Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа №2ц-4-112/10 р
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2010 р..

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі : головуючого - судді Яворської Ж.М., при секретарі - Вєтровій О.М., за участю позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк про визнання права власності на вклад, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, АКБ СР „Укрсоцбанк" про визнання права власності на грошовий вклад та виплату належних їй коштів.

В якості третьої особи до участі в справі залучено ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач, її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримала, проти його задоволення незаперечувала.

Відповідач АКБ «Укрсоцбанк» про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, свого представника до суду не направив, згідно поданих заперечень не мають на меті посягати на право власності інших осіб, а лише виконує умови договору про банківський вклад.

Третя особа ОСОБА_4 проти задоволення позову не заперечував, просив слухати справу у його відсутність.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи 28 грудня 2004 р. між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було досягнуто усна домовленість щодо укладено договору, відповідно до якої ОСОБА_4 та ОСОБА_5М, мали намір продати 53/100 частини житлового будинку по вул. Дзержинського, 10 у м. Миколаєві ОСОБА_1 за 10000 доларів США. На виконання даних домовленостей ОСОБА_1 передала ОСОБА_5 5000 доларів США, а ОСОБА_4М 2000 доларів США. Решту суми 3000 доларів США вона повинна була передати ОСОБА_4М при нотаріальному посвідчені правочину, після розірвання договору довічного утримання укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 27 травня 2004 р.

З 23 грудня 2004 р. позивачка та члени її сімї вселилися до будинку №10 цо вул Дзержинського у м. Миколаєві та проживають там по теперішній чає. За згодою ОСОБА_5М позивачки та її члени сімї зареєструвалися за вказаною адресою.

13 вересня 2005 р. між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 було укладено договір №з797банківського вкладу „Пенсійний плюс та імя останнього відкрито депозитний рахунок №4006. На цей рахунок було внесено кошти у суму 5000 доларів США, які ОСОБА_1 йому передала за продаж будинку у грудня 2004 р.

13 лютого 2006 р., виконуючи вимоги мирової угоди, затвердженої Центральним районним судом м. Миколаєва від 06.02.2006 р., ОСОБА_1 остаточно провела розрахунок з позивачем за 53/100 частини житлового будинку №10 по вул. Дзержинського у м. Миколаєві в розмірі 5000 доларів США, які були також внесені на вищевказаний депозитний рахунок.

Вищевикладені обставини були предметом дослідження у судовому засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_6 про розірвання договору довічного утримання, визнання недійсним договору купівлі-продажу та виселення.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23.10.2007 р. Центральним районним судом м. Миколаєва, позов ОСОБА_5 задоволено часткового, договір довічного утримання розірвано, за ОСОБА_4 визнано право власності на 13/100 частин житлового будинку №10 по вул. Дзержинського в м. Миколаєві, зобовязавши повернути його у власність ОСОБА_5 40/100 частин житлового будинку №10 по вул. Дзержинського у м. Миколаєві.

Цим же рішенням було підтверджено факт того, що ОСОБА_1 остаточно провела з ОСОБА_5 розрахунок за 53/100 частини вищевказаного житлового будинку в розмірі 10000 доларів США і ці кошти знаходяться на відкритому на імя ОСОБА_5 депозитному рахунку 4006 у МОФ АКБ „Укрсоцбанк. Згідно заповідального розпорядження ОСОБА_5 належні кошти він заповідав ОСОБА_3

20 січня 2008 р. ОСОБА_5 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказану частину житлового будинку та на грошові вклади. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_3 звернулася до другої Миколаївської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Було заведено спадкову справу №143/08 р.

Як вбачається із письмових пояснень АКБ СР "Укрсоцбанк" на ім'я ОСОБА_5 відкрито депозитний рахунок №4006 на якому знаходиться кошти у розмірі 10000 доларів США. 13.10.07 р. ОСОБА_5 було зроблено заповідальне розпорядження, відповідно до якого, останній грошові кошти, які знаходяться на цьому рахунку у повному обсязі заповідач ОСОБА_3

08.05.2009 р. ОСОБА_3 другою Миколаївською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошовий вклад з належними відсотками, що зберігаються у Миколаївській обласній філії АКБ СР «Укрсоцбанк на рахунку №4000 в сумі 10326 грн.00 коп.( реєстраційний номер 1-290).

22.10.2009 р. їй ОСОБА_3 видано свідоцтво про право нас спадщину за заповітом на 40/100 часток житлового будинку №10 по вул. Дзержинського у м. Миколаєві( реєстраційний номер 1-1085).

Кошти, що знаходяться на рахунку №4006,відкритого на імя ОСОБА_7 10000 доларів США до цього часу ніким не отримано, намірів отримувати ці кошти як спадкове майно ОСОБА_3 не має, оскільки вважає, що це кошти ОСОБА_1, яка на виконання домовленостей щодо купівлі-продажу спірного будинку передала їх ОСОБА_5

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №143/2008 р., ОСОБА_3 заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на кошти, що знаходяться в АКБ СР "Укрсоцбанк" на депозитному рахунку №4006 у сумі 10000 доларів США не писала.

Відповідно до вимог ст.ст.1058,1060 ЦК України, за договором банківського вкладу(депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони( вкладника) грошову суму(вклад) зобовязується виплачувати вкладникові суми та проценти і на першу вимогу банк зобовязаний видати вклад вкладникові.

В силу ст.392 ЦК України, власник може предявити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втратіним документу. який засвідчує його право власності.

Згідно вимог ст.321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто неможе бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений уйого здійсненні. Приписами ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із право чинів і вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача. За такого за нею слід визнати право власності на грошовий вклад у сумі 10000 доларів США, які знаходяться на рахунку №4006, відкритому у АКБ СР Укрсоцбанк" на підставі договору банківського вкладу Пенсійний Плюс №797 від 13.09.2005 р.та зобовязавши банк видати ці кошти позивачці.

Що ж стосується вимог про зняття арешту, то вони задоволенню не підлягають, оскільки Постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ від 06.04.2010 р. знято арешт з рахунку №4006 в філії МФ АКБ ,.Укрсоцбанк.

В силу ст.88 ЦПК України, судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення сплачено при зверненні до суд

Керуючись ст. ст. 14,209 ,212-215,224, 226 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на грошовий вклад 10000.00 доларів США (десять тисяч доларів США 00 центів), який знаходяться на депозитному рахунку №4006 у АКБ СР ..Укрсоцбанк, відкритому на підставі договору банківського вкладу «Пенсійний Плює 13 вересня 2005 р.

Зобовязати у АКБ СР „Укрсоцбанк видати ОСОБА_1 грошовий вклад у сумі 10000.00 доларів США, який знаходяться на депозитному рахунку №4 АКБ СР „Укрсоцбанк відкритому на підставі договору банківського вкладу "Пенсійний Плюс" 13 вересня 2005 р.

В задоволені решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя Ж.М. ЯВОРСЬКА