Справа № 2-861/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2010 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді РУДНЄВОЇ О.О.

при секретарі КУЧЕРЯВЕНКО А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ЛУК»ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського Обласного Управління ВАТ «Ощадбанк», третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним положення кредитного договору № 787 від 24.07.2006 року , визнання недійсними договору застави майна № 1337 від 24.07.2006року , покладення зобов»язання по анулюванню запису в реєстрі обтяжень рухового майна,-

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 01.06.2009 року.

В судовому засіданні представник позивача за дорученням ОСОБА_3, а потім ОСОБА_4 позовні вимоги свого довірителя підтримали в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, бо вважають що договори належить визнати недійсними ,бо відповідач не мав права надавати кредит в іноземній валюті, а тільки в гривні, бо в відповідача відсутня відповідна ліцензія, договір застави майна належить визнати недійсним у зв»язку з тим, що недійсним треба визнати кредитний договір ,який і був підставою для укладення договору застави.

Представник відповідача за дорученням ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, проти позову заперечувала, обґрунтовуючи свої доводи тими обставинами, що висновки представників позивача щодо відсутності ліцензії на кредитування в іноземній валюті є безпідставними.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного:

Згідно Кредитного договору № 787 від 24 липня 2006 року (далі - Кредитний договір), укладеного між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії Харківське обласне управління ВАТ Ощадбанк та ОСОБА_6, останній отримав у філії Харківське обласне управління ВАТ Ощадбанк (далі Банк) кредит у сумі 8 370,00 (вісім тисяч триста сімдесят ) доларів США для придбання автомобіля марки „Daewoo, модель Lanos реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006р., колір зелений, шасі ( кузов, рама, коляска) SUPTF69YD6W281670, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ, повна маса 1595 kg, маса без навантаження 1111 kg, обєм двигуна V=1500БЕН. Особливі відмітки: МВЧ 573855 АКТ ПП ОСОБА_7 „КРЕДИТ ДЕРЖ ОЩАДБАНКВСТ.ГБО-ЗНГ (далі Транспортний засіб) на строк 84 ( вісімдесят чотири ) місяці з терміном остаточного погашення 19 липня 2013 року, з зобовязанням сплачувати 11,5 % ( одинадцять з половиною) відсотків річних за користування кредитом, також 24.07.2006 року між Відкритим акціонерним товариством Державний ощадний банк України в особі філії Харківське обласне управління ВАТ Ощадбанк та ОСОБА_6 було укладено договір застави №1337 , на підставі з яким автомобіль марки „Daewoo, модель Lanos реєстраційний номер НОМЕР_1, рік випуску 2006р., колір зелений, шасі ( кузов, рама, коляска) SUPTF69YD6W281670, тип ТЗ ЛЕГКОВИЙ, повна маса 1595 kg, маса без навантаження 1111 kg, обєм двигуна V=1500БЕН передано філії Харківське обласне управління ВАТ Ощадбанк під заставу .

Тобто згідно істотних умов договору, зобов'язання визначено в іноземній валюті, що не заборонено чинним законодавством.

Статтею 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" визначено, що валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. Отже, чинне законодавство цією нормою встановлює обовязковість прийняття національної валюти гривні в якості платежу на всій території України усіма громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а не обмежую (тим паче не забороняє) застосування іноземної валюти як засобу платежу в розрахунках між резидентами і не містить приписів щодо заборони на визначення грошових зобов'язань в іноземній валюті.

Окрім того відсутність заборони надання банками кредитів в іноземній валюті підтверджується рядом статей Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акта планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 192 Цивільного кодексу України визначено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ч.З ст. 533 Цивільного кодексу України встановлює, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Основним нормативним актом, яким банки користуються при здійсненні своєї діяльності, є Закон України "Про банки і банківську діяльність".

Так, вищезазначений закон дає визначення банківського кредиту, як будь-якого зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України „Про банки і банківську діяльність" - як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені у пункті 3 частини першої та у пунктах 3-7 частини другої статті 47 цього Закону.

В свою чергу у відповідності з нормами статті 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції: розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, операції з валютними цінностями.

Таким чином згідно з Законом України "Про банки і банківську діяльність", банки мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті, отримання відсотків від позичальників за такими кредитами на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу Національного банку України на здійснення операцій з валютними цінностями, зокрема залучення і розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. При цьому ВАТ „Ощадбанк" здійснює свою діяльність на підставі банківської ліцензії Національного банку України №148 від 16.01.2002р. та дозволу №148-2, що виданий Національним Банком України 29.04.2002р.

Такої ж позиції і дотримується і Державна податкова адміністрація України в листі № 12187/7/17-5717 від 13.06.2008.

Таким чином з огляду на те, що нормами чинного законодавства дозволено надання банками кредитів в іноземній валюті, вважаємо, що при укладенні спірного договору, сторонами не було допущено порушення норм чинного законодавства, а доводи Позивача з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, направлена на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України та ст. 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, обранні контрагенту та визначенні умов договору з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту та вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору складають умови (пункти), визначені на розсуд сторін узгоджені ними, та умови, що є обовязковими у відповідності з актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У відповідності зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною ст. 192 Цивільного кодексу України визначено, що іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановленому законом. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Таким законом в даному випадку є ЗУ „Про банки і банківську діяльність, згідно ст. 47, 49 якого банки мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. А ст. 1049 ЦК України встановлює зобовязання позикодавця повернути грошові кошти у такій самій сумі.

Відповідно ч3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Так, п. 1 ст. 1049 ЦК України регламентує, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що до відносин за кредитним договором застосовуються ті ж положення, що і за договором позики ( ч. 2 ст. 1054 ЦК України), позичальник зобовязаний повернути кредит в тій самій валюті, в якій ним отримано кредит.

Таким чином, право банку здійснювати кредитування в іноземній валюті та, відповідно, обовязок позикодавця повернути кошти в такій самій валюті встановлені діючим законодавством.

Також, на підтвердження правової позиції банку наводимо також лист Національного банку України від 07.12.2009. № 13-210/7871-22612 про правомірність укладення кредитних договорів в іноземній валюті.

Відповідно до статті 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі Закон про банки) кошти гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Згідно з статтею 345 Господарського кодексу України кредитні операції банків полягають у розміщенні від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян. Кредитними визнаються банківські операції, визначені як такі законом про банки і банківську діяльність.

Статті 47 та 49 Закону про банки визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет).

Одночасно зазначаємо, що нормативно-правовими актами Національного банку України встановлені вимоги щодо оцінки ризиків за операціями в іноземній валюті, зокрема, Інструкцією про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 № 368, передбачена вимога покриття капіталом валютного кредитного ризику; Положенням про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 06.07.2000 №279, встановлено підвищені коефіцієнти резервування за кредитними операціями в іноземній валюті.

При цьому з урахуванням особливостей діяльності банківських установ в умовах фінансової кризи, Національний банк України постановою Правління Національного банку України від 01.12.2008 №406 «Про затвердження Змін до Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків» посилив вимоги щодо формування банками спеціальних резервів за кредитами, наданими позичальникам в іноземній валюті.

З вищевикладеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, повідомляємо.

На сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання/одержання/ кредитів в іноземній валюті.

Таким чином, суд приходить до висновку, що операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обгрунтовані та задоволенню не підлягають і в задоволенні позову слід відмовити, бо відсутні підстави для визнання договорів недійсними.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,214,215 ЦПК України ст.ст.192,526,533,1054 ЦК України, ст.ст.47,49 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,-

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ЛУК»ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського Обласного Управління ВАТ «Ощадбанк», третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним положення кредитного договору № 787 від 24.07.2006 року , визнання недійсними договору застави майна № 1337 від 24.07.2006року , покладення зобов»язання по анулюванню запису в реєстрі обтяжень рухового майна визнати необґрунтованими .

ОСОБА_8»янцеву ОСОБА_9 в задоволенні позову до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського Обласного Управління ВАТ «Ощадбанк», третя особа- приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання недійсним положення кредитного договору № 787 від 24.07.2006 року , визнання недійсними договору застави майна № 1337 від 24.07.2006року , покладення зобов»язання по анулюванню запису в реєстрі обтяжень рухового майна

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10-ти днів з дня проголошення.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА

Рішення виготовлено суддею власноруч в нарадчій кімнаті

Суддя О.О.РУДНЄВА