Справа №22-ц-1540/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Ведмедь Н.І.,

суддів- Сибільова Л.О., ОСОБА_2,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Глухівському районі

про стягнення недоплаченої у 2006 - 2008 роках щомісячної державної соціальної допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни»,

встановила:

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2009 року позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Позивач з рішенням суду не погодився та 01 грудня 2009 року звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначену постанову та ухвалити нове рішення.

Апелянт зазначає, що він перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Глухівському районі, як «Дитина війни», а тому відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на підвищення пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Також, звертає увагу на те, що при ухваленні постанови судом не враховано Рішення Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

На думку ОСОБА_3, хибне ствердження, щодо неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, відсутність коштів, не можуть бути підставою для нездійснення таких доплат або відмови в задоволенні позову.

Суд першої інстанції шляхом зіставлення положень ст. ст. 22, 19, 95 Конституції України, вимог Закону України № 2195-VI від 18 листопада 2004 року, Закону України №1058-ГУ від 09 липня 2003 року, Закону України .N«3235-IV від 20 грудня 2005 року, Закону України №3367-ІУ від 19 січня 2006 року, Закону України №489-У від 19 грудня 2006 року, Закону України № 107-VI від 28 грудня 2007 року та Положення про Пенсійний фонд України, з урахуванням Рішень Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року та № !0-рп/2008 від 22 травня 2008 року встановив, що Пенсійний фонд України та

його територіальні органи протягом 2006-2008 років не мали достатніх правових підстав для проведення нарахування позивачу до виплати підвищення до пенсії за віком у розмірі, передбаченому первинною редакцією ст. 6 Закону України № 2195-УІ, оскільки на законодавчому, державному програмному та фінансовому рівнях не були наділені достатніми повноваженнями, щодо забезпечення права позивача на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що позивач має статус дитини війни.

Згідно зі ст. 6 Закону України №2195-ІУ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року дію ст. 6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено. Незважаючи на положення Закону України «Про знесення змін до Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 19 січня 2006 року, у 2006 році вказана плата запроваджена не була.

Таким чином, у 2006 році у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві спірну доплату до пенсії.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з врахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року 5рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є конституційними) положення, зокрема, пункту 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти з їх окремі положення, ще визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх конституційність.

Таким чином, відповідач повинен нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09 липня 2007 року.

У 2007 році позивач не отримував зазначеного підвищення до пенсії. З урахуванням вищевикладеного і відповідно до ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» позивачу слід нарахувати та виплатити 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року підвищення до пенсії ходячи з мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст статті Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або

щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, тобто розмірі 10 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів. З 01 січня 2008 року позивачу було нараховане та виплачувалось зазначене підвищення відповідно до встановленого розміру, що підтверджується довідкою відповідача ( а. с. 8).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за № 10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про знесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними.

Таким чином, на підставі приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України відповідач з 22 травня 2008 року повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

При вирішенні спору суд першої інстанції мав виходити з того, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону України № 2195-ІУ і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

За викладених обставин, слід зробити висновок про те, що позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з врахуванням проведених виплат.

Висновок суду щодо правомірності дій відповідача з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни, не заслуговує на увагу, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається.

З зазначених підстав колегія суддів дійшла того висновку, що судом першої

інстанції невірно застосовані норми матеріального права, тому відповідно до п. 4 ^

ч. 1 ст. 309 ЦПК України, апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити, а постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2009 року у даній справі скасувати.

Керуючись ст. ст. 15, 303, 304, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313 - 315, 317, 319 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів ,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2009 року в даній справі скасувати.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в А в Глухівському районі.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Глухівському районі здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з врахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців .

Головуючий -

Судді -