Справа №2-121/10 12.10.2010 12.10.2010 12.10.2010
Провадження №22ц-5039/10
Справа N 22ц 5039 - 2010 року. Головуючий у 1 інстанції Біцюк А.В.
Категорія 50. Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України.

12 жовтня 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Осипенко О.С.,

з участю:

прокурора Круш Т.О.,

позивачки ОСОБА_2,

3-ї особи ОСОБА_3,

у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 переглянула рішення місцевого Казанківського районного суду Миколаївської області від 7 травня 2010 року, ухваленого в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (до одруження ОСОБА_2) ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів, стягуваних на дитину до досягнення нею повноліття, та стягнення аліментів на повнолітню доньку, яка продовжує навчання і потребує утримання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі й зявилися до суду, виступ прокурора, який підтримав рішення суду 1 інстанції, перевіривши в межах оскарження докази,

у с т а н о в и л а:

18 грудня 2009 року ОСОБА_4 та неповнолітня ОСОБА_2 предявили позов до ОСОБА_6 про позбавлення останнього відносно них батьківських прав, мотивуючи це тим, що відповідач жорстоко поводиться в сімї, ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не піклується про їх здоровя, фізичний, моральний і духовний розвиток, не займається їх вихованням, не надає матеріального утримання.

Крім того, обидві просили стягнути з відповідача на користь їх матері аліменти: перша - у звязку з тим, що вона продовжує навчання і потребує утримання; а друга у звязку із тим, що батько проживає окремо від неї і не надає матеріальної допомоги.

Посилаючись на зазначене просили позов задовольнити.

У подальшому ОСОБА_2 свої вимоги уточнила, просила збільшити розмір аліментів, стягуваних щомісячно з батька на користь матері на її утримання до ? частки від доходу того, але не менше встановленого законом розміру, починаючи виплату з 19 листопада 2006 року.

Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що хоча і сам знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, оскільки є інвалідом війни і живе на пенсію, проте у межах можливого надає матеріальне утримання дочкам. Приймати ж участь у їх вихованні не міг, бо цьому перешкоджала мати дітей, безпідставно викликаючи при його появі працівників міліції.

Прокурор та представник органу опіки та піклування проти позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав заперечували.

Притягнута до участі у справі як третя особа ОСОБА_3 позов підтримала.

Рішенням місцевого Казанківського районного суду Миколаївської області від 7 травня 2010 року позов задоволено частково, ОСОБА_6 позбавлено батьківських прав по відношенню до ОСОБА_2 і з нього на її утримання стягнуто аліменти.

В задоволені решти позовних вимог відмовлено за їх безпідставністю.

ОСОБА_3І та ОСОБА_2 подали на це рішення апеляційну скаргу, в якій просять:

●скасувати його в частині позбавлення ОСОБА_6 батьківства і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у цій вимозі;

●в частині ж стягнення аліментів змінити, стягнувши їх і за минулий час.

Скаргу обгрунтовували, зміною поведінки відповідача та його бажанням особисто виховувати неповнолітню доньку.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду 1 інстанції в частині задоволення вимоги про позбавлення ОСОБА_6 батьківства скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у названій вимозі; в частині збільшення розміру аліментів рішення змінити виклавши в іншій редакції та додавши висновок про початок їх стягнення у новому розмірі.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Задовольняючи вимогу про позбавлення ОСОБА_6 батьківства відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_2, суд 1 інстанції виходив з того, що для цього є законні підстави, а саме, доведеність жорстокого відношення батька до дитини.

Збільшуючи розмір аліментів, стягуваний на утримання ОСОБА_2, місцевий суд виходив що для цього теж є законні підстави, проте стягнення за нововизначеним розміром слід проводити не за минулий час, як того бажали позивачі, а з дня набрання чинності рішенням суду 1 інстанції.

Колегія суддів судової палати повністю не погоджується з висновком місцевого суду щодо позбавлення відповідача батьківства і не у повній мірі щодо зміни розміру аліментів.

Так, ст. ст. 21, 24, 51 Конституції України, ст. 5 СК України закріплено що,

●громадяни України рівні у їх гідності та правах;

●права і свободи людини є невідчужуваними та непорушним;

●сімя, дитинство, материнство й батьківство охороняються державою;

●материнство та батьківство в Україні охороняється й заохочується державою.

Законним обмеженням такого - є положення ст. 164 СК України, яка передбачає, що батьки або один із них можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини, а також якщо є хронічними алкоголіками або наркоманами.

При цьому, слід враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правової відповідальності, яка наступає при винній поведінці батьків чи одного з них.

На момент постановляння місцевим судом оскаржуваного рішення, доведених підстав для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки не було.

Відповідач не вчиняв будь яких дій на шкоду своїй дитині, по мірі можливості надавав і надає доньці утримання, бажав і бажає виконувати свої батьківські обовязки, піклуватися про здоровя дитини, про її фізичний, моральний і духовний розвиток, займатися її вихованням, а тому, відповідно до ст. ст. 58-60 ЦПК України, суд 1 інстанції зобовязаний був відмовити у цій вимозі.

Оскільки той був іншої думки щодо процесуальної долі вказаної вимоги, то право батька на особисту участь у вихованні дитини слід захистити рішенням апеляційної інстанції, відмовивши у вимозі про позбавлення ОСОБА_6 батьківства.

Що ж до позовної вимоги про зміну розміру аліментів, стягуваних на утримання неповнолітньої ОСОБА_2, то суд дійшов вірного висновку про її обґрунтованість і визначив новий розмір у ? частку заробітку (доходу) платника.

Разом з тим, суд помилково вважав, що стягнення у новому розмірі слід проводити не з дня звернення до суду з позовом, а з дня набрання рішенням суду чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а тому стягнення з відповідача аліментів у новому розмірі слід розпочати з 18 грудня 2009 року (а.с. - 1), оскільки названа дата є днем звернення до суду.

За такого, рішення в цій частині підлягає корегуванню, шляхом викладення в новій редакції з зазначенням початку стягнення аліментів у новому розмірі.

Що ж до вимоги осіб, які подали апеляційну скаргу, про проведення стягнення у новому розмірі з грудня 2006 року, то вона не може братися до уваги, оскільки суперечить ч. 2 названої статті.

Керуючись ст.ст. 307 - 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення місцевого Казанківського районного суду Миколаївської області від 7 травня 2010 року в частині задоволення вимоги ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_6 батьківства відносно неї скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у названій вимозі відмовити за її безпідставністю.

Рішення в частині вирішення вимоги про збільшення розміру аліментів змінити, виклавши в наступній редакції.

Збільшити розмір аліментів, стягуваних щомісячно з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 з 1/6 до ? частки від заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення проводити починаючи з 18 грудня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з дня його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді: