Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-1545/10
РІШЕННЯ

Іменем України

11.10.2010 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судці Пінкевич Н.С.

при секретарі Василенко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до кооперативу індивідуальних забудовників «Діброва», товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Груп ЛТД», третя особа Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області, виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про повернення земельної ділянки, стягнення коштів та зобов'язання вчинення дії,-

встановив

У лютому 2010 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що між нею та кооперативом «Діброва» був укладений договір про надання права користування земельною ділянкою. З даним договором передбачена плата за користування земельною ділянкою в розмірі 500 000 грн. На даній земельній ділянці мав бути побудований багатоквартирний житловий будинок. За бажанням власника земельної ділянки плата могла бути здійснена шляхом передачі їй двох однокімнатних квартир в третьому кварталі 2008 року. Проте на день звернення до суду будинок не побудований, плати за користування земельною ділянкою вона не отримала. В досудовому порядку вирішити спір відповідач не бажав. Просила суд припинити право відповідача користування земельною ділянкою; зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку та знести споруду на належній їй земельній ділянці та привести земельну ділянку до стану, в якому вона була до надання йому в користування; стягнути з відповідача плату за користування земельною ділянкою в розмірі 500 000 грн., пеню в розмірі 153,648,64 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 20547,94 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 86500,00 грн., а всього 760 696,58 грн.; погодити ринкову вартість об'єкта нерухомості на підставі п. 5.3 договору №2 від 03 липня 2007 року та сплатити на її користь штраф у розмірі 2304,00грн; судові витрати покласти на відповідача.

При розгляді справи позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги. Остаточно просила суд зобов'язати кооператив індивідуальних забудовників «Діброва» повернути земельну ділянку; зобов'язати кооператив індивідуальних забудовників «Діброва» та товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Груп ЛТД» за їх власні кошти знести споруду на належній ОСОБА_1 земельній ділянці, яка займає площу 0,0358344 га та привести земельну ділянку в придатний для використання стан в якому вона була, а саме поновити нижній слой товщиною 80 см шляхом завезення 640 мЗ землі, поновити родючий шар земельної ділянки товщиною 40 см шляхом завезення 320 мЗ землі протягом тридцяти календарних днів з моменту набрання рішенням чинності; стягнути з кооперативу індивідуальних забудовників «Діброва» на користь ОСОБА_1 кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 500 000 грн., пеню в розмірі 153648,64 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 20547,94 грн., суму інфляційних витрат в розмірі 86500,00 грн., а всього 760 696.58 грн.; стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали. Просили суд задоволити позов.У судовому засіданні представник кооперативу індивідуальних забудовників «Діброва» спочатку проти позову заперечував. Просив суд розглядати спір у відповідності- до вимог закону.

У судовому засіданні ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_5 позов підтримали. Просили задоволити.

У судове засіданні представник товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Груп ЛТД», Вишнева міська рада Києво-Святошинського району Київської області, виконавчий комітет Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог чи заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 05 травня 2005 року ОСОБА_1 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,08га, цільове призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: Київська область Києво-Святошинський район м.Вишневе, вул. Северина Наливайка, 1.

03 липня 2007 року між кооперативом індивідуальних забудовників Діброва та ОСОБА_1 укладений договір про надання права користування земельною ділянкою для забудови.

За умовами договору п.2 - передача власником земельної ділянки землекористувачу здійснюється протягом двох робочих днів від дня нотаріально посвідчення цього договору. Передача земельної ділянки здійснюється за актом прийому-передачі земельної ділянки, що підтверджує її передачу і є невід'ємною частиною цього договору.

З пояснень сторін встановлено, що акт прийому-передачі земельної ділянки сторонами договору не підписувався. Дана обставина підтверджується і поясненнями третіх осіб. Будь-яких інших доказів про передачу земельної ділянку відповідачу суду подано не було. Тому позовні вимоги про зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку не підлягають задоволенню.

Ст. 526 КЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Порушення зобов'язання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Строк дії договору встановлений у п. 5 договору і становить з моменту нотаріального посвідчення до 31 грудня 2008 року.

У п.3.1 договору передбачено, що землекористувач сплачує власнику земельної ділянки плату в розмірі 500 000 грн. У п.3.5 договору передбачено, що за бажанням власника земельної ділянки плата може бути здійснена шляхом передачі власнику земельної ділянки двох однокімнатних квартир загальною площею 102,4 кв.м. в третьому кварталі 2008 року.

