Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2а-5520/09 Головуючий у 1-й інст. Рафальський
Категорія 79 Доповідач Миніч Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2010 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира

на постанову Коростенського міськрайонного суду від 28 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У червні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати неправомірними дії відповідача щодо нарахування йому доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Закону) та стягнути з відповідача зазначені кошти за період з 1 травня 2006 року по 1 травня 2009 року в сумі 33512 грн. При цьому посилався на те, що є працюючим, має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати у вказаний період виплачувались йому в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 28 вересня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира на користь позивача 27646 грн. доплати до заробітної плати, передбаченої ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1 січня

2007року по 1 травня 2009 року. Дії відповідача щодо відмови у виплаті цих коштів визнані неправомірними. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира просить скасувати вказану постанову. Апелянт посилається на те, що його дії є правомірними, оскільки він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також зазначає, що районне управління не має рахунків, що передбачають безпосереднє надходження коштів з державного бюджету для надання пільг та компенсацій для постраждалих від Чорнобильської катастрофи, не є розпорядником коштів, законами України про державний бюджет на відповідні роки не передбачалась виплата коштів у визначеному законом розмірі.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус потерпілого 2 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно проживає та працює у м.Коростені, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.5-9).

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Проте в порушення вимог закону позивач одержував зазначену доплату у розмірі 10,5 грн. (а.с.5).

За наведених обставин та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону № 796-ХІІ, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Оскільки Житомирський квартирно-експлуатаційний відділ, в якому працює позивач, знаходиться на території, що обслуговується відповідачем, якому делеговані повноваження щодо виплати спірних коштів, то суд правильно вважав, що саме з останнього слід стягнути заборгованість по невиплачених позивачеві коштах.

Невиконання установою-роботодавцем обовязків, покладених на нього п.6 Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 року №936, не є підставою для відмови в позові.

Разом з тим, при вирішенні спору судом не враховано наступне.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року були визнані неконстиційними положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України в частині зупинення дії ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2007 рік. Тому саме із дня ухвалення вказаного рішення - 9 липня 2007 року слід обраховувати належні позивачеві до виплати кошти.

Крім того, рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року були визнані неконституційними положення Закону України „Про державний бюджет України на

2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України в частині зупинення дії ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2008 рік. Тому саме із дня ухвалення вказаного рішення - 22 травня 2008 року слід обраховувати належні позивачеві до виплати кошти.

У звязку з цим стягненню на користь ОСОБА_3 за період з 9 липня 2007 року по 1 січня 2008 року і з 22 травня 2008 року по 1 травня 2009 року 18827 грн.50 коп.

Тому ухвалене судом рішення підлягає зміні в цій частині шляхом зменшення стягнутих на користь позивача коштів.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, суд

вирішив:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Корольовської районної ради м.Житомира задоволити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду від 28 вересня 2009 року змінити.

Зменшити розмір стягнутих на користь ОСОБА_3 коштів з 27646 грн. до 18827 грн.50 коп.

В решті постанову залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: