Справа № 2-4/10
Провадження № б/н
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2010 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області

в складі: судді - Ушакової Н.Є.

при секретарі - Слинько А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

«Про відшкодування витрат на майно та стягнення моральної шкоди», -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування позовних вимог вказує, що у травні 2007 року померла його мати ОСОБА_3, якій за життя на праві власності належало домоволодіння розташоване по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області. З 1987 року він надавав фізичну та матеріально допомогу матері та відбудовував її житло та господарські будівлі . Мати померла у травні 2003 року .На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2004 року державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори за реєстром № 1214 посвідчено свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, відповідно до якого за ним визнано право на спадщину на 1/2 частину жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області. На 1/2 частину цього ж будинку видано свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_2 Семеновичу- відповідачу по справі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги змінив у бік збільшення, та

просив стягнути з ОСОБА_2 кошти затрачені ним на будівництво з розрахунку

кошторису на час розгляду справи - упущену вигоду 50 000 грн., витрати на майно

59 065 грн ., у т.ч. кошти отримані відповідачем по розписці 16 000 грн., 476 грн

витрати на отримання технічного паспорту, витрати на виготовлення пам*ятника -

1513,68 грн., моральну шкоду 50 000 грн., судові витрати по справі (том 2 а.с.192)

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та пояснив, що його мати ОСОБА_3 не мала фінансової можливості будувати господарські будівлі, оскільки була особою похилого віку, отримувала пенсію. Тому він займався будівництвом по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області, вкладав власні кошти, купував будматеріали, розраховувався із майстрами .

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, та пояснив, що після смерті матері ОСОБА_3, він теж отримав у спадщину 1/2 частину жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка Покровського району Дніпропетровської області, але позивач не дає можливості користуватися спадщиною.

Суд, заслухавши показання сторін, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 на день смерті належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою с. Маломихайлівка, вул..Гоголя,32, Покровського району, Дніпропетровської області.

ОСОБА_3 померла у травні 2003 року (том 1 а.с.80)

25.05.2004 року державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори за реєстром № 1214 посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, відповідно до якого за ОСОБА_1 визнано право на спадщину на 1/2 частину жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області(том 1 а.с. 81)

03.08.2007 року державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори за реєстром № 2849 посвідчено свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, відповідно до якого за ОСОБА_2 визнано право на 1/2 частину жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області(том 2 а.с.214)

Відповідно до паспортних даних позивач ОСОБА_1 з липня 1998 року був

зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, Покровського

району,Дніпропетровської області.

З грудня 2002 року позивач ОСОБА_1 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2. Покровського району,Дніпропетровської області, у домоволодінні гр.ОСОБА_4 , як квартирант (том 2 а.с.108)

Згідно довідки Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області спадкодавиця ОСОБА_3 до моменту смерті проживала одна (том 2 а.с.48)

Після смерті матері, у грудні 2004 року позивач ОСОБА_1 зареєструвався у

спірному домоволодінні розташованому в с.Маломихайлівка,

вул..Гоголя,32,Покровського району.Дніпропетровської області.(том 2 а.с.167) Технічний паспорт на вищевказане домоволодіння дійсною вартістю 27 762 грн був виданий після смерті ОСОБА_3 - 20.11.2003 року (том 1 а.с.23-28,том 2 а.с. 140-142)).

Згідно записів у технічному паспорті :

- рік забудови житлового будинку А-1 не встановлений.

- літня кухня Б-1 - рік забудови 1968

прибудова до літньої кухні 6-1 рік забудови 1968

· тамбур(прибудова до літньої кухні) б»-1 рік забудови не встановлений літня кухня В-1 - рік забудови не встановлений

