АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц- 3581/ 2010 р. Головуючий 1 інстанції: Колодяжна І.М.
Категорія: соціальні Доповідач: Тичкова О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Солодкова А.А.,

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі - Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Комінтернівської районної у м. Харкові ради, головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, головного управління Державного казначейства України в Харківській області про призначення, нарахування та виплату заборгованості з соціальних виплат,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати відповідачів призначити та виплатити йому недоотримані суми щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2007, 2008, 2009 роки у розмірі 12400,60 грн., а саме зобовязати Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації перечислити 12400,60 грн. Харківському обласному центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, зобовязати останнього нарахувати та виплатити позивачу 12400, 60 грн. недоотриманих сум та зобовязати головне управління Державного казначейства України в Харківській області здійснити безспірне списання 12400, 60 грн. на його користь з рахунків відповідачів.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що є інвалідом війни першої групи, у звязку з чим має право на отримання щорічної одноразової допомоги відповідно до ст. 13 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком. Проте, відповідач виплатив йому зазначену допомогу у нижчому розмірі.

Представники відповідачів у судове засідання не зявилися про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим справу розглянуто за їх відсутністю.

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись з постановою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та постановити нову , яким його позов задовольнити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами ЦПК України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691- VI, який набрав чинності 10 березня 2010 року.

Судова колегія перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа розглянута судом першої інстанції з дотриманням процесуальних норм КАС України, діючих на час її розгляду.Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 - інвалідом Великої Вітчизняної Війни 1 - ої групи та згідно ч.5 ст. 13 закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ( надалі Закон № 3551- XI) має право на отримання щорічної грошової допомоги в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову суд виходив з того, що ОСОБА_3 отримав щорічну одноразову грошову допомогу в порядку та у розмірі встановленому законом. А саме, у 2007 році у розмірі 450 грн., у 2008 році - 500 грн. у 2009 році - 540 грн.. Зазначена грошова допомога виплачена позивачу відповідно у квітні 2007, 2008 та 2009 року.

Розмір зазначеної допомоги встановлений ст. 29 Закону України « Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489-У від 19.12.2006 ( далі закон від № 489-V), п.п. « б» підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону України « Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України » № 107-VІ від 28.12.2007 року ( далі закон № 107-VІ), п. 1 постанови Кабінету Міністрів « Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2008 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань" № 183 від 12 березня 2008 року та п.1 постанови Кабінету Міністрів України « Про розміри грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та « Про жертви нацистських переслідувань» від 18.03.2009 року № 211 ( надалі постанова № 211).

Виплата разової грошової допомоги передбаченої ч.5 ст.13 Закону до 09 травня інвалідам війни 1 - ої групи становить у 2007 році - 450 грн., у 2008 році - 500 грн. у 2009 році - 540 грн.

Судова колегія не може прийняти доводи апелянта щодо неправомірності дій відповідачів щодо виплати позивачу допомоги у зазначеному розмірі, оскільки рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6 - рп/2007 ( далі рішення № 6 - рп/2007) та рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року ( далі рішення № 10-рп/2008) щодо визнання неконституційними положень ст. 29 Закону № 489-V та п.п. « б» підпункту 2 пункту 20 розділу II Закону 107-VІ були ухвалені після проведення позивачу відповідних виплат.

Таким чином на час виплати позивачу зазначеної в Закону № 3551- XI одноразової грошової допомоги у 2007 та 2008 роках дії відповідачів були правомірними і узгоджувалися з положенням ч.2 ст. 19 Конституції України.

Щорічна грошова допомога у 2009 році була виплачена позивачу відповідно до розміру встановленого постановою № 211, що на час проведення виплат була є чинною і обовязкова для виконання органами соціального захисту населення на всій території України.

З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає, що суд повно зясував обставини що мають значення для справи, правильно визначив відповідні до них правовідносини і застосував закон, що підлягає застосуванню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Постанову Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: