Справа №22-1170 Головуючий у 1-й інстанції Піцикевич І.Й.
Категорія: 44 Доповідач в апел. Інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі: Безп»ятко О.І.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розірвання договору найму та виселення з квартири без надання іншого житла,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням суду відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусовий обмін частки у спільній власності в квартирі АДРЕСА_1, Великого м. Дрогобич та виселення ОСОБА_6 з даної квартири в квартиру АДРЕСА_2, з припиненням права спільної часткової власності з визнанням за ОСОБА_6 права власності на квартиру АДРЕСА_2.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд врахував лише інтереси відповідача та не врахував інтереси позивачів, а також, що вони є особи різної статі і не перебувають в сімейних відносинах, відповідач зловживає спиртними напоями та не веде себе коректно по відношенню до інших осіб. Суд також не врахував п. 3 ст. 365 ЦК України, а саме те що спільне володіння і користування майном є неможливим. Просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3,перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено, що позивачі звернулись з позовом про розірвання договору найму та виселення з квартири без надання іншого житла до відповідача ОСОБА_3

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що 14 липня 2006 р. позивач ОСОБА_3 розірвала шлюб з відповідачем ОСОБА_3, від даного шлюбу у них є двоє дітей дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є позивачами по справі.

Позивачі приватизували квартиру АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності і ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 8 червня 2006 р., виданого Санаторієм „Карпатські зорі" є власниками даної квартири.

За час проживання відповідач не проводив жодної оплати за користування житлом, не оплачував комунальні послуги. Відповідач зловживає алкоголем, що призводить до конфліктних ситуацій, на зауваження він не реагує, вчиняє сварки та скандали, що робить неможливим проживання з ним в одній квартирі.

Під час судового розгляду позивачі змінили свої позовні вимоги, просили постановити рішення, яким виділити відповідачеві ОСОБА_3 ? частки його майна в квартирі АДРЕСА_4 в натурі, в якості компенсації за його частку надати йому за спільною згодою позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2, власником якої є ОСОБА_4, та виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_5, зобов'язати Дрогобицьке МБТІ та ЕО внести зміни у свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_5 у відповідності до кількості власників.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачі та відповідач є співвласниками спірного житлового приміщення, яке складається з трьох кімнатах, житловою площею. 40,7 кв.м., а загальною 68,3 кв.м. а тому відповідачеві належить ? частина квартири, тобто на нього припадає 10,175 кв.м. житлової площі та 17,07 кв.м. загальної площі.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України власник квартири має право користуватися нею для власного проживання.

Судом вірно встановлено, що загальна площа квартира АДРЕСА_6 складає, як зазначено вище, 68,3 кв.м. а тому відповідачеві належить ? частина квартири, тобто на нього припадає 10,175 кв.м. житлової площі та 17,07 кв.м. загальної площі.

Такими чином, суд вірно прийшов до висновку, що оскільки частка відповідача є рівною з частками позивачів, а тому така може бути виділена відповідачу в натурі, а саме кімната у зазначеній квартирі, яка за своїми розмірами відповідає частці останнього, а позбавлення відповідача права на житло порушило б його конституційне право на житло.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що судом не враховано, що спільне володіння і користування майном є неможливим, а також те, що відповідачем не проводились і не проводяться оплата комунальних послуг, поточний ремонт.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги, не дають підстав для скасування вірного по суті рішення суду, яке судом ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права. а тому підстав для скасування його рішення немає.

Доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Керуючись ч.1 п. 1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: