Біляївський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
17 червня 2010 року Біляївський районний суд
Одеської області
в складі: головуючого судді Крачкової С.В.

при секретарі Дигуляр А.С.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків

ВС Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 збитки, в сумі 35 989 грн.51 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач з 8.11.2001 року по 26 серпня 2008 року проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді начальника складу роти матеріального забезпечення. Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 21.12.2001 року за ним було закріплено склад РАО при управлінні частини та передано все військове майно, яке там зберігалось. При звільненні відповідача з військової служби у нього була виявлена нестача матеріальних цінностей, яка з урахуванням кратності складала 37 989 грн. 51 коп.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно відшкодував 2 тис. грн.. позивач просить стягнути з нього залишок 35 989 грн.51 коп.

В судовому засіданні представник позивача на позові наполягав та пояснив, що при звільненні ОСОБА_2 з в/ч НОМЕР_1 була виявлена нестача матеріальних цінностей, була проведена службова, а також прокурорська перевірка, оскільки ОСОБА_3 зобов`язався відшкодувати збитки і вніс в касу їх частину в сумі 2000 грн., то в порушенні кримінальної справи було відмовлено. На цей час залишок нестачі не погашено відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. При цьому пояснив, що дизель-електростанцію 5 Е 97 не приймав, а виріб 5 Е55Д видавав для використання за накладними, які не збереглися, а тому не визнав нестачу на суму 22 349 грн. 35 коп. В іншій частині позов визнав.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що при звільненні ОСОБА_3 з військової служби була створена комісія для передачі ним та прийняття іншою особою матеріальних цінностей. Була виявлена нестача, від відповідача ніяких заперечень не надходило, проводилась службова перевірка.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що наказом №235 від 8.11.2001 року ОСОБА_2 був зарахований до особового складу в/ч НОМЕР_1 (а.с.10), а наказом №06-ПМ від 27.11.2001 року та №269 від 21.12.01 р. він був призначений начальником складу роти матеріального забезпечення, а також начальником складу РАО при управлінні (а.с.11-12).

Наказом №11-ПМ від 19.06.2008 р. відповідач був звільнений з військової служби (а.с.13), а 26.08.2008 р. він був виключений зі списку особового складу (а.с.14).

При передачі ним матеріальних цінностей комісією в/ч НОМЕР_1 , в присутності ОСОБА_2 , було виявлено розкомплектованість електростанції 5 Е 97 №771100070 (а.с.23-24) на складі ВТМ нестача (а.с.43-54), а також відсутній виріб 5 Е 55Д (а.с.83), про що складені відповідні акти.

Згідно розрахунку, який проведено з урахуванням кратності згідно «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23.06.1995 року, нестача складає відповідно 4 062 грн.85 коп. (а.с.35), 14 538 грн. 89 коп. (а.с.60-67) та 19 387, 77 грн. (а.с.92). а всього 37 989 грн. 51 коп.

По факту нестачі проведені службові перевірки, в ході яких встановлено, що нестача матеріальних цінностей допущена відповідачем, який неналежним чином вів облікову документацію, неналежним чином виконував свої службові обов`язки (а.с.15-17, 39-41, 71-73) в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 було відмовлено згідно п.1-2 ст.6 КПК України (а.с.38,70,94), але встановлено, що нестача стала можливою внаслідок його недбалого ставлення до виконання своїх службових обов`язків.

Наказами командира в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3 було запропоновано в добровільному порядку погасити нестачу (а.с.36,68,93).

Згідно цих наказів ОСОБА_2 добровільно вніс в касу військової частини в рахунок погашення нестачі 2000 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами №234-235 (а.с.37) та №236 (а.с.69), що підтверджує визнання ним виявленої нестачі.

Нестачу на суму 14 538 грн. 89 коп. відповідач в судовому засіданні визнав, а в ході передачі матеріальних цінностей підписав акт, складений комісією (а.с.54), що також підтверджує визнання ним суми нестачі.

Доводи відповідача про те, що дизель-електростанцію 5Е97 він не приймав суд до уваги не приймає, оскільки наказом командира в/ч НОМЕР_1 №541 від 24.11.2006 р. за ОСОБА_3 було закріплено ДЕС 5 Е97 №771100070, а в узагальненій відомості він за неї розписався.

Не заслуговують на увагу також посилання відповідача на те, що виріб 5 Е 55 Д він видавав за накладними, оскільки він ці заперечення не підтвердив відповідними доказами.

Згідно п.13 абзацу 5 « Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1995 року, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі. У разі нестачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Відповідно п.14 вказаного Положення, військовослужбовці за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене та виходячи з положень ч.1 ст. 1166 ЦК України, яка передбачає обов`язок винної особи відшкодувати в повному розмірі заподіяну шкоду, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими.

Керуючись ст. 10,60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 22, 1166, ЦК України, Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі від 23.06.1995 року, суд

В И Р І Ш И В :
Позивні вимоги Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Військової частини НОМЕР_1

35 989 грн. 51 коп., витрати по сплаті судового збору 359 грн. 90 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн., а всього 36 379 грн. 41 коп.

На рішення суду може бути подана заява про його оскарження протягом 10 днів та апеляція протягом 20 днів з дня подачі вказаної заяви до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд.

Суддя :