Справа №22-ц-2348/10 Суддя-доповідач - Ведмедь
УХВАЛА

Іменем України

17 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.,

суддів - Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Федини Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до приватного підприємця ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_6,

про визнання наказів про відсторонення від роботи незаконними, стягнення заробітку за вимушений прогул, відшкодування спричиненої моральної шкоди, зобов'язанням звільнення з роботи за власним бажанням.

встановила:

31 липня 2009 року з позовами до суду звернулись ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5 Позивачі свої вимоги, які неодноразово змінювались , доповнювались

об'єднані в одне провадження, мотивували тим, що згідно умов трудових

договорів, укладених з ПП ОСОБА_2Ф.о. працювали в магазині «Маркет -

101» : ОСОБА_3 - договір від 21.12. 2007 р. і займала посаду старшого продавця ;

ОСОБА_4. - договір з 11.09.2007 р. і займала різні посади, а з 12.08.2008 р.

працювала оператором комп'ютерного набору; ОСОБА_5 - договір від 15.05.2007

займала посаду адміністратора магазину.

Наказами директора магазину їх відсторонено від роботи: ОСОБА_3

ОСОБА_7 - від 13.07.2009 року, ОСОБА_4 - від 03.07.2009 року , ОСОБА_5

ОСОБА_7 - від 5.07.2009 р. Підставою для їх відсторонення від виконання

трудових обов'язків було те, що під час роботи 03.07.2009 р. на касовому апараті

ОСОБА_4, при перевірці грошей у касі виявлено ніби то зайвих 171 грн. А потім

ОСОБА_4 1.1. була зачинена в кабінеті директора і під тиском змушена написати

розписку, що взяла з каси 70 000 грн. , з зобов'язанням повернути ці кошти в 7-ми

денний термін.

Позивачі вважають зазначене відсторонення від роботи незаконним, тому

не було проведено ніяких перевірок, ревізій, які б підтверджували їх вину у

скоєнні протиправних діянь, з спричиненням матеріальної шкоди. Незаконне

відсторонення потягло за собою втрату заробітку, спричинило моральну шкоду,

обґрунтовується перенесеними моральними стражданнями у зв'язку з

порушенням трудових прав, втратою нормальних життєвих зв'язків і що вимагає

додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачі подали заяви роботодавцю про своє звільнення з роботи за власним бажанням. Однак рішення з цього приводу жодного не приймалося, заяви «лишились без відповіді.

На підставі зазначеного, позивачі просили ухвалити рішення, яким визнати накази про їх відсторонення від роботи - незаконними, стягнути з ПП ОСОБА_2Ф.о. на їх користь середній заробіток за час вимушеного прогулу до моменту розгляду справи, стягнути з ПП ОСОБА_2Ф.о. на їх користь на відшкодування спричиненої моральної шкоди кошти по 5000 грн. кожній, зобов»язати ПП ОСОБА_2Ф.о. звільнити їх з роботи за власним бажанням.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2010 року позов ОСОБА_3, ОСОБА_3 1.1., ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано накази директора магазину «Маркет 101» ОСОБА_6 про відсторонення від роботи працівників: за №5 від 13 липня 2009 року ОСОБА_3, за №1/1 від 03 липня 2009 року ОСОБА_4, за №2 від 04 липня ОСОБА_5 -незаконними.

Стягнуто з ПП Салманова ОСОБА_8 на користь позивачів середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з незаконним відстороненням від роботи, що становить: ОСОБА_3 - 6056 грн. 55 коп., ОСОБА_3 1.1. - 4308 гр-Лозі А.Г. - 7514 грн. 56 коп.

Стягнуто з ПП Салманова ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 600 грн. кожній на відшкодування спричиненої моральної шкоди за порушення їх трудових прав.

Зобов'язано ПП ОСОБА_2 вирішити питання про звільнення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з займаних останніми посад згідно поданих ними заяв.

Стягнуто з ПП Салманова ОСОБА_8 на користь держави судові витрати, що становлять: судовий збір у сумі 179 грн. 05 коп., витрати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 756 грн.

З ухваленим рішенням суду відповідач не погодився і 04 червня 2010 року представник ОСОБА_2Ф.о. подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що судом порушено принципи повноти та всебічності розгляду справи, норми процесуального та матеріального права. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно умов трудових договорів, укладених з ПП ОСОБА_2Ф.о. зареєстрованих в Державному центрі зайнятості населення м. Білопілля Сумської області , а також згідно записів у трудових книжках позивачі прийняті на роботу в магазин « Маркет - 101».

Наказами директора магазину ОСОБА_6 позивачів відсторонено від роботи на період проведення розслідування та до погашення виявленої нестачі товарно-матеріальних цінностей. Фактично встановлено, що підставою для відсторонення позивачів від виконання трудових обов'язків була не недостача матеріальних цінностей, а та обставина, що під час роботи 03.07.2009 р. на касовому апараті ОСОБА_4 під час проведення контрольної закупки та перевірки грошей у касі виявлено ніби то надлишок у розмірі 171 грн. 38 коп., про що було складено акт / а. с. 25 /. Хоча з квитанції до прибуткового касового ордера № 8380 від 03.07. 2009 р. вбачається, що від ОСОБА_4 1.1, прийнято в касу 171 грн. 45 коп. у вигляді виявленої недостачі.

Також підставою для недовіри позивачам була розписка ОСОБА_4 від 03.07.20С р. на ім'я ПП ОСОБА_2Ф.о. , що вона взяла з каси магазину 70 000 грн. , з зобов'язанням повернути ці кошти в 7-ми денний термін.

ОСОБА_4 1.1, з цього приводу подавала заяву на ім'я прокурора Ковпаківського району м. Суми щодо проведення перевірки, бо вимушена написати таку розписку під впливом тиску і залякування.

Суд зазначає, що відповідачем на вимогу ст. 60 ЦПК України не надано ніяких доказів підтвердження скоєння працівниками магазину «Маркет-101» ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 протиправних чи інших дій, які потягли спричинення матеріальних збитків і щоб це було підставою для недовіри та відсторонення їх від роботи згідно вимог ст. 46 КЗПП України.

Таким чином, судом на день розгляду справи не встановлено, а відповідачем згідно вимог ст. 60 ЦПК України не надано ніяких безсумнівних доказів того, що позивачі винні у вчинені дій, які спричинили збитки магазину і що ця обставина послугувала відстороненню їх від роботи.

Згідно з вимогами ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від хоботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки обґрунтованих підстав передбачених вказаною статтею для відсторонення позивачів від роботи не було.

Колегія суддів вважає, що відсторонення від роботи ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5 проведено з порушенням трудового законодавства України і вони у

звязку з вимушеним прогулом мають право на отримання коштів у вигляді

середнього заробітку, починаючи з дня відсторонення до дня ухвалення судового

рішення.

Порушенням трудових прав позивачам спричинена і моральна шкода, бо

незаконне відсторонення від роботи не давало можливості задовольняти їм у

повному обсязі свої життєві потреби, тому моральна шкода підлягає

відшкодуванню на підставі ст. 237-1 КЗпП України. Розмір шкоди вірно визначений судом першої інстанції з урахуванням меж заявлених вимог, характеру та обсягу, тривалості заподіяних моральних страждань, ступеня вини відповідача, істотності вимушених змін у життєвих стосунках заявників.

Доводи апелянта щодо необхідності залучення, як співвідповідача ОСОБА_6

О.М. належними допустимими доказами не підтверджуються, тому колегія суддів не може взяти їх до уваги. Сторонами трудових правовідносин в даній справі є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з одного боку та ПП ОСОБА_2Ф.о., як роботодавець. ОСОБА_6 також знаходиться в трудових відносинах з ПП

ОСОБА_2Ф.о., тому вона не може відповідати, як роботодавець у даній справі.

В апеляційній скарзі також зазначено, що судом першої інстанції не

звернуто уваги на той факт, що позивачі після відсторонення не намагалися

виступити до роботи і ОСОБА_2Ф.о. не чинив їм перешкод, але зазначені

доводи не заслуговують на увагу, оскільки не мають жодного відношення до предмета спору.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтований є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені всі обставини справи, виконано вимоги матеріального та процесуального права, а тому згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції в справі залишити без змін.

Керуючись ст. 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2010 року даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий :

Судді :