Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-474/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іван юти Т.Є.

при секретарі Зайченко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кагарлику справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської Ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення

встановив :

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 2.02.2007 року помер ОСОБА_4, який проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, який належав йому. Також згідно листа сільської ради йому належала земельна ділянка площею 0,44 га.. Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадкоємцем його сестра - позивачка, яка успадкувала житловий будинок. Крім будинку позивачка також успадкувала земельну ділянку біля спадкового будинку площею 0,44 га, яку виявила бажання приватизувати. Однак в ОСОБА_2 сільській ради позивачка дізналась, що 23.01.1992 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради було прийнято рішення №1 відповідно до якого ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку розміром 0,12 га для садівництва за рахунок земель ОСОБА_2 сільської ради. Також рішенням 10 сесії 21 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 4.02.1992 року сільська рада вирішила надати земельну ділянку для будівництва садового будинку розміром 0,12 га ОСОБА_3 В дійсності вказана земельна ділянка була виділена за рахунок землі, яка перебувала у користуванні ОСОБА_4

А тому просить визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ради №1 від 23. 01.1992 року відповідно до якого виконавчий комітет виділив ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,12 га для садового будинку за рахунок земель ОСОБА_2 сільської ради в с.Шубівка по вул..Дидикала. Визнати незаконним та скасувати рішення десятої сесії двадцять першого скликання ОСОБА_2 сільської ради від 4.02.1992 року про надання земельної ділянки для будівництва садового будинку розміром 0,12 га ОСОБА_3

22.12.2009 року позивачка та її представник уточнили свої позовні вимоги і просять також визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_2 сільської ради від 27.05.2008 року .

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради проти позову заперечив, і суду пояснив, що після смерті батьків ОСОБА_4 успадкував їх будинок, але до сільської ради про надання йому у користування або передачу у власність земельної ділянки біля спадкового будинку не звертався. Державний акт на спірну земельну ділянку спадкодавцем ОСОБА_4 не виготовлявся. Спірна земельна ділянка ОСОБА_3П, була виділена рішенням ОСОБА_2 сільської ради за життя спадкодавця ОСОБА_4, яких він не оскаржував.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечив і суду пояснив, що в 1992 році йому було виділено земельну ділянку по вул..Дидикало в с.Шубівка, яка колись належала його бабі. На даний час він одержав державний акт на право власності на земельну ділянку, а також в 1992 році одержав будівельний паспорт на земельну ділянку під будівництво індивідуального житлового будинку та надвірних господарчих робіт, в якому мається акт відведення в натурі присадибної земельної ділянки, витяг з розпорядження Представника Президента України в Кагарлицькому районі про погодження будівництва індивідуального житлового будинку

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що в позові слід відмовити, з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення виконкому ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів №1 від 23.01.1992 року ОСОБА_3 виділено земельну ділянку розміром 0,12 га для садового будинку за рахунок земель ОСОБА_2 сільської ради в с.Шубівка по вул..Дидикало та дозволено будівництво садового будинку на виділеній земельній ділянці.

Рішенням 10 сесії 21 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 4.02.1992 року ОСОБА_3 надано земельну ділянку для будівництва садового будинку розміром 0,12 га.

Вказана земельна ділянка представником виробничо-технічного бюро при районному архітекторові була відведена в натурі, а також виготовлено будівельний паспорт на земельну ділянку та розпорядження представника Президента України в Кагарлицькому районі від 27.05.1992 року погоджено будівництво будинку ОСОБА_3П, в с.Шубівка по вул..Дидикала.

Виділення спірної земельної ділянки відбувалось до 2.02.2007 року, тобто до смерті спадкодавця ОСОБА_4 та у відповідності до вимог Земельного Кодексу України 1990 р., введеного в дію з 15.03.1991 р..

Позивачка являється спадкоємицею після смерті 2.02.2007 року свого брата ОСОБА_4, який прожива в с.Шубівка по вул..Дидикала,45, та успадкувала вказаний будинок. Спадковий будинок не розміщений на спірній земельній ділянці, поскільки знаходиться по вул..Дидикала, 43-а в с.Шубівка.

Відповідно до ст.. 22, 23 ЗК України (1992 р., який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, а саме державного акту. Передача земельних ділянок у приватну власність або надання у користування здійснюється Радами на території яких розташовані земельні ділянки .

В разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування з питань земельних ресурсів, спір вирішується судом. Відповідно до п.9 ППВС України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року власник земельної ділянки або землекористувач, без згоди яких прийнято рішення про вилучення землі, можуть пред»Явити позов про визнання недійсним рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування.

За життя спадкодавець ОСОБА_4 з оскарженням даного рішення не звертався.

Рішенням ОСОБА_2 сільської ради від 27 травня 2008 року ОСОБА_3 передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,12 га в с.Шубівка по вул..Дидикала, 43-а.

Вказане рішення відповідає вимогам Земельного Кодексу України, а саме:

ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України згідно якої громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом;

ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України згідно якої громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Відповідно до пункту б) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва не більше 0,12 гектара.

Тому, передача у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,12 га по вул.Дидикала в с.Шубівка здійснювалась у відповідності до порядку та в межах норм безоплатно передачі, які визначені Земельним кодексом України.

Також згідно ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, переходить право власності або право користування земельною ділянкою земельною ділянкою на якій вони розміщені та яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Тому суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати саме норми ст.. 1225 ЦК України, а не ст.. 120 ЗК України, на яку посилається позивачка в своїй позовній заяві.

Згідно ч. 1 ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Ст.. 121 ч.1 п.г) громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності - для будівництва та обслуговування жилого будинку , господарських будівель та споруд у селах не більше 0,25 гектара, на що має право позивачка.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Позивачка ОСОБА_1. не надала суду доказів, які б давали підстави визнати рішення ради №1 від 23.01.1992 року ОСОБА_3 виділення земельної ділянки розміром 0,12 га для садового будинку за рахунок земель ОСОБА_2 сільської ради в с.Шубівка по вул..Дидикало, Рішенням 10 сесії 21 скликання ОСОБА_2 сільської ради від 4.02.1992 року ОСОБА_3 про надання земельної ділянки для будівництва садового будинку розміром 0,12 га., та рішення від 27 травня 2008 року про передачу ОСОБА_3 безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,12 га в с.Шубівка по вул..Дидикала, 43-а. недійсними. Не надано позивачкою доказів, що вона має право на земельну ділянку площею 0,44 га по вул..Дидикала в с.Шубівка, розмір якої був вказаний у земельно-шнуровій книзі ОСОБА_2 сільської ради за ОСОБА_4, будинок якого успадкувала позивачка, і що саме з ділянки, якою користувався спадкодавець, виділено земельну ділянку відповідачу ОСОБА_3, та доказів про те, що вказана земельна ділянка увійшла до складу спадщини, позивачка не надала.

Суд також вважає безпідставним посилання позивачки на акт про те, що згідно земельно-кадастрової книги за спадкодавцем числилась земельна ділянка розміром 0,44 га, поскільки згідно довідки архівного відділу Кагарлицької РДА №18-1-9-20 від 20 липня 2010 року відомостей про виділення земельної ділянки чи відмову у виділенні спадкодавцю - ОСОБА_4 не значиться. До сільської ради про виділення у власність земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,19 га для ведення особистого селянського господарства по вул..Дидикала, 45 позивачка звернулась у червня 2008 року, тобто після передачі ОСОБА_3 у власність земельної ділянки 27 травня 2008 року, і рішення ради по вказаному питанню не вирішено.

А тому суд вважає, що права позивачки ОСОБА_1 не порушені, і підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 209,212,213,214,215,218 України, ст..116,118,121, 122,152 Земельного Кодексу України, ст.. 1218,1225 ЦК України, ППВС України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16.04.2004 року, суд,-

Вирішив :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської Ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішень відмовити.

РІшення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів

Суддя :