОСОБА_1,
При секретарі Каплоух Н.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України у Київському районі м.Харкова про зобовязання вчинити певні дії
за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України у Київському районі м. Харкова
на постанову Київського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2010 року, -
У грудні 2009 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача, нарахувати їй, як дитині війни, несплачену щомісячну державну допомогу за 2006-2008 роки.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком.
Посилаючись на те, що такі виплати їй не проводяться у розмірі,встановленому вказаною статтею, просила зобовязати відповідача здійснити нарахування за період з 2006 року по 2008 року.
Постановою Київського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2010 року адміністративний позов задоволено частково.
Зобовязано УПФУ у Київському районі м.Харкова провести перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплаті за 2007 рікз 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.
В іншій частини позову відмовлено.
В апеляційній скарзі УПФУ в Київському районі м.Харкова просять скасувати постанову Київського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2010 року, в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія вирішила апеляційну скаргу відхили, постанову залишити без змін з наступного.
Відповідно до ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.
Як було встановлено судом першої інстанції, позивач є дитиною війни і відповідно до ст..6 цього Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.
Згідно з п. 12 ч.1 ст.71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» призупинено на 2007 рік дію ст..6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст..111 ЗУ «Про державний бюджет України за 2007 рік», якою встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги виплачується замість пенсії відповідно до ст..6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виплачується особам, які є інвалідами, розмірі 50 % від розміру надбавки встановленої для учасників війни.
Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема положення ст.. 71 ЗУ «Про Держаний бюджет на 2007 рік» щодо зупинення дії ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України. Таким чином з 9 липня 2007 року спірній відносини регулюються відповідно до ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в редакції закону, яка діяла до 01 січня 2007 року.

З таких підстав суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 9 липня 2007 року є обгрунтованими.

Також судом першої інстанції правильно не були взяті до уваги доводи відповідача неврегульованість механізму реалізації положень ст.. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до п.41 розділу 2 ЗУ «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VІ від 28.12.2007р. ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» викладено в новій редакції, відповідно до якої передбачено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та ЗУ « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнано таким, що не відповідає Конституції України, положення п.п.41 розділу 2 цього Закону.

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України.

З 1 січня по 22 травня 2008 року підвищення до пенсії позивачу нараховувалось та сплачені на підставі п.41 розділ 2 Закону України № 107-VІ від 28.12.2007р., а з 22 травня по 31 грудня 2008 року на підставі Постанови КМУ № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зобов'язання відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія вважає, що підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції не вбачається.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У X В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Управління пенсійного фонду України у Київському районі м.Харкова відхилити.

Постанову Київського районного суду м.Харкова від 22 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом двох місяців може бути оскаржена до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді