Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області
Справа №2-224/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2010 року Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Іващенка А.І. при секретарі - Шевкун О.Є.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди та моральної ШКОДИ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 04 травня 2008 року між ним та відповідачкою був укладений договір, термін якого не встановлювався, згідно якого він дав позивачці у борг 20000 гривень, зі сплатою йому 4% від зазначеної суми щомісячно. В 2009 році позивачка ОСОБА_2 порушила умови договору та перестала сплачувати йому відсотки за користуванням його грошима. На його звернення щодо сплати відсотків та суми боргу відповідачка ніяких дій не вчиняла. Так як , йому терміново були необхідні кошти на особисті нужди а потім на лікування він постійно звертався до ОСОБА_2 щоб вона повернула йому суму боргу, оскільки, відповідачка грошей не повертала він оформив декілька кредитів, за що повинен сплачувати великі відсотки, в звязку з неповерненням боргу був вимушений продати частину свого житла, переніс стрессові ситуації, вимушений був лікуватися та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму боргу яка складає 17623 гривень, 9100 гривень відсотків, 10000 тисяч моральної шкоди та судові витрати.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги уточнив та просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 17 500 (сімнадцять тисяч пятсот) гривень боргу , 7 (сім тисяч) гривень відсотків , 10 000(десять тисяч) гривень та 123 (сто двадцять три) гривень судових зазначивши, що мати відповідачки частково йому суму боргу повернула.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала в повному обсязі, зазначивши, що договір позики був укладений в порушення чинного законодавства, позивач не мав права на відсотки, вона частями всю суму боргу виплатила. Крім того, гроші в сумі 15000 тисяч гривень віддала гр. ОСОБА_4, якому позивач заборгував ці гроші. На уточнюючи судом питання підтвердила, що дійсно в позивача брала гроші в борг під відсотки, будь які підтверджуючі документи, що вона передала та ОСОБА_4, отримав від неї зазначену суму та все це відбувалось зі згоди ОСОБА_1 відсутні.

Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав підстав.

Встановлено, що 04 травня 2007 року між сторонами мав місце договір позики.

За вказаним договором ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_2 прийняла 20000 тисяч гривень під 4% відсотки від суми позики щомісячно.

На протязі 2007 та частково 2008 років ОСОБА_2 сплачувала ОСОБА_1 відсотки за договором позики. Станом на 31.08.2010 року Сума боргу становить 17 500 (сімнадцять тисяч пятсот) гривень боргу , 7 000 (сім тисяч) гривень відсотків. Відповідач добровільно повертати борг та відсотки відмовляється.

ОСОБА_5.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

ОСОБА_5 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст..1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві; (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та і порядку, що встановлені договором.

Таким чином, позовні вимоги позивача про стягнення суми боргу та відсотків підлягають задоволенню в повному обсязі.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки стягнення такої шкоди не передбачено угодою сторін позику та чинним законодавством.

Відповідно ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати, та стягнути державне мито.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1046, 1048. 1049, Ц К України, ст. ст. 88, 1 ' 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 17 500 (сімнадцять тисяч пятсот) гривень боргу та 7 000 (сім тисяч) гривень відсотків, а всьогго 24500 (двадцять чотири тисячи пятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до частини задоволених вимог в сумі 76 (сімдесят шість) гривень

В решті позовних вимог - ВІДМОВИТИ .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави мито в розмірі 240 (двісті сорок) гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі (сорок чотири) гривні пропорційно до задоволеної частини вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області чере Новгород-Сіверський райсуд шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Головуючий Іващенко А.І.