Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судці Токар Н.В.,

при секретарі Романцові М.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Комунального підприємства Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення станом на 01.06.2010 року в сумі 2095 грн. 33 коп., витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. та суму судового збору на користь держави у розмірі 51 грн.

В обґрунтування позову він вказав на те, що відповідач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1-А, кв.1. Вказана квартира належить ОСОБА_2. Оплата за послуги водопостачання та водовідведення повинна провадитись відповідачем щомісяця грошовими засобами на розрахунковий рахунок позивача. Однак, відповідач послуги водопостачання та водовідведення не сплачував, у результаті чого, станом на 01.06.2010 року утворилась заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення у сумі 2095 грн. 33 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача, у звязку з чим вимушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що будь- якого договору з позивачем на надання послуг водопостачання та водовідведення, він не укладав, а тому, не повинен сплачувати зазначені суми. Крім того вказав, що зазначена сума не могла утворитися в межах трирічного строку позовної давності. Доповнив, що послугами водопостачання та водовідведення він користується, із письмовими заявами щодо відключення його від водопостачання та водовідведення, на адресу позивача, він не звертався.

Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

Статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року №2918-111 передбачено, що послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору з: підприємствами, установами, організаціями, що безпосередньо користуються централізованим питним водопостачанням; підприємствами, установами або організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких перебуває житловий фонд і до обов'язків яких належить надання споживачам послуг з питного водопостачання та водовідведення; об'єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об'єднаннями власників житла, яким передано право управління багатоквартирними будинками та забезпечення надання послуг з водопостачання та

водовідведення на підставі укладених ними договорів; власниками будинків, що перебувають у приватній власності.

Договір про надання послуг з питного водопостачання укладається безпосередньо між підприємством питного водопостачання або уповноваженою ним юридичною чи фізичною особою і споживачем, визначеним у частині першій цієї статті.

Тобто, Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року №2918-111 установлено виключний перелік споживачів, з якими підприємства питного водопостачання укладають договори на надання послуг з питного водопостачання.

Укладання таких договорів особисто з фізичними особами - власниками квартир у багатоквартирних будинках - цим Законом не передбачено.

В судовому засіданні встановлено, що позивач - Комунальне підприємство Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства, надає послуги населенню з водопостачання та водовідведення.

Відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, б. 1-А, кв.1, що підтверджується довідкою, виданою ЖЕУ №7 від 11.05.2010 року (арк.с.8).

Встановлено, що відповідач з моменту реєстрації його у квартирі АДРЕСА_1, постійно та безперервно користувався послугами з водопостачання та водовідведення, у звязку з чим він є споживачем послуг Комунальне підприємство Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства.

Згідно довідки про заборгованість по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення, яка видана начальником ЖЕУ №7, заборгованість відповідача складає 2095 грн. 33 коп. (арк.с.6).

Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідач користується послугами, що надає позивач, а саме водою, частково сплачував кошти за її споживання, що підтверджується відповідним розрахунком, наданим позивачем в матеріали справи (арк.с.7), що свідчить про наявність фактичних договірних відносин між сторонами.

З будь-якими письмовими заявами про відмову від надання послуг з водопостачання та водовідведення, про повне або часткове припинення водопостачання та водовідведення, не звертався.

Отже, відповідач, відповідно до ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини, таких доказів він не надав суду, тоді як позивач в судовому засіданні, довів, що відповідач не звертався з будь-якими письмовими заявами про відмову від надання послуг з водопостачання та водовідведення, про повне або часткове припинення водопостачання та водовідведення.

Тому, суд не може прийняти до уваги доводи відповідача про те, що обвязки по сплаті за послуги з водопостачання та водовідведення у нього можуть виникнути лише при укладенні з ним договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, тобто з моменту підписання договору, а тому заборгованість у сумі 2095 грн. 33 коп. за надання послуг з водопостачання та водовідведення існувати у нього не може. Доводи відповідача не ґрунтуються на законі, д тому є безпідставними.

Відповідно до ч.З ст.267 ЦК України, суд за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, застосовує позовну давність, така заява була зроблена відповідачем, тому сума заборгованості по оплаті за послуги з водопостачання та водовідведення з травня 2007 року по травень 2010 року, з урахуванням трирічного строку позовної давності складає 1999 грн. 30 коп., що підтверджується розрахунком, наданим в матеріали справи (арк.с.7).

Отже, відповідач, проживаючі в ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично користувався вказаними послугами Комунального підприємства Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства і не висував будь-яких письмових претензій з приводу їх відсутності чи неналежної якості і не вимагав складання відповідних актів, зазначений факт не може заперечуватися відповідачем, оскільки він підтверджується письмовими документами - розрахунком позивача, з якого вбачається, що відповідачем частково провадилась плата за послуги КП Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства.

З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і стягненню з відповідача суми заборгованості по сплаті за послуги з водопостачання та водовідведення, з урахуванням трирічного строку позовної давності, у сумі 1999 грн. 30 коп.

Відповідно до вимог ч.І ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача суд стягує сплачені судові витрати по справі: витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн.

Оскільки позивач, на підставі рішення Павлоградської міської Ради Дніпропетровської області від 26.01.2010 року №1148-60/У «Про звільнення від сплати судового збору», звільнений від сплати державного мита при подачі позовної заяви, тому відповідно до вимог ч.З ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 51 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 10, 57-60, 81, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ч.З ст.267 ЦК України, статтею 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10 січня 2002 року №2918-111, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги водопостачання та водовідведення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на р/р 9 в АКБ «Правекс банк», МФО 321983, в рахунок погашення заборгованості по оплаті за водопостачання та водовідведення суму 1999 (одна тисяча девятсот девяносто девять) грн. 30 (тридцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Павлоградське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» на р/р 9 в АКБ «Правекс банк», МФО 321983, витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 30 (тридцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 51 (пятдесят одна) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Токар