Справа №2-89/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.02.2010 року Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кардаш О.І.

при секретарі Боднар Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Калуші цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ :

Позивачі звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 07.10.2009 року державним виконавцем міського відділу ДВС складено акт про опис та арешт майна, а саме квартири АДРЕСА_1. З даного акту вбачається, що підставою для опису та арешту нашого майна стало об»єднане виконавче провадження про стягнення з позивачів в користь ОСОБА_4 боргу на загальну суму 56 1919,45 грн. Однак це не відповідає дійсності, так як частина боргів перед ними погашена. Зокрема по виконавчому провадженню №2-163 від 07.11.2008 року було накладено арешт на картковий рахунок ОСОБА_2 на суму 2800 грн., які в подальшому були передані стягувачеві. Крім цього, з пенсії ОСОБА_1 щомісячно стягуються кошти з пенсії в розмірі 20%. А тому, загальний борг перед ОСОБА_4 є значно менший ніж той, що зазначено в акті опису майна. Також позивачі звертають увагу, що виконанні знаходиться виконавчий лист від 16.05.2007 року про зобов»язання ОСОБА_4 повернути їм майно на суму 2005 грн. та стягнення 19948 грн. спричинених збитків, який до цього часу не виконаний. В зв»язку з цим вважають накладення арешту на квартиру, яка є їх єдиним нерухомим майном незаконним.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали.

Представник ДВС позов не визнав пояснивши, що виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення з позивачів в солідарному порядку 56191,45 грн. в користь ОСОБА_4 При виконанні було встановлено, що боржники не володіють рухомим майном, на яке б можна було звернути стягнення. Встановивши, що їм на праві власності належить квартира в м.Калуші по вул.Пушкіна,13б/28, державним виконавцем у відповідності до ст.62 ЗУ «Про виконавче провадження» накладено арешт на квартиру шляхом опису. А тому підстав для задоволення позову немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що у відділі ДВС Калуського МРУЮ перебуває об»єднане виконавче провадження про стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 заборгованості на загальну суму 561919,45 грн.

Державним виконавцем було видано розпорядження про утримання з ОСОБА_1 20% з усіх видів заробітку до повного погашення боргу (а.с.4) та винесена постанова від 12.01.2009 року про накладення арешту та заборона здійснювати відчуження грошових коштів, які належать божнику ОСОБА_2 (а.с.38). Згідно довідки Пенсійного фонду України в м.Калуші стягнення за період 2008-2010 рік становлять 618,44 грн. (а.с.29-31,50). Інших стягнень по даному виконавчому провадженню не проведено.

07.10.2009 року державним виконавцем при виході по адресі боржників встановлено, що рухоме майно, яке належить боржникам і на яке можна було б звернути стягнення відсутнє, про що було складено відповідний акт (а.с.25). На запити державного виконавця відповідями Калуського ВРЕВ та відділу містобудування та архітектури підтверджено відсутність рухомого майна, на яке б можна було звернути стягнення. (а.с.26-27).

Згідно ч.5 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення.

У відповідності зі ч.1,3 ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення, земельну ділянку, що є нерухомим майном, проводиться у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

У разі звернення стягнення на будинок, квартиру, приміщення, земельну ділянку державний виконавець запитує відповідні місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування про належність зазначеного майна божникові на праві власності та його вартість, а також запитує нотаріальний орган чи не знаходиться це майно під арештом.

Одержавши документальне підтвердження належності на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна, державний виконавець накладає на них арешт та надсилає повідомлення нотаріальному органу за місцем знаходження майна вимогу про реєстрацію даного факту.

Згідно листа Івано-Франківського ОБТІ від 24.07.2008 року слідує, що за боржниками зареєстровано право власності по ? частини квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 02.09.1993 року (а.с.26).

А тому, суд вважає, що державний виконавець, встановивши відсутність майна на яке може бути звернуто стягнення та одержавши документальне підтвердження належності на праві власності боржникам квартири, з метою забезпечення виконання виконавчих документівта у відповідності до вище перелічених правових норм, правомірно описав та наклав арешт на квартиру.

Доводи позивачів про те, що накладення арешту на житло, яке є їхнім єдиними нерухомим майном незаконне, є безпідставні, оскільки таке майно не входить до Переліку видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами. Крім того, позивачами зі стягувачем з метою забезпечення зобов»язання, а саме договору позики (а.с.23) було укладено договір застави майна (а.с.22), згідно якого заставою стала квартира ОСОБА_2 в м.Калуші по вул.Пушкіна, 13б/28 і у випадку непогашення в установлений кредитною угодою, термін одержаного кредиту, а також несплати відсотків за користування ним, заставодавець зобов»язується звернути стягнення на заставлене майно шляхом його реалізації на свій розсуд.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підстав звільнення з-під арешту квартири АДРЕСА_3 не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.50,59,62 ЗУ Про виконавче провадження, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту з майна.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

ГОЛОВУЮЧА :