Справа №2-1433/08 15.02.2010
Провадження №22ц-283/10
Державний герб України
Справа № 22ц 283/10 Головуючий першої інстанції: Лузан Л.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання: Завтурі О.С.,

за участю заявниці ОСОБА_2, представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційними скаргами комунального закладу «Вознесенський художній

музей ОСОБА_4»,

відділу державної виконавчої служби

Вознесенського міськрайонного управління юстиції

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 року, яка постановлена за скаргою ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції,

в с т а н о в и л а :

1 липня 2009 р. ОСОБА_2 звернулася зі скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції (далі відділ ДВС) від 22 червня 2009 р.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказував, що 30 березня 2009 р. відділом ДВС було відкрито виконавче провадження на виконання виконавчого листа, виданого 20 березня 2009 р. про поновлення її на роботі в комунальному закладі «Вознесенський художній музей ОСОБА_4». 29 травня 2009 р. керівником комунального закладу було видано наказ за № 16 (зі змінами від 29 травня 2009 р.) «Про призначення», в якому зазначено про її поновлення на посаді лектора. 22 червня 2009 р. судовим виконавцем відділу ДВС винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

Вважаючи, що ця постанова винесена державним виконавцем передчасно, без належного зясування та перевірки її поновлення на роботі, зокрема, виконавцем не звернуто увагу на формальний характер наказів щодо поновлення її на роботі, їх невідповідність закону, заявниця просила визнати постанову державного виконавця від 22 червня 2009 р. неправомірною та скасувати її, відновити виконавче провадження.

Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 р. скаргу задоволено частково: постанову головного державного виконавця відділу ДВС від 22 червня 2009 р. визнано неправомірною та скасовано.

Представник боржника у виконавчому провадженні - комунального закладу «Вознесенський художній музей ОСОБА_4», не погодившись з такою ухвалою подав апеляційну скаргу, в який вказує на порушення судом процесуального порядку розгляду скарги ОСОБА_2, невідповідність висновків суду положенням Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції про проведення виконавчих, і просить ухвалу суду скасувати, закривши провадження у справі.

В апеляційній скарзі представник відділу ДВС вказує на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам матеріального закону і просить ухвалу суду скасувати, постановити нову по суті вимог скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників апелянтів, заявниці, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга комунального закладу «Вознесенський художній музей ОСОБА_4» підлягає задоволенню частково, а відділу ДВС підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 26 лютого 2009 р. ОСОБА_2 поновлено на роботі на посаді лектора комунального закладу «Вознесенський художній музей ОСОБА_4», на виконання цього рішення 20 березня 2009 р. Вознесенським міськрайонним судом видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця відділу ДВС від 30 березня 2009 р. відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню цього виконавчого документу.

Наказом директора комунального закладу «Вознесенський художній музей ОСОБА_4» № 16 від 29 травня 2009 р. ОСОБА_2 поновлено на посаді лектора на 0,5 ставки з 29 травня 2009 р. Наказом № 20 від 29 травня 2009 р. внесено зміни до попереднього наказу, а саме: виключено з тексту дату, з якої її поновлено на роботі.

Постановою головного державного виконавця відділу ДВС від 22 червня 2009 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо поновлення на роботі ОСОБА_2 закінчено у звязку з фактичним повним його виконанням на підставі п. 8 ч. 1 ст. 37 Закону.

В силу ч. 1 ст. 77 Закону рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається завершеним з моменту фактичного допущення зазначеного працівника до виконання попередніх обовязків на підставі відповідного акта органу, що прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

Задовольняючи скаргу, суд вважав, що оскаржувана постанова державного виконавця є незаконною у звязку з недотриманням зазначених норм закону, оскільки державний виконавець не перевірив, чи допущено фактично ОСОБА_2 до роботи.

Однак, з таким висновком погодитись не можна.

Так, в день видання наказів про поновлення заявниці на роботі 29 травня 2009 р. було видано новий наказ за № 17 про звільнення її з роботи (0,5 ставки лектору) на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників.

За такого перевірити фактичне допущення ОСОБА_2 до роботи на виконання рішення апеляційного суду Миколаївської області від 26 лютого 2009 р. не було можливо, оскільки її не було допущено до роботи не внаслідок невиконання цього судового рішення, а у звязку з новим звільненням з роботи.

Тому державний виконавець вірно вважав виконаним рішення суду від 26 лютого 2009 р., що підтверджується виданням наказів про її поновленні на роботі. Враховуючи викладене, постанова державного виконавця винесена з дотриманням вимог ст. 77 Закону і відсутні підстави вважати її незаконною.

Таким чином ухвалу суду в силу п. 3 ст. 312 ЦПК України необхідно скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні скарзі.

При цьому посилання в апеляційній скарзі комунального закладу «Вознесенський художній музей ОСОБА_4» на те, що дана скарга повинна розглядатись в порядку адміністративного судочинства є помилковим, оскільки суперечить положенням ст. 383 ЦПК України, згідно яким дана скарга вірно розглянута судом в порядку цивільно-процесуального законодавства, оскільки рішення, щодо виконання якого вона подана, також ухвалено за правилами ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги комунального закладу «Вознесенський художній музей ОСОБА_4» задовольнити частково, а відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 листопада 2009 року скасувати, постановити нову ухвалу.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції від 22 червня 2009 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: