Справа № 2-2022/2010
РІШЕННЯ

іменем України

"24" грудня 2010 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Огренда І.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Піонер» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

встановив:

26.10.2010 року позивачка ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Піонер» (далі ЖБК «Піонер») про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, 01.06.2009 року померла ОСОБА_2, яка заповіла все своє майно ОСОБА_1 За життя ОСОБА_2 була членом ЖБК «Піонер» та сплачувала пайові внески за вищевказану квартиру. 25.12.1978 року вартість квартири була виплачена в повному обсязі, про що було видано довідку від ЖБК «Піонер» від 04.07.1993 року, на підставі якої Вознесенським міжміським бюро технічної інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення, яким посвідчувалось що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_2

При зверненні позивачки до приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 із питанням про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їй було відмовлено, в звязку з тим, що реєстраційне посвідчення видане на підставі довідки ЖБК «Піонер» не може бути підтвердженням права власності на нерухоме майно та рекомендовано звернутися до суду.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, при цьому надала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, наданої в новій редакції.

Представник відповідача ЖБК «Піонер» в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Представник третьої особи без самостійних вимог КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви, що надійшла на адресу суду, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 Дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2009 року померла ОСОБА_2, яка згідно довідки ЖБК «Піонер» від 14.02.1979 року була його членом, згідно наявних квитанцій в архівах кооперативу, повністю сплатила вартість квартири АДРЕСА_1. Але, правовстановлюючий документ на обумовлену квартиру за життя не отримала.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 18.09.1987 року за № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово будівельні кооперативи», член житлового, житлово будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, якій повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

У разі смерті члена житлово - будівельного кооперативу, яким до дня смерті були повністю внесені пайові внески, до складу спадщини включається квартира, що відповідає п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування .

Після смерті ОСОБА_2, враховуючи викладене, відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири, яку вона заповіла ОСОБА_1

Згідно довідки-розяснення приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_3 за № 06-02-14 від 15.01.2010 року позивачка ОСОБА_1 звернулася з питання про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на кооперативну квартиру № 23, що розташована по вул. Шевченко, 51 в м. Вознесенську Миколаївської області, після смерті ОСОБА_2 Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено, оскільки реєстраційне посвідчення видане на підставі довідки ЖБК «Піонер» від 04.02.1993 року № 1-125 КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації» не може бути прийнято документом, що посвідчує право власності на нерухоме майно.

Оскільки, для прийняття спадщини необхідно вчинити дії, що свідчать про її прийняття, сама по собі реєстрація місця проживання спадкоємця за адресою місця проживання спадкодавця не свідчить про прийняття спадщини в силу ст.549 ЦК України, тому відсутні підстави вважати, що відповідачка ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом.

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Таким чином, на підставі викладеного та, враховуючи неможливість оформлення позивача у спадкових правах у державній нотаріальній конторі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивач має право на звернення з відповідними вимогами до суду, а обраний ним спосіб захисту порушених прав, згідно ст. 16 ЦК України, є вірним, отже, може бути застосований судом, тому за позивачем слід визнати право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_2

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Житлово-будівельного кооперативу «Піонер» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 29.06.2009 року в м. Вознесенську Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Лузан