Договором також встановлено право власника земельної ділянки на отримання плати за користування (п.4.2), та обов'язок землекористувача вносити плату за користування (п. 4.3).

03 липня 2007 року між ОСОБА_1 та кооперативом індивідуальних забудовників був укладений договір про резервування квартири. Відповідно до умов даного договору об'єкт нерухомості, що підлягав резервуванню та передачі у власність на підставі договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості, який буде укладено після введення житлового будинку в експлуатацію, має бути розташований в житловому будинку за адресою: м.Вишневе, вул. Ватутіна, будівельний номер №4 (поверх 3, квартири 1,6), об'єкт нерухомості повинен мати загальну площу 102,4 кв.м.

Для виконання умов договору щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку в м.Вишневе кооператив індивідуальних забудовників «Діброва» уклало договір 07 грудня 2008 року з товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Груп ЛТД» про спільну діяльність.Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила самочинне будівництво, знести за її рахунок.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

За ст. 18 Закону України №2780-ХІІ від 16 листопада 1992 року «Про основи містобудування» забороняється експлуатація об'єктів, не прийнятих у встановленому законодавством порядку.

Згідно ст. 30-1 Закону України №1699-111 від 20 квітня 2000 року «Про планування та забудову територій» прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифікату відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що в даний час будівництво зупинено.

З матеріалів справи також встановлено, що кооператив індивідуальних забудовників веде будівництво мікрорайону багатоповерхової житлової забудови самовільно, без погодження і затвердження проектно-кошторисної документації та отримання дозволу інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт.

Відповідачами не подано суду доказів того, що будівництво ведеться відповідно до вимог закону з отримання всіх погодження та розроблення проектно-кошторисної документації.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

За ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право, в тому числі і на відшкодування збитків у випадках передбачених законом. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 96 ЗК України землевласники зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та користувачів, дотримуватись правил добросусідства.

Відповідно до положень норм ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право, в тому числі шляхом знесення будівлі у разі

порушення прав власника і неможливості усунення цих порушень іншим способом.

За ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, відшкодування заподіяних збитків.

На підставі наведеного суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів того, що відповідачем по справі проводиться самовільне будівництво на земельній ділянці, яка належить позивачці, строки будівництва значно порушені, договір про оренду земельної ділянки припинив свою дію, коштів за користування земельною ділянкою позивачка не отримала, як і не отримала у власність квартири у якості плати за користування земельною ділянкою, що порушує права ОСОБА_1 та унеможливлює користування своєю земельною ділянкою, реалізацію позивачем свого права власності. Тому позовні вимоги про зобов'язання кооперативу індивідуальних забудовників «Діброва» за власні кошти знести споруду на належній ОСОБА_1 земельній ділянці, яка займає площу 0,0358344 га та привести земельну ділянку в придатний для використання стан, шляхом поновлення нижнього шару та родючого шару земельної ділянки та стягнення з кооперативу індивідуальних забудовників «Діброва» на користь ОСОБА_1 кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 500 000 грн. (п'ятсот тисяч грн.) підлягають задоволенню. Оскільки з ТОВ «Бізнес-Груп ЛТД» позивач договірних відносин не мала, тому позовні вимоги до товариства суд не задовольняє.

Також суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, оскільки у якості плати за користування земельною ділянкою за погодження сторін було визначено надання двох однокімнатних квартир.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути витрати пов'язані зі сплатою витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь позивача, та судовий збір на користь держави.

Керуючись ст.ст. 208, 213-215 ЦПК України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задоволити частково.

Зобов'язати кооператив індивідуальних забудовників «Діброва» за власні кошти знести споруду на належній ОСОБА_1 земельній ділянці, яка займає площу 0,0358344 га та привести земельну ділянку в придатний для використання стан, шляхом поновлення нижнього шару та родючого шару земельної ділянки.

Стягнути з кооперативу індивідуальних забудовників «Діброва» на користь ОСОБА_1 кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 500 000 грн. (п'ятсот тисяч грн.), та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 (сто двадцять) грн.

Стягнути з кооперативу індивідуальних забудовників «Діброва» на користь держави судовий збір в розмірі 1700 грн. (одна тисяча сімсот грн.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя