Справа № 2-747/2010 рік
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2010 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Россолова В.В.,

за участю секретаря судового засідання Онацької В.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначає, що з відповідачем ОСОБА_2 вона познайомилась у травні 2007 року. З червня того ж року вони почали мешкати разом у позивача за адресою: АДРЕСА_1. На початку 2008 року за пропозицією відповідача ОСОБА_2 вони переїхали жити до нього в квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. У червні 2008 року ОСОБА_1 дізналася про свою вагітність та повідомила про це відповідача. При цьому відповідач не заперечував проти народження дитини, але коли позивач перебувала на шостому місяці вагітності, ОСОБА_2 почав вкрай негативно відноситись до неї та запропонував розійтися. Восени 2008 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини та позивач повернулася проживати до себе додому. 17 лютого 2009 року позивач народила доньку ОСОБА_3. ОСОБА_2В обіцяв подати заяву про визнання себе батьком дитини, проте своєї обіцянки не виконав. З пологового будинку позивача та дитину ОСОБА_2 не забирав, але коли доньці виповнився один місяць, відповідач почав провідувати дитину, придбавати для неї одяг та речі особистої гігієни. З січня 2010 року відповідач перестав цікавитися дитиною та допомагати ОСОБА_1 утримувати та виховувати їхню спільну доньку. Позивач запропонувала ОСОБА_2 добровільно надавати їй з дитиною допомогу, проте він відмовився, рівно як і відмовився визнати себе батьком дитини. На даний час відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає, а позивач отримує лише 130 грн. державної допомоги, в звязку з чим перебуває у скрутному матеріальному становищі.

На підставі викладеного, просила суд: визнати батьківство ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі ј частини його доходу на утримання доньки ОСОБА_3 до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2В аліменти на утримання ОСОБА_1 до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, та стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги, просила суд визнати батьківство ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу на утримання доньки ОСОБА_3 до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь витрати на оплату правової допомоги в розмірі 700 грн. та на користь держави судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

2

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини висловлені в позовній заяві, наполягала на їх задоволенні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 уточнений позов визнали повністю. ОСОБА_2 вказав, що визнає себе батьком ОСОБА_3, в звязку з чим відмовляється від проходження судово-генетичної експертизи. Також погодився сплачувати на користь позивача аліменти в розмірі 1/3 частини свого доходу та сплатити судові витрати по справі, а саме повернути позивачеві понесені нею витрати на оплату правової допомоги в розмірі 700 грн., та сплатити на користь держави судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи /а.с. 74/.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, перевіривши законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог, встановив, що 17 лютого 2009 року народилася ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 150732, виданого 25 лютого 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції. Матірю дитини є ОСОБА_1, батьком зі слів матері записаний ОСОБА_5 /а.с. 4/.

Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані згідно до вимог Цивільно-процесуального кодексу України.

Згідно ст. 143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Ухвалою суду від 19 квітня 2010 року по справі було призначено судово-біологічну експертизу з метою встановлення батьківства відповідача по відношенню до доньки позивача.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 відмовився від проведення вказаної експертизи і вказав, що з позовом згоден в повному обсязі і визнає своєю донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки суд встановлює батьківство відповідача по відношенню до доньки позивача, то у відповідності до вимог ст. 180 СК України ОСОБА_2 зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, оскільки разом з позивачем він не проживає і ніякої допомоги на утримання дитини не надає, що також визнається і самим відповідачем.

На вимогу ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан і матеріальне положення дитини, яка проживає з позивачем /а.с. 5/, а саме ту обставину, що з 6 квітня 2009 року ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, проживає у двох з дитиною, інших членів сімї не має.

Також суд враховує матеріальне становище відповідача ОСОБА_2, той факт, що він є працездатним, працює на посаді машиніста-обходчика котельного обладнання на Зміївський ТЕС, отримує стабільний дохід, середньомісячний розмір його заробітної плати складає 4207,97 грн., інших утриманців та непрацездатних членів сімї він не має, стан його здоровя є задовільним, що свідчить про спроможність ОСОБА_2 надавити утримання своїй дитині в розмірі 1/3 частини свого заробітку.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

З вищенаведеного вбачається, що визнання відповідачем ОСОБА_2 позову не суперечить закону та не порушує прав сторін та третіх осіб, в звязку з чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

3

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені нею в звязку з розглядом справи, а саме документально підтвердженні розрахунком гонорару адвоката витрати на оплату правової допомоги в сумі 700 грн., розрахунок яких проведено у відповідності до Постанови Кабміну № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» /а.с. 6, 75/.

Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за подання позову в частині визнання батьківства в розмірі 8,50 грн., за подання позову в частині стягнення аліментів в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 180, 182, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_6 Володимирівни задовольнити в повному обсязі.

Встановити батьківство ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 березня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 51 (пятдесят одна) грн. 00 коп., 8 (вісім) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп..

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання заяви про апеляційне оскарження позивачем, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: