Справа №22-ц-4877/10 Суддя-доповідач - Маслов
УХВАЛА

іменем України

14 грудня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - МасловаВ.О.

суддів - Криворотенка В.І.. ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну

справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 листопада 2010 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

Анатолійовича. Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного

договору недійсним.

встановила:

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 листопада 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3. ПАТ «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3, як позичальником, кредитний договір № SME0006075 від 27 листопада 2007 року є договором з розпорядження майном, яке згідно ч.2 ст. 61 Сімейного кодексу України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і згідно ст. 65 цього Кодексу потребує її згоди на укладення. Такої згоди апелянт ОСОБА_2 відповідачам не надавала. Тому вважає, що даний правочин на підставі ст. 216 Цивільного кодексу України повинен бути визнаний недійсним.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір № SME0006075 від 27 листопада 2007 року, згідно з яким банк надав йому кредит у розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США, відсоткова ставка по кредиту - 20 % річних, а ОСОБА_3 зобов'язався належним чином повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування ним і виконати інші зобов'язання, визначені договором. Згідно графіку погашення кредиту ОСОБА_3 щомісяця повинен сплачувати банку 222 (двісті двадцять два) долари США.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області 23 вересня 2006 року.

Правильно встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, на думку колегії суддів апеляційного суду, дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Ст. 65 Сімейного кодексу України, на яку посилається апелянт, щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулює відносини, які стосуються саме розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір відповідно до ч.І ст. 1054 Цивільного кодексу України є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обов'язків для другого із подружжя, а лише для позичальника, як сторони договору.

Враховуючи зазначені норми законодавства колегією суддів не вбачається підстав, визначених ст. 215 Цивільного кодексу України, для визнання кредитного договору № SME0006075 від 27 листопада 2007 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3, недійсним.

Укладаючи вказаний кредитний договір 27 листопада 2007 року ОСОБА_3 не ущемив майнових прав позивачки, не розпорядився її майном, на що вона посилається в апеляційній скарзі. Не свідчить про обгрунтованість позову і апеляційної скарги довід про те. що у випадку невиконання зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_3 буде відповідати всім своїм майном, оскільки ця умова кредитного договору не посягає на майно й майнові права апелянти. Діюче законодавство не передбачає такої підстави про визнання угоди недійсною як відсутність згоди одного з подружжя на укладення кредитного договору другим з подружжя.

Саме по собі посилання місцевого суду у мотивуватьній частині на договори застави та поруки між сторонами у цій справі, які укладені не за оспорюваним, а за іншим кредитним договором, не свідчить про неправильність судового рішення по суті, про що зазначається в

апеляційній скарзі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують. ,

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним та обгрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303. п.1 ч.І ст.307. ст.ст.308. 314. 315 ЦПК України, колегія суддів.

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 05 листопада 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: