Рішення

іменем україни

25 березня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.

суддів : Приколоти Т.І,ОСОБА_1,

при секретарі Гарванко М.М.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2009 року,-

в с т а н о в и л а:

у вересні 2008 року власник житлового будинку ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до наймачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням по вул. Миру, 32 у с. Болехівці Дрогобицького району Львівської області з підстав, передбачених ст.ст. 71, 163 ЖК України у звязку із не проживанням їх без поважних причин понад встановлені законом строки.

В лютому 2009 року ОСОБА_4 звернулась із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні в спірним жилим приміщенням та вселення, зазначаючи, що вселилась в будинок як член сімї наймача проте змушена була покинути житло із-за погроз ОСОБА_3

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 та задоволено позов ОСОБА_4

Рішення оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, просять його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 та задоволення позову ОСОБА_2. Зазначають, що ОСОБА_4 зареєстрована у їх будинку лише з формальних підстав, а не з метою проживання в будинку, так як реєстрація шлюбу із їх сином не могла бути здійснена без реєстрації місця проживання позивачки. В дійсності, весь час перебування ОСОБА_4 у шлюбі з їх сином, а також після його смерті, позивачка проживала у іншому будинку їх родини.

Посилаються і на те, що жодних перешкод у користуванні житлом вони не чинили, так як позивачка у спірному будинку не проживала, з наданого їй житла вона виселилась добровільно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 на підтримання скарги, пояснення ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає скаргу обґрунтованою і тому її слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення по суті спору.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.04.2007 року ОСОБА_4 зареєстрована у спірному будинку, який належить ОСОБА_2 на праві власності, як член його сімї і проживала у ньому з 17.05.2007 року після реєстрації шлюбу із сином позивача - ОСОБА_7 близько трьох місяців. Згодом ОСОБА_4 переселились із чоловіком у будинок його баби по вул. Зеленій, 5 у цьому ж селі. 24.11.2007 року її чоловік помер. 14.02.2008 року у ОСОБА_4 народився син, який був зареєстрований у спірному будинку, хоч проживали вони у будинку по вул. Зеленій, 5. В березні 2008 року ОСОБА_4 виселилась із цього приміщення у звязку із погрозами свекрухи сподар М.А.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції вважав встановленим, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 чинили перешкоди позивачці у користуванні спірним житлом по вул. Миру, 32 і тому зобовязав їх усунути ці перешкоди та вселити позивачку в зазначене житло.

Проте, цей висновок суду не відповідає матеріалам справи та чинному законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_4, окрім факту реєстрації, у спірному будинку не проживала зовсім, а проживала з часу реєстрації шлюбу (17.05.2007 року) до березня 2008 року у будинку родини ОСОБА_2 по вул. Зеленій, 5, звідки добровільно виселилась із дитиною.

За таких обставин, вимога ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житлом є вірним, так як вони без поважних причин не проживали у спірному житлі по вул. Миру, 32 з моменту реєстрації (ОСОБА_4 з 13.04.2007 року, ОСОБА_6 з 21.02.2008 року), тобто понад передбачені ч. 1 ст. 71 ЖК України шість місяців і не було обставин, з якими п.п. 1 і 5 частини третьої і частина четверта ст. 71 цього Кодексу повязують можливість збереження цього житла понад шість місяців.

Цей висновок суду випливає із пояснень ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які суд першої інстанції, не давши належної оцінки, відхилив, а також показаннями допитаних в суді апеляційної інстанції свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 відповідно сусідки ОСОБА_3 та співробітниці як ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_12 у сукупності доказів, колегія суддів не бере їх до уваги, так як про обставини справи їй відомо зі слів ОСОБА_4, вони суперечать матеріалам справи, внаслідок родинних відносин із ОСОБА_4 вона є зацікавленою особою.

Крім цього слід зазначити, що висновок суду першої інстанції про здійснення відповідачами перешкод у користуванні спірним приміщенням ОСОБА_4 є безпідставним, оскільки жодним доказом не підтверджується як факт проживання її у цьому приміщенні, так і вчинення будь-яких дій для перешкод їй у цьому.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, то колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_2

На підставі наведеного, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 листопада 2009 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити. Визнати ОСОБА_4 та її сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що втратили право користування жилим приміщенням будинком №32 по вул. Миру в с. Болехівці Дрогобицького району Львівської області.

В задоволенні позову ОСОБА_4 про зобовязання ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_4 та її сину ОСОБА_6 у користуванні зазначеним жилим приміщення та вселення у це приміщення відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: