Справа № 2-1184/10
РІШЕННЯ

Іменем України

12 липня 2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді РУДНЄВОЇ О.О.

при секретарі КУЧЕРЯВЕНКО А.М.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином в наслідок дорожньо- транспортної пригоди ,-

установив:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який пізніше уточнили та доповнили, відповідно до якого просять стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 37344,37 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн., на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 644,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн.. В обґрунтування свого позову ОСОБА_5 зазначив, що 01.02.2008 року біля 17.45 годин відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 2110, державний номер НОМЕР_1, рухався по Салтівському Шосе зі сторони вулиці ОСОБА_6 в напрямку вулиці Халтуріна в м. Харкові у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9-а ПДД України, а в напрямку руху по вказаній вулиці в районі будинку № 43, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.5; 10.1; 11.4 ПДД України, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_7, що рухався назустріч, внаслідок чого ОСОБА_5 як особі, що знаходилась у момент зіткнення в салоні ОСОБА_7 в якості пасажира, було завдано тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2009 року провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України припинено, ОСОБА_4 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року. Разом з тим звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року є не реабілітуючою обставиною. Внаслідок ДТП ОСОБА_2 як власнику автомобіля ОСОБА_7, державний номер НОМЕР_2, було завдано майнової шкоди, оскільки внаслідок ДТП його автомобіль було пошкоджено та згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 1687 по кримінальній справі № 57080117 від 23.05.2009 року матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля ОСОБА_7, державний номер НОМЕР_2, складає 28971,58 грн. Разом з тим, відповідно довідки Головного управління статистики в Харківській області Державного департаменту статистики України № 12-25/643 від 10.08.2009 року індекс інфляції по України за період з лютого 2008 року по липень 2009 року склав 1,289 рази. Таким чином, сума завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції становить 37344,37 грн. Також внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_7, державний номер НОМЕР_2, було сильно пошкоджено та для його евакуації з місця ДТП використовувались послуги автоевакуатора, оплата за які, відповідно квитанції № 6 від 01.02.2008 року, складає 500,00 грн., при цьому сплачував послуги автоевакуатора ОСОБА_3 Таким чином, сума матеріальної шкоди, що завдана ОСОБА_3 внаслідок ДТП з урахуванням індексу інфляції становить 644,50 грн. Крім того, злочинними діями відповідача ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_2 було завдано й моральної шкоди, оскільки внаслідок ДТП його автомобіль було сильно пошкоджено, внаслідок яких він втратив товарний вид. На ремонт автомобіля необхідно було витратити суттєві матеріальні кошти. ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідача з вимогою , щоб той добровільно відшкодував завдану ним шкоду, на що той відповідав, що ОСОБА_2 нічого від нього не отримає. Таким чином, сімя ОСОБА_2 залишилась без необхідного їм засобу пересування. ОСОБА_2 був вимушений витрачати свій особистий час на поїздки до ДАЇ, на проведення експертиз, в суд, що порушило нормальний уклад його життя, як законослухняного громадянина , що ніколи не звертався до правоохоронних органів та суду, від чого отримав стрес. Таким чином, завдану йому моральну шкоду він оцінює у 30000,00 грн. Крім того, злочинними діями відповідача ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_3 також було завдано й моральної шкоди, оскільки у момент ДТП він пережив страх за своє життя та здоровя, довгий час знаходився у стресовому, а потім у депресивному стані, що вплинуло на взаємовідносини з близькими, родичами, друзями, а також вплинуло на нормальний уклад його життя. Від отриманого шоку ОСОБА_3 не може відійти й досі. Він став боятись їздити на автомобілях, під час поїздок у нього виникають сильні душевні хвилювання. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав травму, що супроводжувалось сильними больовими відчуттями і по теперішній часу нього погано функціонує кисть правої руки, що додатково завдає йому моральних та фізичних страждань. На утриманні ОСОБА_3 знаходиться малолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та після ДТП він був позбавлений можливості возити її на автомобілі у зимовий період у лікувальні установи для лікування та профілактичні огляди, щеплення. Крім того, він відчув сильний стрес та переживання від того, що автомобіль, яким він керував, був наданий ОСОБА_3 його батьком та внаслідок ДТП був розбитий, що підірвало довіру його батька до нього як до водія, а крім того цей автомобіль був єдиним джерелом доходу в його сімї. Таким чином, ОСОБА_3 було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 30000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_9 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 37344,37 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн., на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 644,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 30000,00 грн..

Відповідач, його представник, адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні проти позову заперечували, зазначили, що, не заперечуючи провини у самому ДТП, сума позову матеріальної та моральної шкоди не обґрунтовані, оскільки позивачі не довели та не підтвердили свої обґрунтування та вимоги на які посилаються у позовній заяві. Сума моральної шкоди явно завищена та не відповідає розумності та справедливості, так як вчинений ОСОБА_4 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості, за який передбачено покарання не повязане з позбавленням волі. Крім того, на теперішній час основний дохід ОСОБА_4 це пенсія, за рахунок якої він живе та яка складає 1300,00 грн. Інших доходів та заробітків у нього немає. ОСОБА_4 вважає, що його діями ОСОБА_3 спричинена моральна шкода в розмірі 1000,00 грн., а матеріальна шкода нічим не доведена та не підтверджена.

Суд, вислухавши сторони по справі, представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що 01.02.2008 року біля 17.45 годин відповідач ОСОБА_4, знаходячись в нетверезому стані та керуючи автомобілем ВАЗ 2110, державний номер НОМЕР_1, рухався по Салтівському Шосе зі сторони вулиці ОСОБА_6 в напрямку вулиці Халтуріна в м. Харкові у стані алкогольного спяніння, чим порушив п. 2.9-а ПДД України, а в напрямку руху по вказаній вулиці в районі будинку № 43, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.5; 10.1; 11.4 ПДД України, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_7, що рухався назустріч, внаслідок чого ОСОБА_5 як особі, що знаходилась у момент зіткнення в салоні ОСОБА_7 в якості пасажира, було завдано тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.07.2009 року провадження по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України припинено, ОСОБА_4 звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року.

Разом з тим, відповідно до ст. 22 ЦК України в особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Таким чином, враховуючи викладене, ОСОБА_2 як власнику автомобіля ОСОБА_7, державний номер НОМЕР_2, було завдано майнової шкоди, оскільки внаслідок ДТП його автомобіль було пошкоджено та згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 1687 по кримінальній справі № 57080117 від 23.05.2009 року матеріальна шкода, завдана власнику автомобіля ОСОБА_7, державний номер НОМЕР_2, складає 28971,58 грн. Разом з тим, відповідно довідки Головного управління статистики в Харківській області Державного департаменту статистики України № 12-25/643 від 10.08.2009 року індекс інфляції по України за період з лютого 2008 року по липень 2009 року склав 1,289 рази. Таким чином, сума завданої ОСОБА_2 матеріальної шкоди з урахуванням індексу інфляції становить 37344,37 грн (28971,58+8372,87= 37344,37).

Також внаслідок ДТП автомобіль ОСОБА_7, державний номер НОМЕР_2, було сильно пошкоджено та для його евакуації з місця ДТП використовувались послуги автоевакуатора, оплата за які, відповідно квитанції № 6 від 01.02.2008 року, складає 500,00 грн., при цьому сплачував послуги автоевакуатора ОСОБА_3

Таким чином, сума матеріальної шкоди, що завдана ОСОБА_3 внаслідок ДТП з урахуванням індексу інфляції становить 644,50 грн (500,00 +144,50=644,50).

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів, тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд вважає, що постанова суду з кримінальної справи, яка набула чинності згідно вимог ч 3 ст..61 ЦПК України є підставою ,яка звільняє сторони від доказування при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо до якої встановлено ці обставини. На підставі вимог ч2 ст.14 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року « Амністія не звільняє від обов»язку відшкодувати заподіяну злочином шкоду, який покладено на винну особу вироком або рішенням суду»

На підставі цього суд вважає, що сторони не мають підстави доказувати ті обставини, які вже встановлені постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2009 року, яка набула чинності і не оскаржувала ся сторонами.

На підставі ст..41 Конституції України право власності в Україні охороняється законом.

На підставі ст..319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. Виходячи з вимог ст..328 ЦК України позивач набув право власності на законних підставах, до яких відноситься договір купівлі-продажу та має право розпоряджатися своїм правом власності відповідно закону незалежно від волі інших осіб ( ст.316 ЦК України)

На підставі ст..ст..321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України).

На підставі ст.. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода ,завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою ,яка її завдала.

На підставі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів , механізмів та обладнання .... На підставі ч 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом іншим обєктом використання ,зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі ч 5 ст.1187 ЦК України, особа ,яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду , якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно вимог Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди з змінами та доповненнями внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України №7 від 08.07.1994 р.,№11 від 30.09.1994 року, № 15 від 25.05.1998 року, № 9 від 24.10.2003 року п. 4 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності , повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Суд розяснював учасникам процесу вимоги ст..ст..10,11,60 ЦПК України про те, що докази по цивільній справі надаються сторонами, а судом тільки оцінюються. Суд вважає, що позивачі суду свої позовні вимоги щодо завдання їм моральної (немайнової) шкоди суду довели частково , про заподіяння їм моральної шкоди в повному обсязі належних доказів суду не надали. Відповідач належних доказів тим обставинам, що моральна шкода завдана не з його вини ,суду не надав.

