Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-3631/09 Головуючий у 1-й інст. Галацевич
Категорія 48 Доповідач Миніч Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2010 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Павицької Т.М., Забродського М.І.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1. ,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 4 листопада 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, виконкому Житомирської міської ради про стягнення аліментів та визнання нікчемним рішення міськвиконкому,

встановив:

У квітні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, б червня ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини заробітку. При цьому посилався на те, що рішенням Житомирського міськвиконкому від 26 лютого 2009 року визначено місце проживання дитини з ним. Донька перебуває на його утриманні, відповідачка допомоги не надає.

У травні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини заробітку. В подальшому позивачка свої вимоги доповнила і просила визнати „нікчемним правочин" - рішення виконкому міської ради про визначення місця проживання доньки та таким, що не породжує будь-яких правових наслідків. При цьому посилалася на те, що відповідач вихованням доньки не займається, оскільки за характером роботи в м.Житомирі не проживає. Фактично донька проживає з матір"ю відповідача. Крім того, вважала, що міська рада не компетентна вирішувати дане питання.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 4 листопада 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, б червня ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 8 квітня 2009 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат з ІТЗ розгляду справи. Цим же рішенням ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні зустрічного позову до ОСОБА_4, виконкому Житомирської міської ради про стягнення аліментів та визнання нікчемним рішення міськвиконкому.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про відмову в позові ОСОБА_4 та задоволення позову ОСОБА_2 При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, вважає, що суд не врахував відсутність в матеріалах справи характеристки ОСОБА_4 та відсутність у останнього постійного місця проживання. А також зазначає, що суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_4 не може займатись вихованням доньки, оскільки за характером роботи змушений постійно перебувати у м.Києві. Вважає, що рішення виконкому міської ради, на яке послався суд, не породжує будь-яких юридичних наслідків, носить рекомендаційний характер. На думку апелянта, судом не враховані інтереси дитини, яка змушена проживати та доглядати за хворою бабусею - матір"ю ОСОБА_4 Притягнення міськвиконкому до участі в справі в якості відповідача вважає порушенням процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з червня 1995 року до листопада 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, від якого мають двох дітей:доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6, 30 грудня 2 005 року народження (а . с . 4 , 5) .

Рішенням суду про розірвання шлюбу питання про місце проживання дітей не вирішено.

На даний час між колишнім подружжям спору про місце проживання сина ОСОБА_6 не виникає.

Рішенням Житомирського міськвиконкому від 26 лютого 2009 року №135 визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_4 (а.с.6).

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, суд першої інстанції обгрунтовано вважав безпідставним позов ОСОБА_2 про визнання „нікчемним" рішення міськвиконкому, оскільки зазначене рішення не є правочином.

Вказане рішення ухвалено місквиконкомом як органом опіки та піклування в межах повноважень, передбачених ч.1 ст.161 СК, ч.1 ст.11,ч.1 ст.12 Закону України „Про забезпечення організаційно- правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування".

У строки, визначені ч.2 ст.19 СК, ОСОБА_2 за захистом своїх прав до суду не зверталася.

Крім того, позивачкою ОСОБА_2 не порушено спір про місце проживання доньки. В апеляційному суді позивачка не заперечувала проти проживання дитини з батьком. Тому, виходячи із вимог ч.3 ст.19 СК підстав для припинення виконання рішення органу опіки та піклування не було.

Доводи апеляційної скарги в частині неврахування інтересів дитини при визначенні її місця проживання та щодо відсутності даних про доходи ОСОБА_4 і постійне місце проживання висновків суду не спростовують. Вони заслуговували б на увагу у разі порушення позивачкою спору про місце проживання доньки.

Виходячи із змісту ст.ст.180, 181 СК той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов"язаний утримувати її.

Оскільки донька ОСОБА_4 з матір"ю ОСОБА_2 не проживає, то суд першої інстанції обгрунтовано стягнув з останньої аліменти на її утримання.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незаконності оскаржуваного рішення в частині визначення розміру аліментів. Тому в цій частині законність рішення суду не перевіряється.

За наведених обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.209,307,308,313-315 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану через представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 4 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: