Сокальський районний суд Львівської області
Справа №2-200/10 РІШЕННЯ
27 грудня 2010 року Сокальський районний суд Львівської області в складі
головуючого - судд ОСОБА_1,
при секретарі Панчук 1.1.,
з участю представника позивача адвоката ОСОБА_2
та представника відповідача - ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сокаль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ДП «Львіввугілля» шахта «Лісова» про зобов'язання видати не відпущене вугілля, -
Позивач, ОСОБА_4, звернувся в суд з позовом до ДП «Львіввугілля» шахта «Лісова» про зобов'язання видати не відпущене вугілля, в позовній заяві вказавши, що працював на шахті «Лісова» гірничим робітником очисного вибою з 27.05.1974 р. Згідно наказу №118 від 11.08.1997 р. та галузевої угоди від 07.08.2001 р. №7Ь його повинні забезпечити вугіллям, так як він працюючий пенсіонер і проробив нагтіґдземних роботах 21 рік. Шахта «Лісова» не забезпечила його вугіллям з 2000 року по даний час. Позивач неодноразово звертався до Генерального директора, щоб зобов'язати шахту видати йому вугілля з центрального паливного складу ДВАТ «Західвуглезбутпостач» як вказано в наказі №118 від 11.08.1997р. Була вказівка генерального директора, щоб видати ОСОБА_4 вугілля з центрального паливного складу, але шахта «Лісова» не виконала цю вказівку. ОСОБА_4 проживає в сільській місцевості і його повинні забезпечувати вугіллям згідно галузевої угоди від 07.08.2001 р. та гірничого Закону в кількості 5,9 тонн на рік. Просить суд стягнути з відповідача в його користь вартість збитків, які він поніс у зв'язку з не відпуском йому вугілля шахтою «Лісова».
Рішенням Сокальського районного суду від 22.02.2007 року зобов'язано ДП «Львіввугілля» надати безоплатно ОСОБА_4 44 тонни 200 кг. вугілля марки ГЖКОМ зольністю не більше 23 відсотки вологістю не більше 8 відсотків.

Ухвалою Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 14.05.2007 р. апеляційну скаргу директора шахти Лісова» ДП «Львіввугілля» відхилено, рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2007 р. залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 18.02.2009 р. касаційну скаргу ДП «Львіввугілля» в особі ВП шахта «Лісова» задоволено. Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 22.02.2007 р. та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 14.05.2007 р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Позивач неодноразово доповнював позовні вимоги, в яких вказує, що працював на шахті «Лісова» гірничим робітником очисного вибою з 27.05.1974 р. по 03.07.1995 p., і йому для побутових потреб та опалення будинку необхідно тверде паливо. Згідно наказу №118 від 11.08.1997 р. та галузевої угоди від 07.08.2001 р. №71 відповідач повинен забезпечити його вугіллям .Просить суд поновити строк для звернення до суду , оскільки пропустив такий за 1999рік по грудень 2000 p., тому, що про порушення його права він дізнався в грудні 2002 року, просив суд поновити пропущений термін щодо примусового витребування вугілля за період 1999 р. по грудень 2000 p., зобов'язати ДП «Львіввугілля» шахту «Лісова» видати ОСОБА_4 якісне вугілля (призначене для побутових потреб -суміш марки Г і Ж. розмір кусків 13-100 мм за ТУ У 10.1 - 6-2004) з управління «Західвуглезбутпостач» іншого місця його складування в

кількості 67,6 тонн, вартістю 42425 грн. 76 коп. не отримане ним за період з 1999 р. по 2010 р. Також, просив стягнути з відповідача судові витрати.

Під час розгляду справи позивачем подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині примусового витребування вугілля за період 2009-2010р.р.

Ухвалою суду позовні вимоги в частині примусового витребування вугілля за період 2009-2010 р.р. залишені без розгляду.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили доповнені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в обгрунтування надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просили поновити пропущений термін щодо примусового витребування вугілля за період 1999 р. по грудень 2000 p., зобов'язати ДП «Львіввугілля» шахту «Лісова» видати ОСОБА_4В якісне вугілля (призначене для побутових потреб - суміш марки Г і Ж, розмір кусків 13-100 мм за ТУ У 10.1 - 6-2004) з паливного складу управління «Західвуглезбутпостач», іншого місця його складування в кількості 67,6 тонн, не отримане ним за час 1999 p., 2000р., 2001р., 2002р., 2 півріччя 2003р ., 2004р., 2005р.. 2006р., 2007р., 2008р.

В запереченні на позовну заяву відповідачем зазначено, що ОСОБА_4 працював на шахті „Лісова" в підземних умовах гірничим робітником очисного вибою 5-го розряду з 27.05.1974 року по 14.06.1996 року. Відповідно до п. 12.10 розділу 12 Галузевої угоди між Міністерством палива та енергетики України і Всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості України від 03.07.2001 року, порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсація витрат за спожиті електроенергію та газ працівникам і пенсіонерам підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах, відповідно до Гірничого закону України, цієї угоди, а також чинною Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби від 11.05.1976 року. Забезпечення вугіллям на підприємстві здійснюється згідно вище наведеного порядку. За період 1999-2005 років правом на отримання вугілля ОСОБА_4 скористався лише раз в 2003 році, коли надав на шахту належні документи і отримав З тони вугілля, в решта випадках він талони на вугілля не одержував. В той же час, усі бажаючі отримали. Про своєчасність виписки вугілля і про отримання талонів на вугілля ОСОБА_2 повідомлявся листами шахти № 1-15/66 від 24.01.2003 року, № 15/451 від 04.05.2005 року.

За період 2007 -2010 p.p. ОСОБА_4, талони на вугілля отримував однак їх не реалізовував.

Зазначає, що неналежна якість вугілля, як підстава не отримання вугілля на яку посилається позивач є безпідставною, оскільки відповідно до аналогії права та норм цивільного (зобов»язального) права в даному випадку відсутній момент передачі (отримання) товару (вугілля) позивачем з його ж вини (бездіяльності). Претензії до якісних характеристик вугілля в даному випадку позивачу слід пред»являти з моменту його отримання.

На підставі наведеного, у позовних вимогах просить відмовити.

В судовому засіданні позивач доповнені позовні вимоги підтримав, в обгрунтування навів обставини, вказані у позовній заяві, додатково повідомив, що кожного року шахта повинна видавати йому 5,9 тонн вугілля. За період 1999-2008 років отримав вугілля лише один раз в кількості 3 тони за перше півріччя 2003 року. Кожного року подавав необхідні документи, також писав заяви на ім"я директора шахти, декілька разів на ім"я генерального директора об"єднання, з проханням видати вугілля. Також він він постійно просив видати талони на вугілля, проте, йому відмовляли. Також, вугілля не хотів вибирати із складу шахти, оскільки таке було неналежної якості, зокрема, висока зольність. Відповідно до вимог нормативних документів, вугілля, яке відпускається на побутові потреби повинно бути зольністю не більше 23%, на шахті зольність вугілля була вища в два чи три рази. Відповідно до п. 1.2. наказу по ДП „Львівугілля" № 118 від 11.07.1997 року, відпуск вугілля із шахти із завищеним вмістом золи - забороняється. Таким чином, власне сама шахта не мала права відпускати вугілля. Власне не отримав вугілля за період 1999-2003 років через високу зольність вугілля, а з 2004 року по даний

час вугілля не отримав, оскільки головний бухгалтер Корж йому повідомив, що він не має права на отримання вугілля.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні доповнені позовні вимоги підтримав, в обгрунтування повідомив, що позивач ОСОБА_4 як пенсіонер, який пропрацював в підземних умовах 21 рік має право на безоплатне отримання вугілля. Проте, належне йому вугілля не отримав, неодноразово звертався до керівництва з приводу отримання вугілля, відповіді на звернення не отримував. Власне вугілля позивач не отримав з двох причин, які не залежать від нього, зокрема, вугілля було неналежної якості, а головний бухгалтер шахти взагалі відмовляв йому у видачі вугілля, оскільки вважав, що ОСОБА_2 не має права на отримання. З наданої суду довідки за підписом керівництва ЦЗФ встановлено, що за період 1999-2005 років лише після збагачення вугілля на ЦЗФ, зольність вугілля складала від 21% до 22,8%, відповідно, в період, коли вугілля пенсіонерам відпускалося на шахті, ОСОБА_2 не міг отримати належної якості вугілля, оскільки таке було з високою зольністю. Про високу зольність вугілля , видобутого на шахті, вказують довідки № 12 від 17.12.2004 року, де вказано зольність від 39% до 52%. Вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача в користь позивача 67,6 тонн вугілля марки ГЖКОМ підлягає до задоволення в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, в обгрунтування навів підстави, вказані у запереченні позовних вимог, додатково повідомив, що відпуск вугілля працівникам і пенсіонерам на шахті здійснюється на підставі Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства вугільної промисловості СРСР від 11.05.1976 року. Зокрема, щоб отримати вугілля особа повинна подати на шахту заяву, довідку про кількість печей, довідку, чи має інший член сім"ї право на безоплатне отримання вугілля. Особа, яка не отримала без поважної причини вугілля, втрачає право на отримання за цей рік. Відпуск вугілля проводиться по талонах. В свою чергу, позивач ОСОБА_4 лише у 2003 році подав документи на отримання вугілля, відповідно, отримав вугілля в кількості 3 тони. В інші періоди він документи не подавав. Вважає, що на шахті відпускалося вугілля належної якості, яке відповідало якісному посвідченню та технічним умовам. Якість вугілля зазначена в довідці перевірки якості видобутого і відвантаженого вугілля шахтою „Лісова" за період з 01.01.2002 року по 01.04.2005 року. З другої половини 2003 року , після утворення ДП „Львіввугілля", відвантаження вугілля на побутові потреби здійснюється через управління Західвуглепостач. Вважає, що позивач сам спростовує свої твердження, що вугілля відпускалося неналежної якості, оскільки, згідно відповіді начальника управління Західвуглепостач на запит адвоката ОСОБА_2 № 14/1-18 від 10.01.2007 року, управлінням отримано 16.10.2006 року вугілля марки ГЖКОМ зольністю 22,8% і вологості 4,7%, пенсіонерам і працівникам шахти „Лісова" по талонах на побутові потреби відпущено 39,2 тонн по ціні 300,51 грн. без ПДВ. Претензій від пенсіонерів та працівників шахти за 1999-2006 роки щодо якості вугілля на побутові потреби не надходило. Також, на його думку слід відмовити і у позовній вимозі позивача про виплату грошової компенсації за не видане вугілля на побутові потреби, оскільки нормативними актами, якими регулюється питання відпуску вугілля не передбачена виплата грошової компенсації особам, що проживають у будинках з пічним опаленням і мають право на отримання вугілля на побутові потреби.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив, що в кінці 2000 року він разом із ОСОБА_4 їздив на прийом до генерального директора ДП „Львіввугілля" Наливайка. Розмова йшла про відпуск вугілля пенсіонерам, зокрема, що відпускається вугілля неналежної якості. В розмові ОСОБА_2 вказував, що не отримав вугілля через неналежну якість такого.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що працює касиром на шахті „Лісова". При видачі талонів на отримання вугілля користується Інструкцією 1976 року. колективним договором. Для того, щоб отримати вугілля, особа, яка звертається вперше, подає заяву, на яку накладає резолюцію директор, ця заява передається їй. Наказу по шахті, що за касиром закріплено обов'язок приймати документи та видавати талони. немає, такий порядок склався ще до приходу нею на посаду. Графіки відпуску вугілля не

