Путивльський районний суд Сумської області
Справа №2-230
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2010 року Путивльський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Гриценко П П

при секретарі - Ковальовій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Путивльському районі (далі - ПФУ) про зобов'язання нарахування та стягнення недоплаченої соціальної допомоги дитині війни.-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона є дитиною війни і відповідно до ст, 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання щомісячної соціальної допомоги в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Однак всупереч вимогам цього закону така, допомога в період з 2006 року по 2007 рік їй не виплачувалася, незважаючи на те, що рішенням Конституційного суду України № брп/2007 від 09.07.2007р. у справі № 1-29/2007 визнано неконституційними положення п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р., якими зупинялась дія ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

У зв'язку з цим просила відновити пропущений строк для звернення до суду, оскільки право на отримання цієї соціальної допомоги було порушено шляхом прийняття ряду неконституційних нормативно- правових актів, про що вона дізналась лише у кінці 2009 року після висвітлення в ЗМІ подій, пов'язаних з прийняттям КСУ вказаного рішення, а також просила зобов'язати відповідача нарахувати на її користь недоплачену як дитині війни щомісячну соціальну допомогу за 2006-2010 роки в сумі 5608 грн. 20 коп. і в подальшому виплачу вати допомогу, виходячи з розміру 30% від мінімальної пенсії.

Позивачка свої позовні вимоги підгримує, просить справу розглянути у її відсутність (а.с. 4).

Відповідач надіслав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, а також свої письмові заперечення (а. с. 12), в яких просив в позові відмовити виходячи з наступного:

-згідно зі ст. 7 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а не Пенсійного фонду України, кошти якого використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають в силу п. 9 Положення Про Пенсійний фонд України.

-виплата підвищення до пенсії у 2009-2010 р.р. дітям війни проводиться відповідно до вимог ч.І ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і виплачується у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, яка ст.14 Закону України, « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлена у розмірі у розмірі 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того зазначали що жодним із законів про пенсійне забезпечення не встановлений відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень, і питання щодо виплати цього підвищення до пенсії дітям війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається не вирішеним, а отже неможливим є і виконання відповідачем норми Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивачка у справі відноситься до категорії діти війни і як пенсіонер перебуває на обліку в ПФУ (а.с. 8,9).

Як вбачається з довідки Управління (а. с. 9). позивачка як дитина війни підвищення до пенсії отримала у 2008 р.: в січні - березні - по 47 гри., в квітні - червні - по 48.10 гри., в липні - вересні - по 48.20 гри., в жовтні-грудні - по 49.80 гри., у 2009 р. - у січні-грудні - по 49 грн. 80 коп.. у 2010 р. - у січні-березні - по 49 гри. 80 коп., тобто у розмірах, передбачених Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» та постановою КМУ від 28.05.2008 р. №530. У 2006-2007 роках таке підвищення не виплачувалося.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Наявність у позивача права на призначення їй підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком є визначальною для вирішення спору, крім того, це право гарантується Конституцією У країни (ст. 46 Конституції України).

В силу ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" Верховна Рада України зупинила на 2006 рік пунктом 17 статті 77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік, а статтею ПО (в редакції від 19.01.06 р.) установила поетапне запровадження в 2006 році виплат встановлених ст. 6 Закону за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.

Проте у 2006 році пільги встановлені ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" запроваджені не були, а Закони України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року та "Про внесення змін до Закону' України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року неконституційними не були визнані і діяли протягом всього 2006 роет, що вказує на відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

На 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни було зупинене

пунктом 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік " з урахуванням ст, 111 цього Закону.

Разом з тим. рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року від 6-рп/2007 року від 09 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України ( е неконституційними

положення пункту 12 статті 71. ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік" щодо такого зупинення дії ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни».

Пунктом 41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесенні змін до деяких законодавчих актів України" викладено в новій редакції статтю 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни ". відповідно до якої дітям війни (крім тих. на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Ці зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет).

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік від 19.12,2006 р. № 489-V та п.41 розділу II Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України втратили чинність з 09 липня 2007 року та з 22 травм 2008 року відповідно, що свідчить про відновлення з цього моменту права позивача на отримання підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі, визначених ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" .