Що стосовно позовних вимог кожного з позивачів про стягнення моральної шкоди в сумі 30000,00 гривень кожному з них, суд виходить з наступного: згідно вимог ст.. 1167 ЦК України 2003 року моральна (немайнова)шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

На підставі п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № ; з змінами , що внесені Постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 року №5 Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності(в тому числі інтелектуальної) прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ.

Суд вважає, що злочином, який скоєно відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди дійсно заподіяно шкоду праву власності позивача, його здоров»ю, але суд вважає ,що позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є частково доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими доводи позивача ОСОБА_2 про наявність у нього моральної шкоди, оскільки дійсно внаслідок ДТП його автомобіль було сильно пошкоджено, внаслідок яких він втратив товарний вид, тобто він отримав немайнові (психічній страждання) внаслідок заподіяння шкоди його власності. ОСОБА_2 неодноразово звертався до відповідача з вимогою , щоб той добровільно відшкодував завдану ним шкоду, на що той відповідав, що ОСОБА_2 нічого від нього не отримає. Таким чином, сімя ОСОБА_2 залишилась без необхідного їм засобу пересування. ОСОБА_2 був вимушений витрачати свій особистий час на поїздки до ДАЇ, на проведення експертиз, в суд, що порушило нормальний уклад його життя, як законослухняного громадянина, що ніколи не звертався до правоохоронних органів та суду, від чого отримав стрес.

Враховуючи тяжкість завданих ОСОБА_2 моральних страждань, суд вважає достатньою компенсацію за завдані йому моральні страждання у розмірі 3000,00 грн.

Також, суд вважає обґрунтованими доводи позивача ОСОБА_3 про наявність у нього моральної шкоди, оскільки дійсно внаслідок ДТП він пережив страх за своє життя та здоровя, довгий час знаходився у стресовому, а потім у депресивному стані, що вплинуло на взаємовідносини з близькими, родичами, друзями, а також вплинуло на нормальний уклад його життя. Від отриманого шоку ОСОБА_3 не може оговтатися й досі. Він став боятись їздити на автомобілях, під час поїздок у нього виникають сильні душевні хвилювання. Внаслідок ДТП ОСОБА_3 отримав травму, що супроводжувалось сильними больовими відчуттями і по теперішній часу нього погано функціонує кисть правої руки, що додатково завдає йому моральних та фізичних страждань. На утриманні ОСОБА_3 знаходиться малолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та після ДТП він був позбавлений можливості возити її на автомобілі у зимовий період у лікувальні установи для лікування та профілактичні огляди, щеплення. Крім того, він відчув сильний стрес та переживання від того, що автомобіль, яким він керував, був наданий ОСОБА_3 його батьком та внаслідок ДТП був розбитий, що підірвало довіру його батька до нього як до водія, а крім того цей автомобіль був єдиним джерелом доходу в його сімї, його здоров»ю заподіяно легкі тілесні ушкодження .

Таким чином, враховуючи тяжкість завданих ОСОБА_3 моральних страждань, суд вважає достатньою компенсацію за завдані йому моральні страждання у розмірі 5000,00 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення судових витрат підлягають задоволенню в повному обсязі на підставі вимог ст.ст.81,88 ЦПК України.

Керуючись ст..ст..10,11,60,81,88,209,212,214-215 ЦПК України, ст..41 Конституції України, ст..ст..16,22,23,319,321,328, 1166,1167,1187,1195 Цивільного Кодексу України , приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постанову Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», -

СУД ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду , заподіяну злочином у сумі 28 971,58 гривень (двадцять вісім тисяч дев»ять сот сімдесят одна гривня 58 копійок), стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 збитки ,що завдані збільшенням індексу споживчих цін (індексу інфляції) в сумі 8372,87 гривень (вісім тисяч триста сімдесят дві гривні 87 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. ( три тисячі грн. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду , заподіяну злочином у сумі 500,00 гривень (гривень п»ять сот копійок 00), стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 збитки ,що завдані збільшенням індексу споживчих цін (індексу інфляції) в сумі 144,50 гривень (гривень сто сорок чотири копійок 50)

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. ( п»ять тисяч грн. 00 коп.).

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_2 судові витрати, понесені сплатою за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 30,00 гривень в розмірі по 15,00 гривень кожному , стягнути з ОСОБА_4 на користь держави державне мито (судовий збір) в сумі 379,88 гривень.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня проголошення та шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20-ти днів після цього у порядку, передбаченому ч 4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий ,суддя О.О.РУДНЄВА

Рішення виготовлено суддею особисто в нарадчій кімнаті

Суддя О.О.РУДНЄВА