Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судці судців Котік Т.С.

ОСОБА_1, ОСОБА_2

з участю секретаря

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу

за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада~2009 року, -

встановила:

В травні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що є наймачем однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Разом з ним в квартирі зареєстровані відповідачка та їх дочка. Позивач зазначає, що з 01.01.2006 року по 01.01.2009 року тільки він сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги, а тому просив суд стягнути з відповідачки 1/2 частину коштів, які ним сплачені протягом вказаного періоду за утримання квартири в розмірі 2 101 грн.11 коп.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2009 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 порушує питання про скасування рішення суду та просить направити справу на новий розгляд. Зазначає, що суд не врахував, що позивач до грудня 2006 року не проживав в квартирі та не ніс витрати по її утриманню, вона після вселення в зазначену квартиру нарівні з позивачем несла витрати по утриманню квартири, однак у зв'язку з неявкою в судове засідання 23.11.2009 року, не змогла надати суду всі необхідні докази.

Вислухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах,

передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну відповідальність з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Якщо особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України (дружина, діти), перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири АДРЕСА_2. Разом з ним, в квартирі зареєстрована відповідачка та їх дочка ОСОБА_8 0лексіївна-08.09.1990 року народження (а.с.5).

За період з січня 2006 року по січень 2009 року ОСОБА_9 самостійно сплатив кошти на утримання квартири в розмірі 364 грн.64 коп., комунальні послуги: за користування природним газом - 296 грн.26 коп.; за водопостачання та водовідведення -1480 грн.66 коп., за теплопостачання -819 грн.25 коп. та 1225 грн.57коп.; за постачання електроенергії - 15 грн.80 коп. (а.с. 6-31).

Задовольняючи позов суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідачка повинна нести солідарну майнову відповідальність за зобов'язаннями, які випливають з договору найму.

Однак, визначаючи розмір майнової відповідальності, судом не враховано, що до 22 вересня 2006 року відповідачка була позбавлена можливості користуватися квартирою 102 по вул. Кірова,48-А в м. Коростені з вини позивача.

Вказані обставини підтверджуються рішенням Коростенського міськрайонного суду від 15.02.2006 року про вселення ОСОБА_10 разом із дочкою ОСОБА_11 в спірну квартиру та постановою про закінчення виконавчого провадження від 22.09.2006 року (а.с. 75, 77), а також не заперечуються позивачем при розгляді справи в апеляційній інстанції.

Також, судом не враховано, що у вересні 2008 року, дочка сторін - ОСОБА_11 досягла повноліття, а тому з вказаного часу має нести всі витрати пов'язані з утриманням квартири.

З вимогами до дочки про стягнення майнової шкоди в порядку регресу, ОСОБА_9 не звертався, однак вказана обставина не дає підстав для стягнення коштів з 01.10.2008 року тільки з відповідачки.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру майнової шкоди. На користь ОСОБА_9 необхідно стягнути з відповідачки 1 326 грн.ЗО коп.

Вказана сума складається з 1/2 частини коштів сплачених позивачем за комунальні послуги:

-508 грн. 64 коп. за водопостачання та водовідведення, з яких 247 грн.18 коп. за період з 01.10.2006 року до 01.10.2008 року та 261 грн.46 коп. за період з 01.10.2008 року по 01.01.2009 року (а.с.9-11,30);

-75 грн.72 коп. за користування природним газом, з яких 37 грн.86 коп. за період з 01.10.2006 року до 01.10.2008 року та 37 грн.86 коп. за період з 01.10.2008 року по 01.01.2009 року (а.с.6-8,27);

-182 грн.31 коп. на утримання квартири за період з 01.10.2006 року по 01.01.2009 року;

-559 грн.63 коп. за послуги по теплопостачанню, з яких 459 грн.63 коп. за період з 01.10.2006 року по 01.10.2008 року та 100 грн. за період з 01.10.2008 року по 01.01.2009 року (а.с. 12-15,26). Решта суми, яка зазначена позивачем, як оплата за послуги з теплопостачання, суд не враховує, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження сплати вказаної суми, та періоду за який вона виникла.

Також, суд не враховує суму - 15 грн.80 коп., сплачену ОСОБА_9 за користування електричною енергією, оскільки такі кошти були сплачені ним в період до вселення відповідачки в квартиру АДРЕСА_2.

Доказів на підтвердження того, що з часу вселення в квартиру, ОСОБА_10 нарівні з позивачем несла витрати по утриманню квартири не надано, а тому такі доводи є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія судців, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Змінити рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 листопада 2009 року в частині визначення розміру майнової шкоци.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 326 гривень ЗО коп. на відшкодування майнової шкоди.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.