Справа №2а-1377/09 02.09.2010 02.09.2010 02.09.2010
Справа №22ц-3234/10 Суддя першої інстанції Чаус Л.В.
Категорія 57 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

2 вересня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів - Мурлигіної О.Я., Шолох З.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Очаківської міської ради ( далі - Управління праці) та ОСОБА_2

на постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2009 року

за позовом

ОСОБА_2 до Управління праці про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог він посилалася на те, що він як учасник бойових дій має право на щорічну разову державну допомогу до Дня Перемоги. Однак відповідач в 2004 - 2009 роках вказану допомогу виплачував йому у меншому розмірі, ніж передбачено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з наступними змінами (далі Закон ).

Посилаючись на викладене позивач просив зобов'язати відповідача виплатити 10695 грн. щорічної допомогу до 5 травня за вказані роки з розрахунку пяти мінімальних пенсій за віком.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2009 року позов задоволено частково. Управління праці зобовязано провести нарахування та виплату позивачу недоотриману ним щорічну допомогу за 2009 рік в розмірі 2150 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці просить скасувати постанову суду в частині задоволених позовних вимог. ОСОБА_2 просить скасувати постанову в повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. На думку апелянтів, рішення суду у вказаних частинах суперечать вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, з чим погоджуються сторони, що позивач є учасником бойових дій.

У відповідності до ч.5 ст. 12 Закону (із змінами, внесеними Законом від 25 грудня 1998 року) учасникам бойових дій передбачена виплата щорічно до 5 травня разова грошова допомога у розмірі пяти мінімальних пенсій за віком, що у 2009 році складає 2490 грн.

Встановивши, що позивачу у 2009 році виплачено лише 340 грн., а перерахунок та виплату допомоги у встановленому Законом розмірі відповідач проводити відмовляється, суд дійшов правильного висновку щодо порушення прав позивача. У звязку з чим обґрунтовано поклав на відповідача обовязок нарахувати та виплатити позивачу за 2009 рік недоплачену щорічну до 5 травня допомогу.

Також є обґрунтованими висновки суду про відмову в задоволенні позову про перерахунок допомоги за 2004 -2008 роки.

Доводи апелянта ОСОБА_2 про часткову відмову в задоволенні позову з приводу пропущення ним строків на звернення до суду суперечать змісту рішення суду, який відмовив в перерахунку допомоги за 3004 -2008 роки по суті.

Висновки суду в цій частині відповідають вимогам матеріального права.

Так, в ч.1 ст. 2 вказаного Закону зазначено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складаються з цього Закону та інших актів законодавства України.

Крім того, статтею 95 Конституції України визначено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Відповідно до п.2 ст. 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.

Так, в ст. 14 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XIІ вносилися зміни законами про Державний бюджет України на 2004-2008 роки, які містили обмеження щодо розміру виплат учасникам війни.

Зазначені Закони України в період з 05 травня по 30 вересня відповідних років та у відповідних частинах, протягом якого позивач міг отримати грошову допомогу, Конституційним Судом України не були визнані неконституційними. Таким чином, на період виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору в цій справі, були наявні нормативно-правові акти, які мали однакову юридичну силу, але по-різному встановлювали розмір щорічної допомоги учасникам бойових дій до дня Перемоги.

Отже, для вирішення цього спору суду необхідно було визначитись, який з цих законів є пріоритетним та підлягав застосуванню у виниклих правовідносинах.

Згідно зі статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року у справі № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному.

За такого з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний нормативно правовий акт, який діяв у часі раніше.

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Отже, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах повинні застосовуватися положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

Виходячи з наведених положень Конституції України та рішення Конституційного Суду України, а також враховуючи, що вищезазначеними положеннями Законів України щодо Державного бюджету України на 2004-2008 роки фактично змінено положення Закону, який діяв у часі раніше, пріоритетними в даному випадку є положення Законів України щодо Державного бюджету України.

Посилання апелянта на необґрунтованість висновків суду про розмір допомоги не можуть бути взяті до уваги оскільки Законом України "Про Державний бюджет України на 2009 рік", на відмінність від попередніх років, обмежень щодо застосування ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не встановлено.

Щодо постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2009 року № 211 "Про розміри разової грошової допомоги, що виплачується в 2009 році відповідно до Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", то вона є підзаконним актом, не може змінювати вимоги Закону, яким і слід керуватися при визначенні розміру допомоги.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" були внесені зміни до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Виплата щорічної допомоги до 5 травня учасникам бойових дій виплачувалася у розмірі, який визначався Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених Законом про Державний бюджет України. Однак рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення п. 20 розділу другого Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнані такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними) з часу ухвалення рішення.

За викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308,315 ЦПК України колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційній скарги Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Очаківської міської ради та ОСОБА_2 відхилити, а постанову Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді