Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
Справа№ 2-1242
Р І Ш Е Н Н Я
І М Я М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2010р.

Ніжинський міськрайонний суд

Чернігівської області

в складі: головуючого-судді Триголової В.М.,

при секретарі Носилевській О.В.,

з участю адвоката Подолянка В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ніжині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати боргу по аліментах,

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, пославшись на те, що вони з відповідачкою перебували в шлюбі і від шлюбу є син 1996р. народження. В 2001р. вони з відповідачкою шлюб розірвали і за рішенням суду він зобов`язаний був платити аліменти відповідачці на сина у розмірі ? ч. заробітку з 26 березня 2001р. Стягнення аліментів проводилось в військовій частині НОМЕР_1 , де він служив.

Після розірвання шлюбу вони з відповідачкою продовжували жити разом до 2010р. При розформуванні військової частини, де він служив в 2003р., виконавчий лист загубився.

Відповідачка не приймала ніяких мір для стягнення з нього аліментів після того, як виконавчий лист загубився, так як вони жили разом.

В квітні 2010р. відповідачка заявила, що хоче порвати з ним сімейні стосунки і жити окремо від нього. В квітні 2010р. вона почала шукати житло для себе, а в травні 2010р. вона з сином стала жити окремо від нього.

16 червня 2010р. він отримав з виконавчої служби постанову про відкриття провадження по виконавчому листу про стягнення з нього аліментів і йому був наданий розрахунок боргу по аліментах за останні три роки.

Так як ці останні три роки вони з відповідачкою жили однією сім`єю, він просить звільнити його від боргу по аліментах. Крім того, він не працює, отримує пенсію, а тому у нього немає коштів, щоб сплатити цей борг.

В суді позивач позов підтримав і пояснив, що в шлюбі з відповідачкою вони перебували з 1992р. В 1996 р. у них народився син ОСОБА_3 . В 2001р. вони з відповідачкою шлюб розірвали і в цьому ж, 2001р. з нього були стягнуті аліменти на сина на користь відповідачки у розмірі ? ч. заробітку. Виконавчий лист був направлений в військову частину, де він проходив службу, на виконання. Незважаючи на офіційне розірвання шлюбу, вони з дружиною і сином продовжували жити однією сім`єю, мали спільний бюджет, робили ремонт в квартирі, придбавали необхідні речі, попередньо обговорюючи покупки. У них в квартирі був сейф, куди він клав свій заробіток, а відповідачка свій. Коли необхідно було щось купити, ці спільні гроші і використовувались ними. Між ними були нормальні сімейні стосунки, а тому, коли військова частина, в якій він служив, в 2003р. була розформована і виконавчий лист при пересилці загубився, відповідачка, не брала його дублікат і не пред`являла його до виконання.

Так прожили вони до 2010р. , коли дружина раптом заявила йому в квітні 2010р., що намірена жити окремо від нього. В травні 2010р. вона з сином переселилась до іншої квартири, де зараз і живе з сином та зі своїм співмешканцем.

16 червня 2010р. він одержав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу про стягнення з нього аліментів. Разом з цим він отримав розрахунок боргу по аліментах за останні три роки з 27 травня 2007р. по 27 травня 2010р. Виявилось, що такий розрахунок зроблений за заявою відповідачки.

Так як всі ці роки вони жили з відповідачкою і сином однією сім`єю, мали спільний бюджет, він матеріально утримував сина разом з відповідачкою і вона в цей період не пред`являла виконавчий лист до виконання, він просить звільнити його від боргу по аліментах за період з 27 травня 2007р. по 27 травня 2010р., що нарахований державним виконавцем.

Відповідачка до суду не з`явилась, але надіслала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, але в присутності її представника адвоката Подолянка В.П. і в позові позивачеві відмовити.

Представник відповідачки в суді позову не визнав і пояснив, що після розлучення позивач, відповідачка і їх син дійсно жили разом, проте, спільного бюджету не вели. Відповідачка за власні кошти робила в квартирі ремонт, купувала необхідні для дому і для сина речі, сплачувала за навчання сина у школі мистецтв. В травні 2010р. вони припинили спільне життя і вона пред`явила в виконавчу службу виконавчий лист про стягнення аліментів на сина з позивача для виконання. Так як вона має право просити стягнути заборгованість по аліментах за останні три роки, вона цим скористалась, а державний виконавець прийняв до уваги це прохання відповідачки і нарахував позивачу заборгованість за три роки.

