Чорнухинський районний суд Полтавської області
Справа № 2-285/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2010 року Чорнухинський районний суд Полтавської області в

складі: головуючого-судді Ткаченко М.М.

при секретарі Якубовській Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чорнухи справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області про визнання дій щодо відмови у перерахунку та виплаті пенсії по інвалідності відповідно до ст.ст. 50.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними,-

встановив:

У червні 2010 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом в якому вказав, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, що підтверджується посвідченням ліквідатора першої категорії серії А № 079536 від 19.06.1997 року. Згідно довідки Полтавської обласної МСЕК № 1 від 13.05.1997 року за № 000679 йому встановлена безстроково третя група інвалідності, захворювання пов»язані з виконанням обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області та отримує пенсію по інвалідності.

В травні цього року йому стало відомо, що пенсія по інвалідності (основна та додаткова) нараховуються відповідачем невірно. Він звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії та доплатити невиплачену частину пенсії. На своє прохання отримав відмову з посиланням на те, що пенсія нараховується правильно, згідно порядку і норм встановлених постановами Кабінету Міністрів України і в межах асигнувань, передбачених цими постановами, і тому перерахунку не підлягає.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними і такими, що грубо порушують його права, які гарантовані Конституцією України.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказав, що ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров»ю, у відповідних розмірах, а саме інвалідам 3 групи-50% мінімальної пенсії за віком.

Частина 1 ст. 54 цього ж закону передбачає, що в усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, щодо яких встановлено причинний зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3 групі-6 мінімальних пенсій за віком.

Частина 5 ст. 54 цього закону встановлює, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок аварії на ЧАЕС, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок дійсно встановлений постановами Кабінету Міністрів України на які посилається відповідач, а саме: постанова КМУ № 523 від 30.05.1997 року, № 1 від 03.01.2002 року, № 64 від 16.07.2008 року, № 530 від 28.05.2008 року.

Позивач вказав на те, що ці постанови є підзаконними актами і значно погіршують пенсійне забезпечення інвалідів-учасників аварії на ЧАЕС, а тому не можуть застосовуватися при обчисленні розміру пенсії по інвалідності як основної, так і додаткової. До того ж Закон України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має вищу юридичну силу, ст. 71 цього закону встановлює, що « дія положень цього Закону не може зупинятися іншими Законами, крім Законів про внесення змін до цього Закону». Отже обчислений розмір пенсії позивачу не може бути нижчим розміру , встановленого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

На 2005-2009 рік мінімальна пенсія за віком встановлюється на рівні прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, відповідно до Законів України № 229-ІV від 23.12.2004 року: № 2285-ІV від 23.12.2004року: № 2505-ІV від 25.03.2005 року: № 3235-ІV від 20.12.2005 року: № 489-ІV від 19.12.2006 року: № 107-ІV від 28.12. 2007 року.

За інформацією відповідача за цей період позивачу фактично виплачено основну та додаткову пенсії в значно меншому розмірі, внаслідок чого позивачу було завдано значну матеріальну шкоду.

Керуючись ст. ст. 1,3,6,8,19,22,23,24,50,64 Конституції України, ст.ст. 49,50,54,62,67,70 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 2,3,6,8,17,18,87,90,99,100,104 КАС України позивач просив визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області в перерахунку розміру щомісячної основної пенсії, яка на момент виплати була менша 6 мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров»ю, яка на момент виплати була менша ніж 50% мінімальної пенсії за віком незаконною.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області провести з 17.05.2010.року перерахунок щомісячної основної державної пенсії по інвалідності, як інваліду 3 групи, щодо захворювання якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком на час виплати, встановленої законом відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області провести з 17.05.2010 року перерахунок щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, як інваліду 3 групи, щодо захворювання якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком на час виплати, встановленої законом відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-11.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області здійснювати йому в подальшому нарахування та виплату щомісячної основної державної пенсії по інвалідності та щомісячної додаткової пенсії за шкоду , заподіяну здоров»ю , згідно вимог ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12.

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області при обрахуванні його не донарахованої частини пенсії по інвалідності з 01.06.2007 року врахувати індекси інфляції у зв»язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», судові витрати та судовий збір віднести на рахунок відповідача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив позов задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Представники відповідача позов не визнали, посилаючись на норми постанов Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету», № 653 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян», № 530 від 28.05.2008 року «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Позивач приймав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС, у зв»язку з цим йому було видано Полтавською обласною державною адміністрацією посвідчення ліквідатора першої категорії серії А № 079536 від 19.06.1997 року.

Згідно посвідчення серії Б № 318856, виданого позивачу 05 листопада 1998 року управлінням праці та соціального захисту населення Чорнухинської райдержадміністрації йому встановлено 3 групу інвалідності, а відповідно довідки Полтавської обласної МСЕК № 1 від 13.05.1997 року за № 000679 позивачу третя група інвалідності, захворювання пов»язані з виконанням обов»язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, встановлена безстроково.

Відповідно до вимог статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 532 від 30.05.1997 року, управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області повинно було виплачувати позивачу державну основну та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров»ю в розмірах не нижче 6 та 50 відсотків мінімальної пенсії за віком на момент виплати за період, коли йому було встановлено 3 групу інвалідності.

Відповідно до вимог ч. ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що в усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, щодо яких встановлено причинний зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі-8 мінімальних пенсій за віком, а по 3 групі 6 мінімальних пенсій за віком. Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в ст. 50 встановлює, що особам віднесеним до категорії 1 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров»ю, у розмірі: інвалідам 3 групи-50% мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин суд визнає доведеним, що позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 6 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, за період, коли йому було встановлено 3 групу інвалідності.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується Конституцією України (ч. 2 ст. 46 Конституції України).

Частина 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлює, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок аварії на ЧАЕС, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 532 від 30.05.1997 року. В ньому також для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, підтверджена ця вимога Закону.

Відповідно до ст. 62 вищезазначеного Закону, застосування цього Закону провадиться у порядку, зазначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов»язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади, всіма суб»єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Постанови Кабінету Міністрів України, в яких збільшуються пенсії інвалідам, щодо яких встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою, не передбачають умови та порядок виплат пенсій інвалідам, тому посилання відповідача на вказані постанови безпідставні. Оскільки ні Верховна Рада України , ні Кабінет Міністрів України в подальшому будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій, які підлягають виплаті позивачу, застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28 лютого 1991 року та п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв»язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів, на які посилається відповідач, які істотно звужують зміст та обсяг встановлених законом прав.

Крім того, відповідно ст. 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», дія положень цього Закону не може зупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України «Про загально обов»язкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Безпідставними також є посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплати зазначених пенсій у таких розмірах, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов»язань, які встановлені статтею 46 Конституції України та статтями 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щодо визначення розміру та виплати пенсій.

Відповідно до частини третьої статті 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до статті 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесеним до 1, 2, 3, 4 категорій, та розмір щомісячної компенсації сім»ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки позивачу слід визначити пенсію виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то вразі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому суд вважає протиправною відмову відповідачем у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

В той же час, рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. у справі за конституційним поданням Верховного суду України щодо відповідності Конституції України ( конституційності) окремих положень статті 65 розділу 1, пунктів61, 62, 63, 66 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІІІ Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України ( конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22, 24-100 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 67 розділу І, пунктів 2-4, 6-8, 10-18, пункту 7 пункту 19, пунктів 20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35, пунктів 36-100 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» та пункту 3 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Рішення Конституційного Суду України є обов»язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закон, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 вказаного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Таким чином, обов»язок по нарахуванню та виплаті пенсії позивача покладено саме на управління Пенсійного фонду України за місцем проживання позивача.

Позивачем у позові була заявлена вимога про зобов»язання відповідача при обрахуванні його не донарахованої частини пенсії по інвалідності врахувати з 01.06.2007 року індекси інфляції у зв»язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати». Дана вимога не може юути задоволена, так як відповідно вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати проводяться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, до яких відносяться, зокрема, пенсії та соціальні виплати. При цьому сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць ( після утримання податків і обов»язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зважаючи на те, що позивачу пенсійні виплати за періоди, що заявлені в позові, не нараховувалися і не могли виплачуватися, то на час звернення з даним позовом у позивача не було належних підстав вимагати проведення даних нарахувань та виплат.

Керуючись ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». ст. 1.3.6.8.19.22.23.50.54 Конституції України. Рішенням Конституційного суду України за № 6-рп від 09.07.07 року, № 8-рп від 11.10.05 року, № 10-рп від 22.05.08 року, ст. ст. 213,214,215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області в перерахунку ОСОБА_1 пенсій по інвалідності відповідно до вимог ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12 виходячи з кратного розміру мінімальної пенсії за віком встановлено законом на час виплат.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області провести ОСОБА_1 з 17.05.2010 року перерахунок його щомісячної основної державної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком за час виплат, істановленої законом відповідно до вимог ч. 4 ст. 54 Законну України «про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12.

Зобов"язати управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області провести ОСОБА_1 з 17.05.2010 року перерахунок його щомісячної додаткової державної пенсії по інвалідності, як інваліду ІІІ групи, щодо захворювання якого встановлено зв»язок з Чорнобильською катастрофою в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком на час виплат, встановленої законом відповідно до вимог ст. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-12.

Зобов»язати Управління Пенсійного фонду України в Чорнухинському районі Полтавської області виплатити не донараховану частину пенсій по інвалідності з 01 червня 2007 року з урахуванням індексу інфляції у зв»язку з порушенням строків виплати пенсій відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплаті».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд.

Головуючий