Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2010 року Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Гречаної С.І.,

при секретарі Аксентюк Н.Л.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

07 грудня 2009 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову за якою просить накласти арешт на майно (рухоме/нерухоме) що належить відповідачу ОСОБА_2 та арешт на нежитлові приміщення розташованих в м. Миколаєві, вул. Адміральська, 19/2 належних відповідачу ТОВ "Визитхауз" на праві власності, та заборонити відповідачам вчиняти будь які дії по відчуженню майна.

Крім того заявник просить тимчасово відмовити у видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_2 та встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

У судовому засіданні представник позивача заяву підтримав.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали заяви, суд вважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.151, ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 ЦПК України суд може за заявою однієї із сторін забезпечити позов на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Заява про забезпечення позову розглядається в разі її обґрунтованості. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22.12.2006 р. № 9 при розгляді заяв про забезпечення позову, суд має пересвідчитися в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення, з'ясувати дані про особу відповідача, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з заявою, позовним вимогам. Вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З доданих до матеріалів справи ксерокопії іпотечного договору вбачається, що загальна сума переданого в іпотеку майна значно перевищує суму позову /а.с.28-35/. Тому, яка існує конкретна необхідність у додатковому забезпеченні позову, позивачем не зазначається, а само по собі посилання на можливість виконання рішення є лише нічим не підтвердженим припущенням. Більш того, заявником не зазначено, на яке конкретно майно відповідачів слід накласти арешт, яка його вартість, де воно знаходиться.

Представником також не доведено й обґрунтованість вимог позивача про застосування до ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, не зазначені обставини, які є безспірними, для вжиття обмежень у виїзді відповідача за кордон.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Позивач у заяві керувався лише припущеннями, зазначивши, що в разі виїзду боржника за кордон, може бути істотно утруднене або унеможливлене виконання рішення.

При цьому позивач не звернув увагу на те, що сама по собі наявність несплаченого кредиту не є підставою для обмеження виїзду за кордон, оскільки у даному випадку зобов'язання достатньо забезпечені майном боржника.

Крім того, позивач не надав суду дані відносно особи боржника, місце реєстрація, місце роботи, наявність або відсутність у нього закордонного паспорту, тощо.

Отже, за відсутності обставин передбачених ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" можуть бути порушено право ОСОБА_2 передбачене ст.33 Конституції України щодо гарантованої свободи пересування.

Виходячи з викладених обставин, не вбачається підстав для задоволення заяви позивача ПАТ "Перший Український Міжнародний банк" про забезпечення позову, оскільки його вимоги щодо виду забезпечення позову неконкретизовані, не є співмірними з заявленими позовними вимогами, суттєво порушують права відповідачів.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Перший Український Міжнародний банк" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ С.І. ГРЕЧАНА