Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Котік Т.С.

суддів Косигіної A.M., Жигановської О. С. з участю секретаря Порохні М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк" про визнання незаконним збільшення процентної ставки за кредитним договором, повернення незаконно отриманих коштів та стягнення моральної шкоди, -

за апеляційною скаргою Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк" (надалі АКБ „Укрсоцбанк") на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2009 року, -

встановила:

В серпні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з вказаним позовом до суду та в обґрунтування вимог зазначав, що Банк в односторонньому порядку змінив умови договору. З 20 жовтня 2008 року підняв відсоткову ставку за договором кредиту від 03 березня 2006 року з 10,5% до 13,5%.

Позивач вважає, що такі дії банку порушують його права та суперечать нормам Цивільного Кодексу України, Законам України „Про банки і банківську діяльність" та „Про захист прав споживачів", а тому просив визнати незаконним збільшення процентної ставки, відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 гривень та зобов'язати відповідача повернути зайво сплачені кошти .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірними дії АКБ „Укрсоцбанк" щодо одностороннього збільшення розміру процентної ставки з 20 жовтня 2008 року з 10,5% до 13,5% річних за договором кредиту, який був укладений між ОСОБА_2 та банком 03.03.2006 року.

Зобов'язано АКБ „Укрсоцбанк" повернути позивачу кошти, які були ним отримані внаслідок незаконного збільшення процентної ставки в сумі 327,56 Євро.

Стягнуто з АКБ „Укрсоцбанк" на користь позивача 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди та на користь держави 51 грн. судового збору і 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник АКБ „Укрсоцбанк" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що Банк мав право в односторонньому порядку підвищувати розмір процентної ставки. Про вказані обставини позивач був належним чином повідомлений та з листопада 2008 року почав сплачувати за новою ставкою. Також апелянт вказує на те, що суд безпідставно стягнув моральну шкоду, оскільки позивач не навів причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями відповідача.

Вислухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 березня 2006 року між АКБ „Укрсоцбанк" та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 281/20-81. За умовами вказаного договору, ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 15 000 Євро зі сплатою 10,5% річних та встановлено порядок погашення суми основної заборгованості (а.с. 10-13).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання (ст. 652 ЦК України).

Пунктом 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Зі змісту пункту 2.6. кредитного договору від 03.03.2006 року вбачається, що відповідач має право ініціювати зміну розміру процентів та комісії у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно - інвестиційного комітету, Тарифного комітету Кредитора.

Пунктом 2.6.1. договору урегульована процедура зміни процентної ставки. Зокрема, у вказаному пункті зазначено, що про намір змінити розмір процентів та/або комісії за дострокове погашення кредиту, Кредитор зобов'язаний повідомити Позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладання відповідну додаткову угоду.

16 жовтня 2008 року відповідачем на адресу ОСОБА_2 було надіслано лист, відповідно до якого банк, враховуючи підвищення облікової ставки НБУ (постанова НБУ від 21 квітня 2008 року №107), зростання вартості грошових ресурсів на міжбанківському кредитному ринку України, на підставі рішення Управляючого комітету роздрібного бізнесу АКБ

„Укрсорцбанк" №380 від 24 вересня 2008 року повідомив про підвищення в односторонньому порядку розміру процентної ставки за договором кредиту № 281/290-81 від 03 березня 2006 року до 13,5% річних з 20 жовтня 2008 року та надіслав проект Додаткової угоди про підвищення процентної ставки (а.с.50, 51).

Проте, позивач вказаного листа та проекту Додаткової угоди не отримував, оскільки поштовий конверт із вкладеними додатками був повернутий на адресу банку (а.с.52-54). Про підвищення процентної ставки ОСОБА_2 дізнався з відповіді банку від 08.07.2009 року (а.с.8,9).

Враховуючи вищевикладене, доводи представника АКБ „Укрсоцбанк" про те, що позивач був повідомлений про збільшення процентної ставки є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Окрім того, відповідно до пункту 3.5 „Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" (надалі Правила), затверджених Постановою Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року, банкам надано право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку. Банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у зв'язку з волевиявленням однієї із сторін (зміни кредитної політики банку).

Відповідно до ч.5 пункту 3.4 зазначених вище Правил, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках, а тому банк повинен навести (математичну залежність) між запропонованим розміром ставки до розміру ставки Національного Банку України (надалі НБУ), а також обґрунтувати збільшення процентної ставки.

В листі та проекті Додаткової угоди, яка направлялася на адресу позивача, такі розрахунки та обґрунтування відсутні, а сам зміст листа є лише формальним попередженням про підвищення відсоткової ставки.

Таким чином, відповідач, змінюючи в односторонньому порядку розмір відсоткової ставки кредитного договору, діяв неправомірно, оскільки позива^ зроди на це не давав, Додаткових угод з цього приводу з позивачем не укладав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов і частині визнання неправомірними дій АКБ „Укрсоцбанк" щодс одностороннього збільшення розміру процентної ставки з 20 жовтня 200 року з 10,5% до 13,5% річних за договором кредиту, який був укладений мія ОСОБА_2 та банком 03.03.2006 року.

Доводи представника Банку про те, що позивач погодився з новим] умовами договору, оскільки з листопада 2008 року почав сплачуват] проценти за новою ставкою, є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що позивач лише 06.11.2009 року, післ отримання детального розпису сукупної вартості кредиту, зазначенн реальної, процентної ставки та абсотного значення подорожчання кредиту дізнався, що ним здійснюється оплата за процентною ставкою 13,5% (а.с 42,43), а тому вказана обставина не може бути розцінена, як визнанн позивачем нових умов договору.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення про визнання неправомірними дій АКБ „Укрсоцбанк" щодо одностороннього збільшення розміру процентної ставки з 20 жовтня 2008 року з 10,5% до 13,5% річних за договором кредиту, який був укладений між ОСОБА_2 та банком 03.03.2006 року.

Рішення суду про задоволення позовних вимог щодо повернення позивачу коштів, які були ним сплачені внаслідок незаконного збільшення процентної ставки в сумі 327,56 Євро підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в задоволенні вимог, оскільки суд визнав встановленими ті обставини, які не підтверджені належними доказами.

Так, на підтвердження факту сплати відсотків за підвищеною ставкою з 20 жовтня 2008 року по 31 листопада 2009 року в розмірі 327,56 Євро, позивачем надані (прогнозні) розрахунки процентної ставки (а.с. 19,20, 42,43), які не є належними доказами та не підтверджують таку сплату.

Разом з тим, ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до банку з вимогою про зарахування зайво сплачених сум (в разі підтвердження суми переплати) в рахунок майбутніх платежів, оскільки кошти за кредитом позивачем не сплачені в повному обсязі.

Що стосується вирішення судом першої інстанції спору про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає наступне.

Пунктом 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 p. N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної(немайнової) шкоди.

У зв'язку з тим, що правовідносини, які виникли між сторонами, є договірними, відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, як і умовами самого договору.

За таких обставин рішення суду в названій частині підлягає скасуйанню з ухваленням нового - про відмову в задоволенні вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.209,218, 303,307,309,313-315,317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк" задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2009 року в частині стягнення з Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та повернення незаконно отриманих коштів в сумі 327,56 Євро скасувати та ухвалити нове.Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерно - комерційного банку соціального розвитку „Укрсоцбанк" моральної шкоди та повернення коштів в сумі 327,56 Євро.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.