Справа № 2-195/10
Провадження №без н/п
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2010 року Малинський районний суд Житомирської області під головуванням судді Ярмоленка В.Г. при секретарі Даниленко Л.Г. адвоката ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2 представників Кропивницького 1.1.. ОСОБА_3

розглянувши в судовому засіданні в місті Малині справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2009 року позивач, звернувшись до відповідача про стягнення боргу, зазначив, що 09 січня 2007 року позичив останньому 54000 грн., для розвитку особистого бізнесу, про що була складена розписка.

Посилаючись на те, що відповідач на його вимогу борг не повернув, просить стягнути з нього суму боргу та частково 3% річних в сумі 1620 грн..

Відповідач не визнав позов. Пояснив, що в період роботи на фірмі С.М.К. в м. Києві, генеральним директором якої був відповідач, в січні 2007 року він на вимогу адміністрації фірми написав безгрошову розписку про те, що начеб - то отримав від відповідача 54000 грн..

Заперечує факт отримання грошей та просить в позові відмовити.

Позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку саму суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того самого роду і такої самої якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або речей.

В силу ст.. 1051 ЦК України позичальник вправі оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений в письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були одержані позичальником від позикодавця.

Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обман/. насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано суду оригінал розписки, яка свідчить про те, що він 09 січня 2007 року передав відповідачеві 54000 грн., який зобов»язується повернути їх протягом 15 днів після письмової вимоги про повернення.

Відповідач не заперечує факт надання ним даної розписки та її підписання.

Таким чином, суд вважає доведеним факт укладення між сторонами договору позики, за яким відповідач отримав від позивача в борг 54000 грн..

Відповідно ст.. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому договором.

Зі справи видно, що вимога позивача про повернення боргу надсилалась відповідачу 08.08.2009 року (а.с. 5).

Посилання останнього, що він на той час за зазначеною у вимозі адресою не проживав і не отримав її не може братись до уваги, оскільки згідно ст.. 532 ЦК України якщо позикодавець на момент виконання зобов»язання змінив місце проживання (місцезнаходження), на нього покладається обов»язок сповістити про це позичальника.

Будь - яких доказів, на підтвердження того, що спірний договір був укладений під впливом обману, насильства чи інших тяжких обставин відповідачем не надано.

Покази свідка ОСОБА_5 носять загальний і неконкретний характер і не спростовують позовних вимог.

Факт безгрошевості розписки відповідачем не доведено.

За таких обставин сума боргу підлягає стягненню з останнього.

В силу ст.. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач прострочив виконання грошового зобов»язання з 01 вересня 2009 року, по 07.06.2010 року, тобто на 278 днів.

( 54000:100X 3 : 365) X 278 = 1231 грн. 54 коп.

Вимоги позивача в частині відшкодування витрат по оплаті юридичної допомоги в сумі 3000 грн. не підтверджені жодними доказами та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.. ст.. 10, 11, 15, 60, 215, 218 ЦПК України,

ст..ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1050, 1051 ЦК України,

ВИРІШИВ:

позов зад о волити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 54 000 (п»ятдесят чотири тисячі) гривень у повернення суми боргу та 1231 грн., 54 коп. в рахунок 3 % річних, а також 676 грн. на відшкодування судових витрат.

У стягненні 3000 грн. на відшкодування витрат по оплаті юридичної допомоги відмовити за безпідставністю вимог.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційну скаргу на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: В.Г.Ярмоленко