· сарай Г-1, сарай Д-1,сарай Е-1 рік забудови не встановлений

гараж Ж-1 -рік забудови 1987

· сарай 3-1 рік забудови 1987

· сарай Л-рік забудови 1987

· теплиця М-1 рік забудови не встановлений

· навіс.вбиральня, погріби - рік забудови не встановлений

У судовому засіданні свідки ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_13,ОСОБА_14.ОСОБА_15,ОСОБА_9,ОСОБА_16,ОСОБА_17,ОСОБА_18,ОСОБА_19, ОСОБА_20ОСОБА_21, ОСОБА_22,ОСОБА_23,ОСОБА_24,ОСОБА_25, показали, що позивач проводив будівельні та ремонтні роботи у домоволодінні своєї матері ОСОБА_3 розташованому по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області у 80-роках. Гроші на будівельні матеріали вони отримував від ОСОБА_1 Звідки у останнього були кошти на будівництво, чи кому вони належать їм не відомо.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_26,ІНФОРМАЦІЯ_3 (по технічним причинам текст звукозапису додається до Журналу судового засідання) - сторони по справі його сини, між якими склалися погані стосунки. Відомостей про документи на спірне домоволодіння він не має. Йому відомо, що ОСОБА_1 побудував сарай,погріб, ін. споруди та розраховувався з робітниками, в яких розмірах - не знає.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_27П.( по технічним причинам текст звукозапису додається до Журналу судового засідання) В кінці 1980 року в домоволодінні розташованому по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області він перекривав дах на житловому будинку, робив вікна,лутки , розмітку гаража. Гроші за роботу платив ОСОБА_1 .

На підставі досліджених доказів, а саме: відомостей технічної документації на домоволодіння, та пояснень вищевказаних свідків суд вважає непереконливими та непослідовними пояснення щодо строків будівництва господарських споруд , оскільки позивач ОСОБА_1С, особисто отримав технічний паспорт після смерті матері ОСОБА_3 у 2003 році, але згідно об*єктивних доказів, якими є записи у технічному паспорті :

- рік забудови житлового будинку А-1 не встановлений.

- літня кухня Б-1 - рік забудови 1968

прибудова до літньої кухні 6-1 рік забудови 1968

- тамбур(прибудова до літньої кухні) б»-1 рік забудови не встановлений

літня кухня В-1 - рік забудови не встановлений

- сарай Г-1, сарай Д-1,сарай Е-1 рік забудови не встановлений

гараж Ж-1 - рік забудови 1987

· сарай 3-1 рік забудови 1987

· сарай Л-рік забудови 1987

· теплиця М-1 рік забудови не встановлений

· навіс,вбиральня, погріби - рік забудови не встановлений(т.1 а.с.23-27) Первісних правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння - акт ввода в експлуатацію , свідоцтво про право власності , або ін. позивач суду не надав. Відомостей про легалізацію будівництва на території домоволодіння по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області теж не має. Згідно відомостей технічного паспорту- рік забудови більшості споруд не встановлений, а гараж Ж-1, сарай 3-1 ,сарай Л-вказаний рік забудови 1987.

Аналізуючи показання свідків, суд прийшов до висновку, що жодному з них не відомо за чиї кошти і для кого будувалися надвірні будівлі. ( том а.с.14-22,122-130) Надані позивачем квитанцій до прибуткових касових ордерів свідчать лише про придбання таких матеріалів . Свідки підтвердили лише той факт, що позивач був присутній під час будівництва і розраховувався з будівельниками, але за чиї кошти проводилось будівництво і для кого їм не відомо

Суд вважає, що представлені позивачем докази не узгоджуються між собою щодо строків будівництва, та його проживання в спірному домоволодінні,оскільки позивач зареєструвався у спірному в с.Маломихайлівка, вул..Гоголя,32,Покровського району,Дніпропетровської області лише після смерті матері, у грудні 2004 року (том 2 а.с.167)

Відповідно до ст.12 Закону України "Про власність" у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини.

Оскільки згідно зі ст.14 Закону України "Про власність" земельна ділянка для будівництва жилого будинку і господарських будівель надається громадянину у приватну власність, то участь інших осіб у будівництві не створює для них права власності на жилий будинок, крім випадків, коли це передбачено законом, або договором.

Судом не встановлено, що між власником домоволодіння ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 за життя матері укладалася угода про створення спільної власності на домоволодіння розташоване по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області. Позивачем не доведений факт будь-якої письмової або усної угоди про створення спільної сумісної власності з ОСОБА_3

Позивач пояснював, що з 1987 року він добровільно надавав матері фізичну та матеріальну допомогу - відбудовував її житло та господарські будівлі.

Крім того, як видно із свідоцтв про право на спадщину за законом виданих позивачу та відповідачу - житловий будинок та господарські будівлі знаходиться у спільній частковій власності, тому зробити висновок, про те, кому видійдуть нові забудови, або забудови вартість яких поліпшилися неможливо. ( том 1 а.с. 81, том .2 а.с. 214)

Суд взяв до уваги, що згідно рішення Межевського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2007 року, яке не змінене і не скасоване, має законну силу ( ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2007 року) ОСОБА_1 було відмовлено в позові до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спадщини, а тому обставини, встановлені при розгляді даної цивільної справи відповідно до ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. ( том 1 а.с.)

У судовому засіданні відповідач пояснив, що позивач до теперішнього часу не дає можливості користуватися нерухомістю, яку він отримав у спадщину.

Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на майно у розмірі 59 065 грн.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з упущеної вигоди 50 000 грн., в т.ч. коштів отриманих відповідачем по розписці 16000 грн.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якщо її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. ст. 58, 60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_1 заявляючи вимоги про стягнення упущеної вигоди, не довів ,в чому саме полягає упущена вигода , тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Суд також вважає безпідставними позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 16 000 грн переданих по розписці, оскільки згідно рішення Межевського районного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2007 року, яке не змінене і не скасоване, має законну силу ( ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2007 року) ОСОБА_1 було відмовлено в позові до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину спадщини, а тому обставини, встановлені при розгляді даної цивільної справи відповідно до ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають(т.1 а.с.116,137)

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування витрат на поховання ОСОБА_3- вартість надгробного пам*ятнику 1513 грн,68 грн. (т.1 а.с.121)У судовому засіданні позивач пояснював, що він, як син , надавав фізичну та матеріально допомогу ОСОБА_3 На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.05.2004 року за ним визнано право на спадщину на 1/2 частину жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул. Гоголя, 32, в с. Маломихайлівка, Покровського району Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_3Д.(том 1 а.с. 81). Тому суд вважає безпідставною вимогу про стягнення витрат на поховання з відповідача ОСОБА_2

Не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування 476 грн.(том 1 а.с.20,23), сплачені ОСОБА_1 06 листопада 2003 року при оформленні технічного паспорту на домоволодіння, за безпідставністю,оскільки позивач виготовив технічний паспорт після смерті матері ОСОБА_3, при оформленні спадщини на своє ім.*я. Як пояснив позивач у судовому засіданні на момент смерті матері ОСОБА_3 правовстановлюючі документів на спадкове майно були відсутні.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 23 ЦК України .згідно якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на корить позивача моральною шкоди у розмірі 50 000 грн., оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.Позивач не надав суду доказів про наявність протиправної поведінки відповідача ОСОБА_2

При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному. об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність. допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Співставляючи зазначені фактичні обставини справи та досліджені у відповідності до ст. 224 ЦПК України фактичні докази, суд, приходить до висновку про недоведеність даних позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що в порядку ст.88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, оскільки в позові відмовлено у повному обсязі.

Статтею 79 ЦПК України передбачено види судових витрат, котрі складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивач просив суд стягнути з відповідача :

упущену вигоду 50 000 грн., витрати на майно 59 065 грн ., у т.ч. кошти отримані відповідачем по розписці 16 000 грн., 476 грн витрати на отримання технічного паспорту, витрати на поховання матері 1513,68 грн, моральну шкоду 50 000 грн.

Загальна сума позовних вимог складає упущена вигода 50 000+ вартість будівельних матеріалів 59065+ розписка 16000+ виготовлення техпаспорту 476+ вартість пам*ятника 1513,68 = загальна сума матеріальної шкоди складає 127,055 грн.

Моральна шкода 50 000 грн.

Відповідно ст..3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» із заяв і скарг ,що подаються до суду стягується 1 відсоток ціни позову, але не менше 3 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Один відсоток від 127055 грн складає 1270 грн 55 коп.

По справ сплачені судовий збір витрати та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у слідкуючих розмірах

Судовий збір - 250 грн.,

ІТЗ-ЗОгрн., (т.1 а.с.2,3)

Судовий збір 340,65 грн (т.1 а.с.92) Всього сплачено судовий збір 590,65 грн;

1270,54 - 590,65 = 679,89 грн необхідно стягнути з позивача.

Із позовних заяв про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з ціною позову від 100 до 10 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 5 відсотків ціни позову.

5 відсотків від 50 000 грн моральної шкоди складає 2500 грн., позивачем сплачено 1000 грн(том 2 а.с.10). Необхідно доплатити 1500 грн.

Керуючись, ст.ст. 12, 17 Закону України „Про власність", ст.ст. 10-11, 57-60, 79, 84, 88, 212-213, 215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «Про відшкодування витрат на майно та стягнення моральної шкоди»

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір 2179,89 грн

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: