Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Ходаковській А.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівницького товариства «Озерний» масив «Лютіж», ОСОБА_2, Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, 3-тіх осіб : Управління земельних ресурсів Вишгородського району Київської області, Демидівської сільської ради про часткове скасування рішення загальних зборів садівницького товариства, про часткове скасування розпорядження Вишгородської райдержадміністрації, про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку, про визнання права власності на земельну ділянку

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2009 року позивач звернувся з вищенаведеним позовом який обгрунтовував тим, що відповідно до протоколу загальних зборів радгоспу імені Васильєва № 35 від 31.08Л 988 р. було затверджено список членів садівницького товариства «Пролісок». Був прийнятий та зареєстрований Статут садівницького товариства. Згідно поданої заяви 26.08.1988 р. йому було видідено і передано в користування земельну ділянку розміром 0,06 га за № 46 для ведення садівництва. Для створення та діяльності садівницького товариства ним було сплачено вступний внесок, цільові внески - на огорожу, водопровід, електромережу, сплачувалися членські внески, у 1989 р. розпочав освоєння земельної ділянки та будівництво садового будинку: привіз гній, супровід для удобрення землі, плити перекриття, викопав котлован та виклав його фундаментними залізобетонними блоками. 03 лютого 1994 р. звернувся до Демидівської сільської ради із заявою про передачу у власність даної земельної ділянки, яка рахувалася за № 57 в СТ «Озерний». Рішенням виконкому Демидівської сільської ради від 15.03.1994 р. за № 26 « Про передачу земельних ділянок у приватну власність» йому було передано у приватну власність земельну ділянку у розміром 0,06 га № 57 у садівницькому товаристві «Озерний» масив « Лютіж», про що було зроблено відповідний запис у паспорті. Додатком до рішення № 26 від 15.03.1994 р. є списки громадян, членів садівницького

товариства « Озерний». У 1996 р. з поважних причин виїхав на роботу в іншу місцевість. Приїздив у садівницьке товариство нерегулярно, сплачував членські внески голові товариства ОСОБА_3 У липні 2006 р. він звернувся з заявою до голови правління садівницького товариства «Озерний» щодо надання документів для виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, але йому було відмовлено з тих підстав, що він виключений із членів садівницького товариства у 1993 р. Його земельна ділянка була продана у травні 2006 р. ОСОБА_2 , який, був прийнятий у члени садівницького товариства та йому передана земельна ділянка. Вважав, що користування ним земельною ділянкою не припинялося і земельна ділянка не вилучалася. У звязку з тим, що Садівницьке товариство надало неправдиву інформацію щодо членства ОСОБА_2І, у садівницькому товаристві, Вишгородською райдержадміністрацією було видано розпорядження №217 від 06.04.2007 р. про затвердження технічної документації із землеустрою та передано безкоштовно у власність ОСОБА_2 земельноу ділянку № 1011 розміром 0,0598 га.

Просив визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів садівницького товариства «Озерний» від 20.05.2006 року, протокол №8 в частині передачі та продажу земельної ділянки № 1011 по провулку Татарському СТ „Озерний гр. ОСОБА_2; визнати незаконним та скасувати п. 22 додатку до розпорядження Вишгородської РДА від 06.04.2007 р. № 217 в частині безкоштовної передачі у власність гр. ОСОБА_2 земельної ділянки для ведення садівництва № 1011, площею 0,0598 га у садівницькому товаристві „Озерний"; визнати незаконним та скасувати ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 954342 від 07.03.2008 р., розміром 0,0598 га, розташованої у с. Демидів, Вишгородського району Київській області, для ведення садівництва, виданий на ім'я ОСОБА_2; визнати за ним право власності на земельну ділянку № 1011, розміром 0,0598 га, розташовану у садівницькому товаристві «Озерний», с. Демидів, Вишгородського району Київській області; зобов'язати Вишгородську РДА та Управління земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області виготовити ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою та державний акт на право власності на земельну ділянку № 1011, розміром 0,0598 га. Внести відповідні зміни у Книгу реєстрації державних актів на право власності на землю та Кадастровому плані земельної ділянки.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2010 року в задоволенні вказаних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просила скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.З ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та-заперечень, а суд згідно ст. 11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наданих сторонами доказів.

Постановляючи рішення і відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належні та допустимі докази в підтвердження позовних вимог.

Суд першої інстанції правильно вважав, що посилання позивача на рішення Демидівської сільської ради за № 26 від 15.03.1994 р. «Про передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок» не доводить право власності позивача на спірну земельну ділянку у встановленому порядку та не може підмінити собою документа, що посвідчує це право, зокрема, державного акта.

Відповідно до Типового Статуту садівницьких товариств, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР та Укррадпрофа від 2 грудня 1986 р. № 416, садівницьке товариство набуває прав юридичної особи з моменту реєстрації Статуту у виконавчому комітеті районної Ради народних депутатів , на території якої знаходиться дане товариство.

Відповідно до ст.. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 р.) право власності на земельну ділянку або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і до одержання документа, що посвідчує це право власності або право користування землею, забороняється.

Судом першої інстанції встановлено, що Статут садівницького товариства «Озерний» зареєстрований у виконавчому комітеті Демидівської сільської ради 25.11.1999 р. за № 122. З моменту реєстрації Статуту, садівницьке товариство «Озерний» набуло права юридичної особи та тільки з 25 листопада 1999 р. після реєстрації Статуту садівницького товариства встановлені землевпорядними організаціями межі земельної ділянки в натурі на місцевості та суд правильно вважав, що тільки після 25 листопада 1999 р. члени садівницького товариства вправі були приступити до використання земельної ділянки та набувати право власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі у приватну власність.

Також судом першої інстанції встановлено, що 07 березня 2008 р. відповідач ОСОБА_2 отримав ОСОБА_4 акт на право власності на земельну ділянку на підставі Розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 06.04.2007 р. за № 217 площею 0,0598 га , яка розташована на території Демидівської сільської ради Вишгородського району садівницьке товариство «Озерний» для ведення садівництва. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та п. 22 додатку до Розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 06.04.2007 р. за № 217 в частині безкоштовної передачі у приватну власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки прийнято відповідно до вимог земельного законодавства, та правильно прийшов до висновку, що вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Вимога позивача визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку не підлягає задоволенню, оскільки не є підставою набуття права власності на землю, встановлену ст. 116 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Крім того, для отримання Державного акту встановлена відповідна процедура щодо порядку, складання, видачі та реєстрації державних актів на право власності на землю, затвердженого наказом Держкомзему України від 04.05.1999 р. № 43 «Про затвердження Інструкції про порядок. Складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі». Відповідно до п.1.15 даної Інструкції виготовлення / розробку технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку здійснюють субєкти господарювання, які отримали ліцензії на провадження господарської діяльності щодо проведення землевпорядних робіт, або територіальні органи земельних ресурсів. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. даної Інструкції видачу державних актів на право власності на земельну ділянку у Вишгородському районі та їх державну реєстрацію здійснюють структурні підрозділи Центру державного земельного кадастру при Держкомземі України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, яки б дали підстави для задоволення вимог, а тому правомірно відмовив в задоволені позову.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Інших доводів, які спростовували б законність і обгрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набуває чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді