Справа №2о-151/10 14.07.2010 14.07.2010 14.07.2010
Провадження №22ц-4862/10
Справа № 22ц-4862/10 Суддя першої інстанції: Черенкова Н.П.
Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

14 липня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Галущенка О.І.,

суддів: Лівінського І.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання Фірсовій Т.В.,

за участю заявника ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві матеріали цивільної справи

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2010 року

за заявою

ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а:

В березні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Посилаючись на те, що вона не може отримати спадщину після смерті ОСОБА_4 через втрату правовстановлюючого документу на спадкове майно, ОСОБА_3 просила визнати за ОСОБА_4 право власності на 55/100 частини домоволодіння № 46 по вул. Майстерська в м. Миколаєві, а також визнати за нею право власності на в цю частку домоволодіння в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2010 року у відкритті провадження відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування суддею норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та постановити рішення, яким її заяву задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника, дослідивши всі матеріали заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 234 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Із заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 звернулась з вимогою про визнання права власності за ОСОБА_4 на 55/100 частини домоволодіння № 46 по вул. Майстерська в м. Миколаєві, а також визнання за нею права власності на в цю частку домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, як факту, що має юридичне значення. При цьому вона посилалась на те, що втрачено правовстановлюючий документ спадкодавця ОСОБА_4, що перешкоджає їй отримати спадщину за заповітом.

Разом з тим, така вимога, як визнання права власності, в тому числі на спадкове майно, має вирішуватись в порядку позовного провадження.

Як вбачається із судової практики, у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє у відкритті окремого провадження у справі (п. 3 постанови Пленуму верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»)

За таких обставин суддя обґрунтовано відмовив у відкритті провадження по справі.

Доводи апелянта на незаконність ухвали є наслідком помилкового тлумачення положень чинного законодавства, а тому не заслуговують на увагу.

Таким чином, оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а тому підлягає залишенню без змін на підставі п.1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а ухвалу судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий: Судді: