справа №22-ц/178/10 Головуючий у 1 інстанції - Левик Я.А.
категорія прави - 50 Доповідач в апел. інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі Безп»ятко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2009 р. у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з участю Органу опіки та піклування Ковельської міської ради Волинської області про позбавлення батьківських прав - відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов. Зазначає, що суд не взяв до уваги висновок органу опіки та піклування м. Ковеля. В рішенні суд не вірно висвітлив покази сина позивачки ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення на підтримання апеляційної скарги

та перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до п. 2 ч.І ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованні дітей.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 В обгрунтування позову зазначала, що 20.06.2002 між нею та відповідачем було розірвано шлюб, який вони уклали 21.05.1997 року. За час шлюбних відносин у них народився син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачем. Відповідач після розірвання шлюбу жодної допомоги на утримання сина не надавав, а тому за рішенням суду з нього стягувались аліменти на користь позивача. З часу розірвання шлюбу відповідач виїхав за межі України та жодної участі у вихованні сина не бере, з сином не спілкується, аліментів не сплачує. Заборгованість по сплаті аліментів його перед позивачем складає близько 8 тис. грн. Місце перебування відповідача невідоме. У зв'язку із вказаним позивач неодноразово зверталась у різні інстанції із заявами та скаргами про злісне ухилення відповідача від сплати аліментів та від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина. Враховуючи наведене вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до сина, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Як видно з копії свідоцтва про народження від 6.12.1997 року, сторони є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що між позивачем та відповідачем 20.06.202 року розірвано шлюб.

З довідки про склад сім'ї та характеристики від 12.05.2009 року Ковельського РЖКП вбачається, що шлюб між сторонами розірвано 20.06.2002 року, позивачка має на вихованні двох неповнолітніх дітей.

Постановою Ковельського міського суду Волинської області від 15.04.2002 р. постановлено стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання т неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 в розмірі 1А частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 03 квітня 2002 р. до повноліття дитини.

З розрахунку заборгованості по аліментах ОСОБА_3, визначеного державним виконавцем, вбачається, що загальна заборгованість відповідача становила 8988,32 грн., фактично ним сплачено 3545 грн., борг - 5443,32 грн. (а.с. 16).

Як вбачається з матеріалів справи, висновком органу опіки та піклування м. Ковеля визнано доцільним позбавити батьківських прав гр. ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 батько неповнолітнього ОСОБА_4 не у повній мірі виконує свої батьківські обов'язки по вихованню та утриманні свого неповнолітнього сина. Проте вказане зумовлене об'єктивними обставинами, а саме неофіційним його перебуванням за кордоном - ум. Лондоні (ОСОБА_5), наявністю іншої сім'ї у відповідача та малолітньої дитини, нової сім'ї у позивача, відсутністю постійних засобів до існування у відповідача.

З висновком суду погоджується й колегія суддів, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, відповідач неофіційно перебуває за кордоном з 2004 року, а тому не має змоги бачитися із сином, час від часу висилає кошти та інші речі для сина, а заборгованість виникла у нього по сплаті аліментів, яку він частково погашає, через те, що у нього не було постійної роботи, а також наявність нової сім»ї та малолітньої дитини.

Відтак, покликання апелянта на те, що відповідач злісно ухиляється від батьківських обовязків є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 сплачує частково аліменти, дзвонить до сина та через свою маму передає для сина інші речі.

Таким чином суд вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, не знайшовши підстав умисного ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню сина.

З урахування зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення відповідає вимогам закону, інші доводи скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2009 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді