Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-1076/2010 р..
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2010 р.

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі;

-головуючого судді Дюженко Л.А.,

-при секретарі ВолошинійМ.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської Ради, треті особи ; ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності

ВСТАНОВИВ:

У позовній заяві зазначено, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 з 22.10.1982 року.

В 1986 році, з метою придбання житла, вони вступили до ЖБК № 309 «Дніпроспецсталь-19», який будував житловий будинок № 40 по вул. Зерновій в м. Запоріжжі. Членом кооперативу був чоловік позивачки ОСОБА_5 Але оплату внесків за збудовану квартиру вони сплачували з сімейного бюджету.

Від шлюбу подружжя має двох синів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, а тому виникла потреба в поліпшені житлових умов. В тому ж кооперативі сторони з відповідного дозволу правління кооперативу та місцевої влади провели обмін квартири № 10 на трикімнатну квартиру № 77 більшої площі в тому будинку № 40 по вул. Зерновій, про що свідчить ордер на житлове приміщення № 134 від 20.02.1998 року.

22 червня 2009 року чоловік позивачки ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина за законом на майно, яке належало ОСОБА_5 Заповіту ОСОБА_5 не залишив.

Спадкоємцями за законом є позивачка ОСОБА_1 та їх сини ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також батьки чоловіка позивачки.

У встановленому законом строк позивачка та її сини ОСОБА_2 і ОСОБА_3, звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, батьки ОСОБА_5 подали заяву про відмову від спадщини на користь синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Під час подання документів позивачці стало відомо, що її чоловік оформив право власності на квартиру АДРЕСА_1 ще в 2006 році тільки на себе одного, про що є свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 24.07.2006 року, видане на підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації від 19.07.2006 року № 1638.

Позивачка вважає, що такі дії суттєво порушують її майнові права, оскільки відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу , належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Будь - яких угод між позивачкою та її чоловіком щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру не укладалось.

Статті 63, 69-71 СК України та ст.372 ЦК України визначають, що частки майна чоловіка та дружини, що належать їм на праві спільної сумісної власності, є рівними у випадку поділу цього майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що квартира набута під час шлюбу, а також те, що право приватної власності на квартиру оформлено за чоловіком позивачки ОСОБА_5, позивачка вважає, що зазначена квартира АДРЕСА_1 повинна бути визнана спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер 22.06.2009 р. і підлягає поділу як спільне майно подружжя, виходячи з того, що частки позивачки та її чоловіка є рівними, і визнано за кожним з них право власності на 1/2 частку квартири, оскільки через невизначеність часток у праві на квартиру позивачка не може одержати свідоцтво про право на спадщину, тому вона просить суд визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер 22.06.2009 р., та визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по 1/2 частці за кожним.

Представник відповідач позов визнав.

Треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, проти позову не заперечують.

Третя особа - приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про день слухання була повідомлена у встановленому законом порядку.

Суд, оцінивши і дослідивши докази по справі, вислухавши пояснення сторін, оглянувши:

технічний паспорт на спірну квартиру АДРЕСА_1; свідоцтво

про право власності на нерухоме майно № 1638 р від 24.07.2006 г., в якому вказано, що ОСОБА_5 на

праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2; ордер

на житлове приміщення № 134 виданого 20.02.1998 року гр.. ОСОБА_5 на сім'ю з чотирьох чоловік;

свідоцтво про смерть ОСОБА_5, померлого 22.06.2009 року, актовий запис № 5617

від 24.06.2009 року; свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_5 і ОСОБА_8

Григорівни, зареєстрованого 22.10.1982 року в відділі ЗАГСу міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий

запис № 2581; довідка голови правління ЖБК № 309 «Дніпроспецсталь - 19» про те, що в квартирі №

77 в будинку № 40 по вул. Зерновій в м. Запоріжжі зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_1

ОСОБА_9, ОСОБА_3, а також ОСОБА_5, який

помер 22.06.2009 р. копію спадкової справи приватного нотаріуса Запорізького міського

нотаріального округу ОСОБА_4 № 7 за 2009 рік; яку відкрили після смерті ОСОБА_5 - вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні доведено, позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5

з 22.10.1982 року.

В 1986 році, з метою придбання житла, вони вступили до ЖБК № 309 «Дніпроспецсталь-19», який будував житловий будинок № 40 по вул. Зерновій в м. Запоріжжі. Членом кооперативу був чоловік позивачки ОСОБА_5 Але оплату внесків за збудовану квартиру вони сплачували з сімейного бюджету.

Від шлюбу подружжя має двох синів; ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_9, а тому виникла потреба в поліпшені житлових умов. В тому ж кооперативі сторони з

відповідного дозволу правління кооперативу та місцевої влади провели обмін квартири № 10 на

трикімнатну квартиру № 77 більшої площі в тому будинку № 40 по вул. Зерновій, про що свідчить

ордер на житлове приміщення № 134 від 20.02.1998 року.

22 червня 2009 року чоловік позивачки ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина за законом на майно, яке належало ОСОБА_5 Заповіту ОСОБА_5 не залишив.

Спадкоємцями за законом є позивачка ОСОБА_1 та їх сини ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також батьки чоловіка позивачки.

У встановленому законом строк позивачка та її сини ОСОБА_2 і ОСОБА_3, звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом, батьки ОСОБА_5 подали заяву про відмову від спадщини на користь синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

При поданні документів позивачці стало відомо, що її чоловік оформив право власності на квартиру АДРЕСА_1 ще в 2006 році тільки на себе одного, про що є свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 24.07.2006 року, видане на підставі розпорядження голови Ленінської районної адміністрації від 19.07.2006 року № 1638.

Суд вважає, що такі дії суттєво порушують майнові права позивачки, оскільки відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу , належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 370 ЦК України частки у праві спільної сумісної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду.

Будь - яких угод між позивачкою та її чоловіком щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності на квартиру не укладалось.

Відповідно до ст. 63 СК України - чоловік та дружина мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не обумовлено договором між ними.

Статті 69-71 СК України та ст. 372 ЦК України визначають, що частки майна чоловіка та дружини є рівними у випадку поділу цього майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи, що квартира набута під час шлюбу, а також те, що право приватної власності на квартиру оформлено за чоловіком позивачки ОСОБА_5, суд вважає, що зазначена квартира АДРЕСА_1 повинна бути визнана спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер 22.06.2009 р. і підлягає поділу як спільне майно подружжя, виходячи з того, що частки позивачки та її чоловіка є рівними, і визнано за кожним з них право власності на 1/2 частку квартири, оскільки через невизначеність часток у праві на квартиру позивачка не може одержати свідоцтво про право на спадщину, тому суду слід визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер 22.06.2009 р., та визначити частки в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_5 по 1/2 частці за кожним.

Керуючись ст. ст. 370, 372 ЦК України, ст. ст. 63. 69-71 СК України, ст. ст. 10, 60, 212,213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_5, який помер 22.06.2009 р.

Визначити ідеальні частки співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3, вважати, що кожному: ОСОБА_1 належить, а ОСОБА_5, який помер 22.06.2009 р. належало на день смерті, по 1/2 частці квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий