Справа №2-7-46/10 30.09.2010 30.09.2010 30.09.2010
Провадження №22ц-6467/10
Справа № 22ц-6467/10 Суддя першої інстанції: Подзігун Г.В.
категорія 6 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

30 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання Бобуйок І.Ф.,

за участі: представника позивачки ОСОБА_3,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

представника Миколаївської міської ради ОСОБА_10,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_11

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2010 року

за позовом

ОСОБА_11 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Миколаївська міська рада, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_8, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_9, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_6, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25 про усунення перешкоди в користуванні нежитловою будівлею та двором,

в с т а н о в и л а:

В травні 2007 року ОСОБА_11 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкоди в користуванні нежитловою будівлею та двором.

Позивачка зазначала, що вона є власником 50/100 частки нежитлового приміщення в будинку № 20 по вул. Наваринській у м. Миколаєві. Власником квартири № 21 в цьому ж будинку є ОСОБА_4 У 2005 році остання самовільно побудувала біля її вікон камяний паркан та встановила ворота між квартирами № 18 та 21.

Посилаючись на те, що вказані споруди перешкоджають їй користуватись двором та обслуговувати належні їй нежитлові приміщення, позивачка просила суд зобовязати відповідачку усунути зазначені перешкоди шляхом знесення камяного паркану та воріт.

Під час розгляду справи, суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_5, а в якості третіх осіб усіх співвласників квартир будинку № 20 по вул. Наваринській у м. Миколаєві.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_11, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким її вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_11, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками будинку № 20 по вул. Наваринській у м. Миколаєві, розташованого на земельній ділянці, яка перебуває у власності Миколаївської міської ради.

ОСОБА_11 належить на праві власності 50/100 частин нежитлових приміщень цього будинку, в тому числі в будинку літ. А приміщення 13-13, 13-14, вікна яких виходять у двір загального користування. ОСОБА_11 самовільно, без відповідних дозволів обладнала окремий вихід у двір. Цей двір розташований між квартирами 18, 20, 21, які належать на праві власності сімї ОСОБА_4.

Для більш доцільного та відокремленого використання цих квартир, ОСОБА_4 обладнала ворота та побудувала камяний паркан на відстані 2м від вікон нежитлових приміщень позивачки.

ОСОБА_11 поставила питання про знесення спірних споруд, посилаючись на те, що вони є самочинними та перешкоджають їй у вільному користуванні обладнаним нею виходом у двір.

За висновком судової будівельно-технічної експертизи від 16 листопада 2009 року, експертом не встановлено порушень будівельних норм і правил при будівництві камяного паркану і металевих воріт. Цей паркан не перешкоджає ОСОБА_11 обслуговувати та експлуатувати зовнішні стіни її нежитлових приміщень (т. 2 а.с. 140-149).

Миколаївська міська рада, як власник земельної ділянки, вважає необхідним відмовити ОСОБА_11 в задоволенні її позову, що фактично може вважатись погодженням на зведення спірних споруд.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки ОСОБА_11 самовільно обладнала вихід з приміщень у двір, то спірний камяний паркан та ворота законних прав позивачки не порушують. А тому обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірні споруди мають бути знесені лише через те, що вони є самочинними, не заслуговують на увагу.

Так, із змісту ст. 376 ЦК України вбачається, що самочинно збудовані споруди підлягають знесенню за рішенням суду, якщо цього вимагає власник земельної ділянки, або якщо це порушує права інших осіб.

Як видно з матеріалів справи, спірний камяний паркан та металеві ворота дійсно є самочинними, однак прав будь-яких осіб, в тому числі законних прав позивачки не порушують. Ці споруди зведені ОСОБА_4 в звязку з самочинним облаштуванням позивачкою виходу у двір та з метою захисту прав мешканців будинку на вільне користування двором. Власник же земельної ділянки Миколаївська міська рада, питання про знесення цих споруд не порушувала.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального або процесуального права, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_11 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 квітня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуюча: Судді: