АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6625/10 Головуючий у 1-й інстанції Гудков С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Буленка О.О. суддів : Бондаревської С.М., Триголова В.М. при секретарі : Буряк С.М. за участю позивача - ОСОБА_2 представника позивача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 травня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дійсними договорів купівлі-продажу, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

31 березня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 травня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

З даним судовим рішенням ОСОБА_2 не погодилася та подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване нею рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

, Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, підстав для задоволення скарги не вбачає виходячи з наступного.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності з ч.З ст. 10, ч.І ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи.юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 17 вересня 2008 року між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4, за згодою дружини останнього - відповідачки ОСОБА_5 був укладений письмовий договір купівлі-продажу домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Лубни вул. Червоноармійська, 32 «Е».

Цього ж дня між позивачкою ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 за згодою його дружини - відповідачки ОСОБА_5 укладено письмовий договір купівлі- продажу земельної ділянки, площею ) 0,0684 га.

Зазначені договори нотаріально не посвідчувались.

З пояснень позивачки, яких не заперечував представник відповідачів, витікає, що умови договорів фактично було виконано, оскільки позивачка, як покупець, передала відповідачу ОСОБА_4 договірну суму 200 000 гривень за будинок та 60 000 гривень за земельну ділянку, а він, в свою чергу, передав їй правовстановлюючі документи на домоволодіння та землю, ключі та фактично передав у володіння будинок та земельну ділянку, де вона проживає в даний час.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України , якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи, що згідно вищенаведеної норми права однією з умов визнання судом договору купівлі-продажу дійсним є ухилення однієї сторони від нотаріального посвідчення договору, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивачка ОСОБА_2, відповідно до п.З ст.10 ЦПК України, не довела в ході судового розгляду справи, що вона дійсно зверталась до відповідачів з проханням нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, але останні ухилялись від явки до нотаріуса, атому обґрунтовано відмовив останній у задоволенні її позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Позивачка в ході судового розгляду справи не довела, що відповідачами порушуються, не визнаються або оспорюються її права. Більше того, заява відповідачів, на яку посилається позивачка в своїй апеляційній скарзі, подана ними до суду про визнання позовних вимог ОСОБА_2, навпаки свідчить, що останні визнають її право на нотаріальне посвідчення вищезазначених договорів купівлі-продажу, проте вбачається, що сторонами не додержуються вимоги закону щодо їх нотаріального посвідчення.

За таких обставин, переконання суду в тому, що сторони свідомо не бажають укладати договір купівлі-продажу у нотаріуса з метою ухилитися від передбачених законом у дохід держави платежів, не суперечить положенням ч. 1 ст. 212 ЦПК України, оскільки ґрунтується на повному та об»єктивному дослідженні наявних у справі доказів.

Дойоди апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості висновків суду першої інстанції. Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно: