РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2010 Провадження №2-3350/2010

Справа №2-3350/2010

Рубіжанський суд, Луганської області

в складі судді Мякінченко Н.В.

при секретарі Мирошниченко В.Ф.

Розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку квартири.

Встановив :

В позові позивач посилається на слідуючі обставини:

13 серпня 1983 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3.

Під час спільного проживання , 26 серпня 1993 року відповідач на підставі договору купівлі-продажу придбав кв. 7 у будинку 10 «а» по вул.. Менделєєва м. Рубіжне. Незважаючи на це ОСОБА_2 оспорює моє право власності на 1/2 частку квартири, чинить мені перешкоди у користуванні нею. У звязку з чим вона запропонувала йому добровільно визначити порядок користування квартирою, однак він відмовився. Вважає його відмову безпідставною .

Просить визнати за нею право власності на У2 частку квартири АДРЕСА_1 «а» у м. Рубіжне, Луганської області.

У судовому засіданні позивач не була присутня, але в матеріалах справи мається її заява з проханням розглянути позов без її присутності, позовні вимоги вона підтримує.

Відповідач у судовому не був присутній , але в матеріалах справи мається його заява з проханням розглянути позов без його присутності, позовні вимоги він визнає.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного :

На підставі ст. 60 Сімейного Кодексу України :

Майно, набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежного від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу ).

Згідно ст. 61 Сімейного Кодексу України «обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі.

Ст. 63 Сімейного Кодексу України передбачає здійснення подружжям спільної сумісної власності : Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 13. 08. 1983 року (свідоцтво про шлюб 11-ЕД № 367852) .

Згідно договору купівлі-продажу від 29. 07. 1993 року , зареєстрованого державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори за реєстром № 5066, (копія договору прикладена до матеріалів справи ), ОСОБА_2, тобто відповідачу на праві власності належить квартира № 7 в будинку № 10 «А» по вул. Менделєєва, м. Рубіжне.

Виходячи з діючого законодавства вказана квартира (обєкт права спільної сумісної власності) набута сторонами за час шлюбу і належить їм на праві спільної сумісної власності, виходячи з цього сторони мають рівні права на володіння , користування і розпорядження майном, а тому вимоги позивача про визначення за нею права власності на 1/2 частку спірної квартири обґрунтовані і підлягають задоволенню .

Суд вважає можливим звільнити сторони від сплати витрат на інформаційно- технічне забезпечення, враховуючи їх клопотання, у звязку з їх тяжким матеріальним станом .

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 60, 61 63 Сімейного кодексу України, суд,

Вирішив :

Вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на ? частку квартири задовільними.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири № 7 в будинку № 10 «а» , розташованої по вул. Менделєєва в м. Рубіжне.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня подання зави про апеляційне оскарження рішення.

Суддя