Протягом 2009 р. ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», була чинною, а тому підлягала застосуванню.

Отже з 09 липня 2007 року та з 22 травня 2008 року положення Законів України «Про державний бюджет України на 2007 рік", «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до яких ПФУ нараховувало та виплачувало підвищення до пенсії як дитині війни, а також постанова КМУ від 28,05.2008 року №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», яка виходячи з пріоритетності законів над підвіконними актами суперечить ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не могли бути застосованими.

У період, за який позивачка просить нарахувати підвищення, розмір мінімальної пенсії за віком був встановлений на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до абз.1 ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» 9 липня 2003 року N 1058- IV. а тому цей розмір і слід застосовувати як розрахункову величину .

Прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, у 2007-2010 р.р. встановлювався

наступними законами України:

-ст. 62 Закону- України «Про державний бюджет України на 2007 рік» у розмірі: з 1 січня - 380

гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.

-ст 58 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких

законодавчих актів України»: з 1 січня - 470 гривень, з і квітня - 481 гривня, з І липня - 482 гривні, з 1

жовтня - 498 гривень.

-ст. 54 Закону- України „Про Державний бюджет України на 2009 рік: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 - 00 грн„ з 1 липня - 482 - 00 грн.. з 1 жовтня - 498 - 00 грн., з 1 листопада - 573 гривні,

-ч.5 ст.1 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної

плати» від 20 жовтня 2009 року N 1646-VI: з 1 січня 2010 р. - 695 гривень.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами,

передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, не можуть бути прийняти до уваги положення ч.З ст.28 «Про

загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за

віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни

Не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобов'язань, покладених на УПФ законодавством.

Вищенаведене є підставою для висновку про те, що з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. підвищення до пенсії як дитині війни позивачці повинно було нараховуватись та виплачуватись ПФУ в розмірі, визначеному ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» ( в редакції від 09.07,2007 р. та 22.05.2008 р. відповідно).

Що стосується позовних вимог про нарахування та стягнення недоплачених коштів то вони не підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.

Відповідно до ет.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ч,2 ст.1 ЦК України до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що одна із сторін є суб'єктом владних повноважень, а позивачкою ставиться вимоги майнового характеру, то виходячи з наведеного і ст.ст.6,7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ч. 1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", які підлягають застосуванню у справах із соціальних правовідносин і носять публічно-правовий характер, суд може визнати дії відповідача законними чи незаконними та в разі незаконності їхніх дій - зобовязати провести перерахування та виплату належних сум відповідно до закону, а тому вимоги позивачки відносно нарахування конкретної суми та її стягнення з відповідача не може бути задоволено.

Не підлягають задоволенню вимоги в частіші зобовязання УПФ у Путивльському районі виплачувати 30% відсотків мінімальної пенсії за віком в подальшому, оскільки судове рішення повинне бути наслідком чинного правового регулювання і не може обмежувати волю законодавця щодо подальшої зміни чи припинення цих правовідносин.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по ЗІ грудня 2007 року та з 22 травня 2008 р, до 01 квітня 2010 р., з урахуванням виплачених коштів за ці місяці.

Відповідно до задоволених позовних вимог, підлягають стягненню на користь позивачки : 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - з ПФУ. а 8 грн. 50 коп. судового збору слід компенсувати за рахунок держави, так як у відповідності з до п.34 ч.І ст. 4 Декрету' КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 р. N 7-93 із змінами, Пенсійний фонд України звільняється від сплати державного мита.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4,10, 15. 57, 60 ЦПК України, ст.ст. 1. 16 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 6, 7 Закону України « Про соціальний захист дітей війни », ст. 73 Закону України "Про Конституційний Суд України", ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд. -

ВИРІШИВ:

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і провести виплати недоплачених сум за період з 09 липня 2007 року по 31 гру дня 2007 року та з 22 травня 2008 р. до 01 квітня 2010 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 8 гри. 50 коп. судового збору .

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Путивльському районі Сумської області на користь ОСОБА_1 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів 3 дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього апеляційної скарги протягом 20 днів або без попереднього волання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений дія її подачі, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку' У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляд справи.

Суддя:підпис

Копія вірна

Суддя

Путивльського районного суду ОСОБА_2