Справа № 2-1050/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2010 року м. Кілія

31 березня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І.

при секретарі Іваненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

про

визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання, в якому вказав, що після смерті спадкоємців відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Кутузова, 36. На момент відкриття спадщини позивач, як єдиний спадкоємець за законом, що претендував на спадкове майно, фактично прийняв спадщину, після прийняття якої не звертався до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав на нерухоме майно. При житті спадкодавців правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок спадкодавцями належним чином теж не було оформлено. У зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому порядку, позивач просить суд визнати факт належності житлового будинку в м. Вилкове по вул. Кутузова, 36 ОСОБА_2, померлій 19.05.2003 року та визнати за позивачем, як за єдиним спадкоємцем за законом, який фактично унаслідував права на нерухоме майно, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Кутузова, 36.

Представник позивач у судовому засіданні підтвердив вказані позовні вимоги.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

Як вказано в рішенні виконкому Вилківської міської ради № 51 від 02.02.1953 року ОСОБА_2 була виділена земельна ділянка площею 600 кв.м. з метою подальшого будівництва на ній житлового будинку, що розташована в м. Вилкове, про що був складений відповідний акт винесення в натурі меж земельної ділянки та був складений проект житлового будинку.

Земельна ділянка під житловий будинок була передана ОСОБА_2 у безстрокове користування відповідно до укладеного між нею та виконкомом Вилківської міської ради договором на право будівництва будинку та безстрокового користування земельною ділянкою від 30.03.1953 року, про що був наданий дозвіл на вчинення будівельних робіт. Збудований будинок був введений до експлуатації актом про закінчення будівництва та вводу до експлуатації 14.01.1958 року.

В довідці Вилківського інвентарбюро № 1008 від 20.02.1958 року вказано, що житловий будинок в м. Вилкове по вул. Кутузова, 22 а (нин. № 36) зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2.

ОСОБА_3 помер 05.04.1998 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 281719 від 06.04.1998 року.

ОСОБА_2 померла 19.05.2003 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 350612 від 19.02.2003 року.

ОСОБА_4 померла 20.04.2008 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть серія І-ЖД № 146636 від 21.04.2008 року.

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 08.01.2009 року вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Кутузова, 36 складається з: літ. А - житловий будинок (складається з 1-1 коридор, 1-2 житлова кімната, 1-3 кухня, 2-1 коридор, 2-2 кухня, 2-3 складова, 2-4 житлова кімната), літ. Б - літня кухня, літ. В -літня кухня, літ. Г - вбиральня, літ. Д- вбиральня, №1-4,1 - надвірні споруди.

В довідці виконкому Вилківської міської ради № 162/02-20 від 12.02.2009 року вказано, що ОСОБА_1, позивач, дійсно, з дня народження проживав з батьками: матір'ю - ОСОБА_4, що померла 20.04.2008 року, та батьком - ОСОБА_3, померлим 05.04.1998 року, в житловому будинку, який розташований в м. Вилкове по вул. Кутузова, 36.

В паспорті серія КМ 350574, виданого Кілійським РВ УМВС України в Одеській області 28.10.2005 року вказано, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові

будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.05.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про призначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватися у судовому порядку.

Згідно з п.5 ч.2 ст. 234 та ст. 256 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У судовому засіданні судом було встановлено, що позивач та його матір після смерті спадкодавців і як наслідок спадкового правонаступництва, стали власниками по 14 частині вказаного житлового будинку відповідно до положень ст. 549 ЦК ( редакція 1963 року), що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавця, тобто відкриття спадщини, так як фактично вступили в володіння та управління спадковим майном. Після смерті матері позивача, що помела 20.04.2008 року, позивач фактично прийняв спадщину відповідно до положень ст. 1268 чинного ЦК України, але належним чином та у встановлений на те строк не звернувся до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав на житловий будинок після смерті спадкодавця, на даний момент оформлення таких прав можливе лише у судовому порядку. Як вказав представник позивача у судовому засіданні, позивач з моменту відкриття спадщини до сьогодення веде всі необхідні витрати про утриманню нерухомого майна, що підтверджуються письмовими доказами по справі. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не виявлено.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, беручі до уваги досліджені факти правонаступництва, у тому числі й спадкових прав спадкодавців законним спадкоємцям, та у зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає пред'явлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16, 316, 318, 319, 328, 331 ч.2, 386 та 392, 1261-1268 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати факт належності житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Кутузова, 36 ОСОБА_2, померлій 19.05.2003 року.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Кутузова, 36 на земельній ділянці площею 672,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5