РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 2-398/10

пр. № -

09 лютого 2010 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді: Т.О. Величко

при секретарі: І.М. Коробій

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення порядку володіння і користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю та вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Треті особи: Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, Святошинська районна рада у м. Києві, в особі Відділу обліку та розподілу житла, Головного управління юстиції у м. Києві про визнання договору дарування фіктивною та удаваною угодою і ухвалення рішення про його скасування -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у справі ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про володіння, користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні власністю та вселенням, посилаючись на те, що є власником 3/8 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування 3/8 частини квартири від 21.11.2007 року, зазначала, що відповідачка у справі ОСОБА_3, не визнає за нею право власності на спірну 3/8 частини квартири та перешкоджає у здійсненні права власності та право на вселення у дану квартиру.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, подала зустрічний позов (а.с.11-15) до ОСОБА_2, ОСОБА_4, Треті особи: Державний нотаріус Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, Головне управління юстиції у м. Києві, Святошинська районна рада м. Києва, Відділ обліку та розподілу житла про визнання договору дарування фіктивною та удаваною угодою і ухвалення рішення про його скасування, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 подарував відповідачці ОСОБА_2 3/8 частини квартири, № 99 по вул. Жмеринській у м. Києві, і вважає що вказана угода є фіктивною та удаваною, оскільки, їм не було відомо про укладення зазначеного правочину, зазначений правочин спричинив шкоду їй та іншим співвласникам, та особам, які проживають у цьому приміщенні.

У судовому засіданні представник позивача по первісному позову підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, у зустрічному позові просила відмовити. Посилаючись на те, що відповідачка по первісному позову ОСОБА_3 перешкоджає позивачці ОСОБА_2 користуватися її 3/8 частини спірної квартири, оскільки у спірній квартирі проживає окрім відповідачки. її мати, її неповнолітній син та її чоловік без реєстрації, всі кімнати зайняті і вселення позивачки ОСОБА_2 на заперечення відповідачки ОСОБА_3 буде заважати відповідачам проживати у своїй 5/8 частини квартири. Зазначала, що з приводу неправомірних дій гр. ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_2 та вона зверталися до правоохоронних органів, якими рекомендовано звернутися до суду.

У судовому засіданні відповідачка по первісному позову, позивачка по зустрічному позову ОСОБА_3 зазначала, що фактично угода про дарування 3/8 частини №99 по вул. Жмеринській у м. Києві є фіктивною та удаваною, так як відповідач ОСОБА_4 переслідував отримання квартири для своїх родичів. Зазначала, що відповідач ОСОБА_4 та його родина були зараховані до пільгової квартирної черги, і головна мета відповідача, це отримання квартири за рахунок держави. Також зазначали, що у договорі дарування зазначена ціна спірної частини квартири умовно 7815,00 грн., але вона пропонувала ОСОБА_4 викупити частину квартири за 100 000 грн., на що відповідач запропонували ціну у 220 000 грн. Також зазначала, що відповідач ОСОБА_4 подарувавши свою 3/8 частину квартири ОСОБА_2, порушив права членів її сім»ї, які проживають у спірній квартирі та неповнолітньої дитини, яка повинна бути всім забезпечена для гармонійного розвитку. Також зазначала, що у відповідачів є окремі квартири, що відповідачка ОСОБА_2 не намагалась вселитися у спірну квартиру, і їм не відомо, яку частину квартири відповідач ОСОБА_4 подарував своїй тещі ОСОБА_2, у натурі, у зв»язку з чим просять суд у первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з»явилася, надіслали письмові пояснення щодо зустрічного позову (а.с.110-111), просили винести рішення суду на підставі норм закону та розглядати справу за відсутності їх представника.

Третя особа: Святошинська районна Рада м. Києва про свою участь у судовому засіданні на заявили, повідомлялися про розгляд справи належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши докази по справі встановив наступне.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_2 має загальну площу 57,4 кв.м, житлову площу 39,7 кв.м, складається із трьох кімнат: суміжних кімнат 12,3 кв.м,17,1 кв.м, яка є прохідною та ізольованої кімнати 10,3 кв.м., а також коридору 5,8 кв.м, кладової 1,1 кв.м, вбиральні 1,1 кв.м, ванної кімнати 2,1 кв.м кухні, 5,9 кв.м.( а.с.6).

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_3, згідно свідоцтва про право власності на житло (а.с.92) належала на праві спільної часткової власності по 1/4 кожному гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.91) спадкоємцями майна гр. ОСОБА_7 є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних долях, що складається із 1/4 частини квартири АДРЕСА_3.

Судом встановлено, що згідно договору дарування 1/4 частини квартири від 05.08.2004 р (а.с.94) ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_3 1/4 частину квартири АДРЕСА_3.

Судом встановлено, що згідно договору дарування 3/8 частини квартири від 21.11.2007р (а.с.5) ОСОБА_4 подарував ОСОБА_2 3/8 частини квартири АДРЕСА_3.

Судом встановлено, що у спірній квартири зареєстровані ОСОБА_3, її неповнолітній син ОСОБА_8 та її мати ОСОБА_6, що підтверджено довідкою (а.с.7). Із пояснень сторін судом встановлено, що у спірній квартирі без реєстрації проживає чоловік ОСОБА_3 ОСОБА_9

Судом встановлено, що згідно постанов про відмову у порушенні кримінальної справи (а.с.40,43,46) гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_10 зверталися з приводу неправомірних дій гр. ОСОБА_9, ОСОБА_3,ОСОБА_6, щодо конфлікту, який виник у зв»язку із договором дарування 3/8 частини квартири АДРЕСА_4 к м. Києві, де зазначено що з даними громадянами проведено профілактичну бесіду та роз»яснено, що зазначені питання вирішуються за згодою сторін або у судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_10, згідно довідки (а.с.37) перебуває на квартирному обліку 05.04.2005 року, разом із своїми трьома дітьми, порядок забезпечення житлом першочерговий, і твердження відповідача по первісному позову ОСОБА_3, щодо зарахування ОСОБА_4 до квартирної черги після укладення договору дарування 3/8 квартири АДРЕСА_5 к м. Києві, не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження свої майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною власністю.

Як встановлено у судовому засіданні, між сторнами у справі порядок володіння та користування майном не встановлювався.

Як встановлено у судовому засіданні при укладенні договору дарування 1/4 частини квартири АДРЕСА_6 К.Т. на користь свєї доньці ОСОБА_3, 1/4 частина спірної квартири у натурі не виділялась. Так само, як встановлено у судовому засіданні при укладенні договору дарування ОСОБА_4 3/8 частини спірної квартири АДРЕСА_2 своїй тещі ОСОБА_2 3/8 частини квартири у натурі не виділялось.

Як вбачаєтьсяч із пояснень відповідача по первісному позову ОСОБА_3, остання вважає, що її брат ОСОБА_4, міг подарувати або продати спірну частину квартири, що йому належала, лише родичам, а не сторонній людині, оскільки у данному випадку, відчуження 3/8 частини квартири на користь гр. ОСОБА_2 порушує її право, як співвласника та права члненів її сім»ї та моральним засадам.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов»язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов»язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін у справі, позивач по зустрічному позову ОСОБА_3 не надала суду доказів, удаваності договору дарування 3/8 частини квартри № 99, будинку № 22 по вул. Жмеринській у м. Києві, не повідомила суд, якій саме правочин, а не мету, намагалися приховати відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Також суд критично ставиться до тверджень позивача по зустрічному позову ОСОБА_3, що відповідач ОСОБА_4, не мав права дарувати 3/8 частини квартири АДРЕСА_2, сторонній особі, окрім родичів, і мав перед прийняттям рішення щодо дарування своєї частки квартири, запропонувати іншим співвласникам її придбати, оскільки згідно вимог Цивільного кодексу України, п.п.51,54 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04р №20/5 не передбачено повідомлення учасників спільної часткової власності про свій намір одним із співвласників подарувати свою частку сторонній особі, тому до договору дарування правила визначенні у зазначених пунктах не застосовується, відсутні підстави для скасування договору дарування, а тому суд вважає, що у зустрічному позові необхідно відмовити.

Відповідно п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року, з доповненнями «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз»яснино, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами. Які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Зважаючи на те, що позивач по первісному позову не просить суд поділити спірну квартиру, суд вважає, що у зазначеній спірній квартирі може бути встановлений порядок її користування та володіння.

Зважаючи на те, що співвласниками спірної 5/8 частини квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3, 3/8 частини цієї квартри є ОСОБА_11, житлова площа спірної квартири складає 39,70 кв.м., зважаючи на те, що у спірній квартирі зареєстровані та проживають, окрім позивача по зустрічному позову ОСОБА_3, гр. ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_8, а також без реєстрації чоловік позивача по зустрічному позову ОСОБА_9 Зважаючи на те, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що у спірній квартирі можливо встановити порядок користування та володіння квартирою між співвласниками, виділивши ОСОБА_2 у володіння та користування ізольовану кімнату площею 10,3 кв.м., а ОСОБА_3, та членам її сім»ї, які разом із нею проживають суміжні кімнати 17,1 кв.м та 12,3 кв.м., підсобні приміщення залишити у спільному користування сторін, а також усунути перешкоди у користування власністю ОСОБА_2 Іванінвні та вселити її у спірну квартиру, а тому первісний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.317, 319, 235, 358, 391,717 ЦК України, ст.ст.3,10,11,57-60,88, 208-209, 212-215,294,295 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити.

Встановити порядок володіння та користування квартирою №99 по вул. Жмеринській,22 у м. Києві, виділивши ОСОБА_2 у володіння та користування кімнату житловою площею 10,3 кв.м., виділивши ОСОБА_3 та членам її сім»ї у володіння та користування суміжні кімнати 17,1 кв.м та 12,3 кв.м, коридор, вбиральню, ванну кімнату, кухню залишити у спільному користуванні.

Усунути перешкоди у користуванні власністю та вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_7.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення, або у порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: Т.О. Величко