складаються. ОСОБА_4 почав звертатися за відпуском вугілля з 1999 року. В талоні міститься інформація про прізвище особи, за який період відпускається вугілля, кількість, де отримувати - шахта чи паливний склад ДП „Львіввугілля". ОСОБА_4 повинен був написати заяву коли ставився на чергу, більше писати заяв не було потрібне. Наскільки їй відомо, крім 2003 року, ОСОБА_2 із заявами на відпуск вугілля не звертався. У 2003 році ОСОБА_2 отримав вугілля за 1 півріччя, за 2 півріччя не отримав, оскільки не звертався.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що він працював разом із позивачем на шахті. На даний час він пенсіонер. Як пенсіонер він отримував на шахті вугілля, яке було неналежної якості. Про існування графіку відпуску вугілля йому не відомо. Транспорту на доставку вугілля шахта йому не представляла.

Заслухавши сторони, свідків та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

З оглянутої в судовому засіданні копії трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_4 працював на шахті №6 «Великомостівська» (шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» в підземних умовах гірничим робітником очисного вибою п'ятого розряду з 27.05.1974 р. по 03.07.1995 р.

З довідки виконкому Карівської сільської ради № 571 від 30.05.2005 року встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає у будинку, який опалюється трьома печами твердим паливом (вугіллям). Пільгами на придбання твердого палива по Карівській сільській раді не користується.

Відповідно до абз.3 ч.7 ст.43 Гірничого закону України - підприємства з видобутку вугілля та вугледобувні підприємства безоплатно надають вугілля на побутові потреби у розмірі, що визначається колективним договором, пенсіонерам, які пропрацювали на підприємствах з видобутку (переробки) вугілля, вугледобувних підприємствах: на підземних роботах - не менше ніж 10 років для чоловіків і не менше 7 років 6 місяців - для жінок; на роботах, пов'язаних із підземними умовами, - не менше ніж 15 років для чоловіків і не менше 12 років 6 місяців - для жінок; на роботах технологічної лінії на поверхні діючих шахт чи на шахтах, що будуються, розрізах, збагачувальних та брикетних фабриках - не менше ніж 20 років для чоловіків і не менше 15 років - для жінок.

Згідно п.12.10 Галузевої угоди укладеної між Міністерством палива та енергетики України, Держвуглепромом і галузевими профспілками вугільної промисловості порядок забезпечення паливом на побутові потреби і компенсації витрат за спожиті електроенергію та газ працівниками і пенсіонерами підприємств вугільної промисловості встановлюється колективними договорами на підприємствах відповідно до Гірничого закону України, цієї Угоди, а також чинною «Інструкцією про порядок забезпечення трудящих виробних одиниць, підприємств і організації вугільної промисловості паливом на побутові потреби».

п.б Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби, виписка і підвіз палива проводиться на поточний рік не рідше одного разу в півріччя по графіку підприємства, погодженому з профспілковою/організацією. В графіку повинна бути передбачена рівномірна виписка і підвіз палива по всіх місяцях року. Особи, які не виписали вугілля без поважних причин у встановлені графіком строки, втрачають право на його отримання.

Відповідно до наказу Західно-Української холдингової компанії №118 від 11.08.1997 р. зобов'язано директорів шахт здійснювати відпуск вугілля з якісними показниками, що відповідають технічним умовам, для побутових потреб з шахт вугільної холдингової компанії. Відпуск вугілля з шахт населенню з завищеним вмістом золи заборонено.

Згідно п.3.2. Положення про прядок відпуску вугілля та вугільної продукції для

потреб населення по Західно-Українській вугільній компанії шахти вугільної компанії,

видобуте вугілля яких відповідає технічним нормам на побутові потреби здійснює його

відпуск працівникам та пенсіонерам безпосередньо зі своїх складів по нарядах ДВАТ

Західвуглепостач».

Порядок забезпечення паливом на побутові потреби працівників та пенсіонерів шахти та інших категорій осіб по шахті «Лісова» ДП «Львіввугілля», колективних договорів укладених адміністрацією та профспілковою організацією працівників вугільної промисловості України та профспілковою організацією незалежних профспілок України ДВАТ шахти №6 «Великомостівська» на 2000, 2001-2002 роки норми видачі працівникам та непрацюючим пенсіонерам, як соціальна допомога, встановлюються колективними договорами, зокрема вони не повинні бути вищі 5,9 тони на рік для будинків з пічним опаленням. Якщо в сім'ї працюють декілька осіб, які мають право на отримання вугілля, по нормам встановленим колективним договором, вугілля видається тільки одному з них.

Особи, які мають право на отримання вугілля повинні щорічно подавати заяви на ім'я керівника підприємства. У заяві повинно вказуватись місце роботи (для пенсіонерів і інвалідів місце попередньої роботи, домашня адреса, система опалення, склад сім'ї, а також до заяви мають бути додані дані про забезпечення або незабезпечення вугіллям інших членів сім'ї заявника. На основі поданих заяв на підприємстві щорічно складають списки. Відпуск палива здійснюється по талонах. Видача талонів проводиться після перевірки даних, які вказані у заяві під особистий підпис заявника або уповноваженої ним у довіреності особи.

Облік виданих талонів і фактичний відпуск вугілля здійснюється за спеціальної книгою суворої звітності.

Талони виписуються з заповненням всіх реквізитів і видаються на руки отримувачу вугілля, а корінець талону залишається у бухгалтерії. Талон на вугілля є документом суворої звітності.

Особи, які не виписали вугілля за встановленим порядком без поважних причин позбавляються права на його отримання. У разі, коли це право на отримання вугілля не реалізоване у поточному році , воно не переходить у наступні роки та вартість не отриманого вугілля грішми не компенсується.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не дотримався цього порядку відпуску вугілля, за виключенням отримання вугілля за перше півріччя 2003 року.

У 1999 році позивач такої заяви з доданням зазначених документів відповідачу не подав, талони не отримував і за них не розписувався.

У2001-2002 роках позивач із заявами до ДП «Львіввугілля» шахта «Лісова» не звертався і відповідно не отримував талонів.

У 2003 році ОСОБА_4 згідно поданої заяви з дотриманням встановленого порядку отримав вугілля за перше та друге півріччя 2003 року, за отримання яких розписався у книзі та отримав 3 тонни вугілля за 1-ше півріччя 2003р.

За 2004 р. позивач 26.05.2004 р. звернувся із заявою про отримання вугілля за перше півріччя 2004 p., однак додатків до заяви не надав. Керівником здійснено розпорядження видати талони, проте ОСОБА_4 за отриманням талонів не з'явився, у книзі за їх отримання не розписався.

У 2005-2006 роках ОСОБА_4 із заявами про отримання вугілля не звертався.

У 2007 та 2008 роках позивач отримав на шахті «Лісова» талони на відпуск вугілля на 5,9 тн, однак в управління «Західвуглепостач» з якого здійснюється відпуск вугілля на побутові потреби за наявності талону та паспорту не звертався.

З наведеного слідує, що позивач добросовісних дій для реалізації власного права на отримання вугілля не вчиняв, і за таких обставин суд приходить до висновку про безпідставність заявлених ним вимог .

В зв»язку з наведеним , згідно ст.88 ЦПК України, суд також відмовляє позивачу у стягнені понесених ним судових витрат з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, ст.43 Гірничого Закону України, п.12.10 Галузевої угоди укладеної Міністерством палива та Енергетики України, Держвуглепромом і галузевими профспілками вугільної промисловості, п.6 Інструкції про порядок забезпечення трудящих виробничих одиниць, підприємств і організацій вугільної промисловості паливом на побутові потреби, п.3.2 Положення про порядок відпуску вугілля та вугільної продукції для потреб населення по Західно-Українській вугільній холдинговій компанії, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до ДП «Львіввугілля» шахта «Лісова» про зобов'язання видати не відпущене вугілля - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: