Справа №2а-5-1950/09 05.05.2010 05.05.2010 05.05.2010
Провадження №22ц-1791/10
права №22ц-1791/10 Суддя першої інстанції - Алєйніков В.О.
Категорія 57 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Ухвала Іменем України

5 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галугценка О.І.,

суддів - Кутової Т.З., Шолох З.Л., при секретарі судового засідання - Фірсовій Т.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва

на постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2009 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Центральному районі м. Миколаєва ( далі - УПФ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії,

встановила:

У вересні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до УПФ. в якому просила визнати протиправною бездіяльність щодо неперерахування їй як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» (далі - ОСОБА_1 від 18 листопада 2004 року), у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 року до 31 грудня 2007 року та зобов'язати УПФ здійснювати перерахування такої допомоги і забезпечити виплату заборгованості.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2009 року позов задоволено частково. Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок пенсії з 9 липня по 31 грудня 2007 року, а також з 22 травня 2008 року з підвищенням на 30% мінімальної пенсії за віком за розміром, встановленим ч. 1 ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - ОСОБА_1 від 9 липня 2003 року ) та провести відповідні виплати.

В апеляційній скарзі УПФ, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило постанову скасувати і ухвалити нову про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким визначено статус дитини війни.

Положеннями ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30% мінімальної пенсії за віком.

Однак, згідно з п. 17 ст. 77 Закону України від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року на цей рік зупинено.

До того ж, Законом України від 19 січня 2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» із положень Закону України від 20 грудня 2005 року «Про Державний бюджет України на 2006 рік» виключено

п. 17 ст. 77 вказаного вище Закону, а новою редакцією ст. 110 цього 1 встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону від 18 листопада 1 Ж запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджет / : зц півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодл га Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, протягом 2006 року Кабінет Міністрів України не приймав р ^ виконання вимог ст. 110 Закону України від 20 грудня 2005 року «Про Державнії:: і*в України на 2006 рік». А тому пільги для дітей війни, передбачені ст. 6 За:- я 18 листопада 2004 року, у 2006 році запроваджені не були.

В свою чергу, п. 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 року «Про Дер «і бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року зупи:-:а

2007рік із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. №6-гп (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Коне та України (є неконституційними) положення п. 12 ст. 71 Закону України від 19 грудня року «Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення на 2007 гл ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову г.о» діяти положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року, тобто з цього часу відкч. - право позивачки на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Що стосується нарахування підвищення пенсії за 2008 рік, то підпунктом 1 : розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року «Про Державний бюджет У країн

2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» норми ст. 6 Заі від 18 листопада 2004 року щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладе: новій редакції.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. №10-рп І (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) вказані ;/ щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповіда Конституції України (є неконституційними). Після чого положення ст. 6 ОСОБА_1) 18 листопада 2004 року знову почали діяти в їх первинній редакції.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти асч окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвале Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розм:] визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року, мають діти війни з 9 липня до грудня 2007 року, а також з 22 травня до 31 грудня 2008 р.

Суд першої інстанції, який розглядав справу за правилами адміністративн судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору, належно оцінив надані док та дійшов обґрунтованого висновку, що УПФ як орган, якому делеговано повноваже- щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, у порушення вимог ст. 6 ОСОБА_1;- 18 листопада 2004 року не здійснило відповідні перерахування (за той період, колі-: цієї норми не була зупинена), чим і допустило протиправну бездіяльність. На підст чого суд задовольнив позовні вимоги частково.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутні) бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не прийманні до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього сп;і Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'я:.< у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів УПФ. оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Центральному районні м. Миколаєва відхилити, а постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 20 листопада 2009 року залишити без змін.

Головуючий

Судді