Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - Парандюк ТС.

Суддів - Стефлюк О.Д. і ОСОБА_1

При секретарі - Прус Л.С.

За участі апелянта ОСОБА_2,

представників відповідачів ОСОБА_3 Та ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 квітня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до управління освіти та науки Тернопільської обласної державної адміністрації (далі ТОДА), Коропецького обласного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою (далі ліцей-інтернат) про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2009 року ОСОБА_2 пред»явив зазначений вище позов. Вказав, що працював на посаді логопеда в Коропецькій обласній комунальній школі-інтернаті для сиріт і дітей, які залишились без батьківського піклування. Рішенням Тернопільської обласної ради школу-інтернат реорганізовано в ліцей-інтернат.

На підставі цього рішення управління освіти і науки ТОДА 24 червня 2009 року видало наказ «Про реорганізацію школи-інтернату та можливе вивільнення працівників», який було доведено працівникам інтернату під розписку.

Наказом управління освіти і науки ТОДА від 28 вересня 2009 року його звільнено з роботи за п.1 ст.40 КЗпП у зв»язку зі скороченням посади логопеда. Звільнення вважає незаконним, оскільки не було враховано його

Справа № 22ц- 1284 Категорія - 2

Головуючий у 1 інстанції - Юрдига О.С. Доповідач - Стефлюк О.Д.

переважне право на залишення на роботі, йому не було запропоновано іншу роботу, та не було згоди профкому на його звільнення.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 21 квітня 2010 року в позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким його позовні вимоги задоволити повністю. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта ОСОБА_2, який підтримує доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представників відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що при звільненні ОСОБА_2 відповідачем дотримано вимоги чинного трудового законодавства, тому підстав для поновлення його на роботі немає.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до п.1 ч.І ст.40 КЗпП України та роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.19 постанови №9 від 6 листопада 1992 року (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів», трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства,установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому суд, що розглядає спір, зобов»язаний з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника...

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 2001 року працював на посаді логопеда Коропецької школи-інтернату. 6 вересня 2005року був переведений на посаду директора, а 1 червня 2009 року - знову переведений логопедом.

Рішенням Тернопільської обласної ради від 18 червня 2009 року Коропецьку обласну комунальну школу-інтернат для сиріт і дітей, які залишились без батьківського піклування, реорганізовано в Коропецький обласний ліцей-інтернат з посиленою військово-фізичною підготовкою, який

зареєстрований Монастириською РДА 21 вересня 2009 року у встановленому законом порядку.

6 липня 2009 року ОСОБА_2 було ознайомлено з наказом управління освіти і науки Тернопільської ОДА «Про реорганізацію школи-інтернату та можливе вивільнення працівників» і направлено у службу зайнятості звіт про заплановане вивільнення.

Штатним розкладом ліцею-інтернату станом на 21 вересня 2009 року посада логопеда, яку займав у школі-інтернаті позивач, не передбачена. Тому наказом управління освіти і науки Тернопільської ОДА від 28 вересня 2009 року ОСОБА_2 з роботи звільнений за п.1 ч.І ст.40 КЗпП у зв»язку зі скороченням посади логопеда.

В обгрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 посилався на те, що йому у зв»язку зі скороченням посади, яку він займав, не було запропоновано будь-яку іншу посаду, та що на його звільнення не було попередньої згоди профспілкового комітету.

Судом підставно ці пояснення не взято до уваги, оскільки з акту, складеного комісією ліцею-інтернату 29 вересня 2009 року, видно, що ОСОБА_2 при ознайомленні з наказом на звільнення одночасно пропонувались посади вихователя та офіцера-вихователя, а також 0,2 ставки сторожа. Згода профкому ліцею-інтернату на звільнення ОСОБА_2 з посади логопеда школи-інтернату дана на засіданні ПК 25 березня 2010 року.

За таких обставин висновок суду, що позивач ОСОБА_2 звільнений з роботи з дотриманням норм трудового законодавства, які регулюють вивільнення працівників в разі скорочення штату працівників, та що його позов про поновлення на роботі - безпідставний, є законним і обгрунтованим. При цьому суд правильно послався на пропуск позивачем строку на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, без поважних причин.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта з приводу того, що відповідач не здійснив дозволеного п.19 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України перегрупування (перестановки) працівників у межах відповідних посад і професій, з метою залишення на роботі більш кваліфікованих, оскільки це право роботодавця і цим же пунктом постанови передбачено, якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання доцільності такої перестановки (перегрупування).

Посилання апелянта на те, що відповідачем незаконно скорочено в ліцеї-інтернаті єдину посаду логопеда, та що після попередження про вивільнення йому було визначено навантаження на навчальний рік, на правильність судового рішення не впливають. Доводи щодо неврахування його переважного права на залишення на роботі спростовуються поясненнями самого позивача, що посада логопеда в ліцеї- і школі-інтернаті була єдина.

Не можуть бути взяті до уваги і доводи апелянта щодо незаконності відмови суду в поновленні строку на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, оскільки фактично йому відмовлено в позові за безпідставністю позовних вимог, а не за пропуском строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду постановлено у відповідності до чинних норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 21 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_5