Житомирський районний суд Житомирської області
Справа № 2-666/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року

Житомирський районний суд Житомирської області у складі: головуючої судді - Баренко С.Г.,

за участю секретаря судового засідання Левченко С.О., представника Банку, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Житомирі цивільну справу за позовом зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк

«ПриватБанк»(далі -Банк) про відшкодування надмірно стягнутих коштів, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися із зустрічним позовом до Банку про відшкодування надмірно стягнутих коштів за строковим кредитним договором в сумі 2694 грн. 05 коп., 1787 грн. 80 коп. штрафних санкцій, моральної шкоди. Позов мотивовано тим, що Банк на порушення умов договору та вимог чинного законодавства, самостійно стягнув з розрахункового рахунку поручителя ОСОБА_2 на дострокове погашення кредиту 24 677 грн.78 коп.

В судовому засіданні позивачі підтримали свої вимоги. Стверджували, що Банк не мав права розпоряджатися коштами поручителя без згоди останнього. Окрім цього Банк незаконно нарахував штрафні санкції. Від неправомірних дій Банка ОСОБА_2 зазнав матеріальних витрат та немайнову шкоду, яка у грошовому еквіваленті складає 10 000 грн. У подальшому просили справу розглядати за їх відсутністю, вимоги підтримали.

Представник Банка просив первісний позов залишити без розгляду, зустрічний позов не визнав. Пояснив, що позичальник ОСОБА_1 допустив заборгованість за укладеним кредитним договором, а тому розрахунок та нарахування відсотків за користування простроченим кредитом здійснюється за кожний календарний день. Заборгованість була погашена 10.02.2010. При укладанні кредитного договору сторони дійшли згоди по всіх його умовах, поручитель ОСОБА_2 відповідає перед Банком за виконання боржником своїх обов»язків. Вважає зустрічний позов безпідставним, просив відмовити в його задоволенні.

Вислухавши пояснення представника Банку, дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам.

Суд розглядає справу в межах заявлених вимог.

12.05.2008 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 226677- СІНЮ про надання останньому кредиту в розмірі 45 000 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до договору поруки №226677-СЯЕО ВІД 12.05.2008 ОСОБА_2 з метою забезпечення умов наведеного кредитного договору, поручився перед Банком

нести відповідальність у випадку невиконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за наведеним договором кредиту.

З наданих Банком доказів видно, що ОСОБА_1 несвоєчасно погашав заборгованість по кредитному договору у звязку із чим у нього виникла заборгованість, починаючи з 17.01.2009 року, (а.с.63,64). Станом на 21.12.2009 заборгованість ОСОБА_1 по наведеному кредитному договору складала 359 грн. Останній цю суму заборгованості визнав та сплатив її 4.02.2010 .(а.с. 28,29).

З копії меморіального ордеру №1 від 11.12.2009 вбачається, що з розрахункового рахунку підприємця ОСОБА_2 Банк, без згоди останнього, самовільно списав 24 677 грн.78 коп., покликаючись на договір поруки № 226677- сгесі від 12.05.2008 року.

Суд вважає, що таки дії Банку не відповідають умовам договору поруки та порушують права власника грошових коштів ОСОБА_2.

Так зі змісту цього договору поруки вбачається, що його укладено між фізичною особою ОСОБА_2 і Банком, за яким ОСОБА_2 поручився відповідати за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 226677-СЫШ. Окрім цього, п.4 договором поруки передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед Банком, як солідарні боржники. У випадку невиконання ОСОБА_1 умов договору Банк направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов»язку. Доказів того, що ОСОБА_2 отримав вимогу Банку останній суду не пред¬ставив.

Поручитель повинен був виконати обов»язки боржника впродовж 5 календарних днів після отримання такої вимоги..

Таким чином на порушення згаданих умов договору Банк жодних письмових вимог ОСОБА_2, як поручителю не надіслав. Без офіційного попередження про наявність заборгованості у ОСОБА_1 безпідставно списав з розрахункового рахунку підприємця ОСОБА_2, який не є поручителем, 24677 грн. 78 коп.(ах.46). і

Відповідно до ч.І ст.316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.(Ст.41 Конституції України,ст.ст. 317, 321 ЦК України). Частиною 3 ст. 1066 ЦК України Банку заборонено використання грошових коштів клієнта.

Згідно із ч.З ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди передбачено і п.4 ст. 611 ЦК України.

З огляду на наведені обставини, суд дійшов висновку, що від самовільного розпорядження Банком грошима ОСОБА_2, останній зазнав моральної шкоди, яку суд оцінює в сумі 7000 грн., виходячи з кратності встановленого законом розміру мінімальної І заробітної плати. При цьому суд враховує, що порушені конституційні права ОСОБА_2, розмір суми, яка була списана, позбавлення можливості користування цими коштами, які мають значення для його сім»ї, малого бізнесу та інше, а також ту обставину, що ця сума не лише не була повернута останньому, а навіть після її списанні Банк, 17.12.2009 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_1 про стягнення з останніх заборгованості за кредитним договором в сумі 32543 грн. 73 коп.

Лі

Разом з тим, твердження ОСОБА_1 про стягнення з Банку 2694 грн. 05 коп. та 1787 грн. 80 коп. штрафних санкцій є неґрунтовними оскільки, останній жодних розрахунків, з яких він виходив, суду не надав.

Зі змісту ч.І ст.60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, ОСОБА_1 своїм правом не скористався, належних доказів суду не представив. Судом також враховується принцип змагальності та диспозитивності судочинства.

З огляду на наведене, керуючись: ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 23, 321,

325, 328, 623, 1050,1054,1066 ЦК України, ст. ст.З, 10,11, 57, 60, 61, 88, 130,169, 212, 213,

214,215,218 ЦПК У країни, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 7000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 17 грн. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в цьому суді.

У решті зустрічного позову відмовити за недоведеністю.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Житомирський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_3