Представник відповідачки адвокат Подолянко В.П. просив в позові позивачеві відмовити.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши позивача, представника відповідачки і свідків, прийшов до висновку, що заявлений позивачем позов обґрунтований, доведений ним, а тому підлягає задоволенню з таких підстав:

В суді встановлено, що сторони перебували в шлюбі і від шлюбу в них є син ОСОБА_3 1996 р. народження. В 2001р. сторони шлюб розірвали і в цьому ж році з позивача на користь відповідачки були стягнуті аліменти на сина у розмірі ? ч. заробітку. Незважаючи на розірвання шлюбу в 2001р. сторони жили разом до травня 2010р. Цього не заперечували в суді ні позивач, ні представник відповідачки. З довідки військової частини НОМЕР_1 (а.с.10) видно, що в 2003р. виконавчий лист пересилався до виконавчої служби. Як пояснив в суді позивач і чого не заперечував в суді представник відповідачки, при пересилці виконавчий лист загубився і з цього часу відповідачка перестала отримувати аліменти. Разом з тим, з 2003р. по 2010р. вона не зверталась за видачею дублікату виконавчого і не пред`являла його до виконання.

Це, на думку суду, говорить про те, що між сторонами були нормальні сімейні відносини протягом цього часу, у них був спільний бюджет і у відповідачки не було необхідності пред`являти виконавчий лист до виконання.

Те, що між сторонами протягом 2001-2010р.р. були нормальні сімейні відносини підтвердила допитана в якості свідка мати позивача ОСОБА_4 і свідок ОСОБА_5 , яка, зокрема пояснила, що вона живе по сусідству з матір`ю позивача і бачила, як часто, в тому числі і в 2010р., позивач з дружиною приходили в гості до матері позивача з своїм сином, часто залишали в матері позивача на деякий час свого сина. Зі всього було видно, що це дружна хороша сім`я.

Свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 пояснили що вони живуть по-сусідству з позивачем і протягом останніх декількох років спілкувались з ним та відповідачкою, часто бували одне в одного. Позивач жив з відповідачкою і своїм сином. Між ними були нормальні стосунки. Це була хороша сім`я. В 2010р. відповідачка залишила позивача, забравши сина з собою.

При таких обставинах, суд вважає, що, якби з 2003р. по 2010р. у сторін не було спільного бюджету і відповідачка утримувала сина сама, їй ніщо не перешкоджало протягом всього цього періоду пред`явити до виконання виконавчий лист про стягнення з позивача аліментів, проте вона цього не зробила.

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження видно, що виконавчий лист про стягнення аліментів відповідачка пред`явила до виконання лише 27 травня 2010р.

З розрахунку заборгованості, зробленого державним виконавцем (а.с.2) видно, що йому нарахована заборгованість по аліментах з 27 травня 2007р. по 27 травня 2010р. у розмірі 18568 гр. 47 коп.

Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути стягнуті, якщо стягувач надасть докази, що він вживав заходів до стягнення аліментів, але не міг їх одержувати по незалежних від нього причинах. Таких доказів відповідачка суду не надала. Згідно зі ст. 197 СК України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред`явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджені аліменти, що має місце в даному випадку.

В підтвердження того, що тільки вона матеріально забезпечувала сина під час спільного життя з позивачем, відповідачка надала суду квитанції про сплату за навчання в школі мистецтв. Проте, в цих квитанціях вказані прізвище сина сторін і його ім`я, а хто вносив ці платежі, з квитанцій невідомо. Навіть, якби в них і було вказано, що гроші сплачувала відповідачка, це не значить, що це тільки її особисті гроші.

На підставі ви кладеного та керуючись ст. 215 ЦПК України, ст. ст. 191 і 197 СК України, суд

ВИРІШИВ:
ОСОБА_1 звільнити від сплати боргу по аліментах на користь ОСОБА_2 на сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 27 травня 2007р. по 27 травня 2010р. у розмірі 18568 (вісімнадцять тисяч п`ятсот шістдесят вісім) гривень 47 копійок, нараховані державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської обл. через Ніжинський міськрайонний суд.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя