Овідіопольський районний суд Одеської області
Овідіопольський райсуд Одеської області у складі:
головуючого судді Кириченко П.Л.
при секретарі Осадченко С.В.
за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь, Одеської області цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 про стягнення боргу та визнання договору дійсним, суд,-
14 червня 2010 року до суду звернувся представник позивача з позовом в якому просив визнати дійсним договір позики укладений 09.06.1995 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 1 000 гривень та судові витрати у сумі 2 171 гривня.
В судовому засіданні представник позивача позов позивача підтримав та просив задовольнити позов позивача в повному обсязі.
Представник відповідачки з позовом не згодний та заперечує проти його задоволення.
Представник третьої особи яка не заявляє самостійні вимоги в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений своєчасно належним чином, копію позову отримала .
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає можливим задовольнити позов частково.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити закону та іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Відповідно до ст. 1049 ч.1 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі. визначені родовими ознаками. у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором.
Так судом встановлено, що 09.06.1995 року ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 договір позики, згідно якого ОСОБА_3 передав у власність, а ОСОБА_4 прийняла у власність грошові кошти у сумі 100 000 000 ( сто мільйонів) українських карбованців, строком на 15 років з 09.06.1995 р. по 09.06.2010 р.
Відповідно до Указу Президента України « Про грошову реформу в Україні» за № 762/96 від 25.08.1996 р., 100 000 000 (сто мільйонів) українських карбованців становлять 1 000 ( одна тисяча) гривень.
Станом на дату складання позовної заяви та розгляду справи борг за договором позики не виконаний та відповідач не сплачує його посилаючись на відсутність грошових коштів. В звязку з тим , що відповідач не виконав свої зобовязання відповідно до договору позики , який був укладений у простій письмовій формі , суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача борг у сумі 1 000 грн.
Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 2 171 грн, однак дані витрати стягненню не підлягають так як, відповідно до ст. 84 ЦПК України судові витрати на правову допомогу підлягають тільки адвокатам , законодавства яке регулює правовідношення відносно фахівців в галузі права не існує . При подані позову позивач сплатив судовий збір (державне мито) у сумі 51 грн. та витрати на ІТЗ у сумі 120 грн. , що підтверджується квитанціями фінансових установ , відповідно до ст.. 88 ЦПК України суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивач судові витрати у сумі 171 грн.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212,214 ЦПК України, ст.ст. 203,1049 ч.1 ЦК України,-
Позовну заяву про стягнення боргу позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 про стягнення боргу та визнання договору дійсним задовольнити частково.
Визнати договір позики між ОСОБА_3 до ОСОБА_4 від 09.06.1995 року дійсним.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 1000 ( одна тисяча) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 171 грн. в іншій частині відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги до Овідіопольського райсуду Одеської області протягом 10 днів з оголошення рішення.

Суддя: Кириченко П.Л.