Справа №2-5020/10 01.12.2010 01.12.2010 01.12.2010
Провадження №22ц-8631/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-8631/10 Головуючий у 1-й інстанції Притуляк І.О. Категорія 41 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Вовненко Г.Ю.,

суддів: Буренкової К.О., Кушнірової Т.Б.

при секретарі: Кулик О.В.,

за участі: позивачки ОСОБА_2 і представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва області від 15 жовтня 2010 року за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_4

про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2010 року їй на праві власності належить 1/10 частина домоволодіння №20 по вул. Новосільській у м. Миколаєві. Цим же рішенням суду відповідачку було зобовязано не чинити їй перешкод у користуванні та розпорядженні зазначеною частиною домоволодіння. Однак відповідачка продовжує перешкоджає їй користуватися вказаним житловим приміщенням.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Постановлено вселити позивачку в належні їй на праві власності 1/10 частину домоволодіння №20 по вул. Новосільській у м. Миколаєві.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 О просила скасувати рішення, посилаючись на те, що воно не відповідає нормам процесуального права і є не виконуваним, оскільки поділ спірного житлового будинку в натурі між сторонами не відбувся.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Згідно 150 ЖК громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Статтею 391 ЦК передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 травня 2008 р., яке набрало законної сили, за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/10 частину домоволодіння №20 по вул. Новосільській у м. Миколаєві. Цим же рішенням зобовязано відповідачку не чинити позивачці перешкоди в користуванні даним житловим будинком.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 квітня 2010 р. ОСОБА_5 також є співвласником зазначеного будинку.

Проте, як видно із постанови прокуратури Заводського району м. Миколаєва від 7 травня 2010 р. ОСОБА_5 перешкоджає позивачці користуватися цим будинком.

Встановивши наведені обставини, суд на підставі ст. 391 ЦК, ст. 150 ЖК прийшов до вірного висновку про порушення права позивачки на користування даним житловим будинком, а тому обґрунтовано вселив її в це приміщення.

Між тим, як розяснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 8, 13 постанови №14 від 18 грудня 2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, а його резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і, зокрема, у ній мають бути зазначені конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Ухвалюючи рішення в частині вселення ОСОБА_2 у належну їй на праві власності 1/10 частину спірного житлового будинку, суд не звернув увагу на зазначені розяснення, внаслідок чого оскаржуване рішення в цій частині є не виконуваним, оскільки реальний поділ будинку між співвласниками не проведено.

Тому рішення слід змінити, зазначивши в абзаці другому резолютивної частини про вселення ОСОБА_6 у житловий будинок №20 по вул. Новосільській у м. Миколаєві, а не в 1/10 його частину.

Доводи апеляційної скарги про незаконність рішення про вселення позивачки в будинок безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.303, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 О задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва області від 15 жовтня 2010 року змінити, зазначивши в абзаці другому резолютивної частини: вселити ОСОБА_2 у житловий будинок №20 по вул. Новосільській у м. Миколаєві.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржене в касаційному порядку.

Головуючий : Судді :