Справа № 2-884/10
Провадження № 2-884/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2010 р.

Хорольський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Винниченко Ю.М.,

при секретарі Листопад В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі місцевого суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області, про перерахунок та стягнення соціальних виплат, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області, про перерахунок та стягнення соціальних виплат, вказавши, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що доводиться копісю посвідчення громадянина, що постраждав від Чорнобильської катастрофи Серія А №126068, виданого 29 січня 2009 року Полтавською обласною державою адміністрацією та інвалідом війни 2- ї групи згідно посвідчення Серія Б № 504858 виданого 30.12.2008 року.

Згідно довідки Полтавської обласної медико-соціальної експертної комісії від

25.12.2008року позивачу встановлена II група інвалідності по захворюванню, пов'язаному із виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з 25.12.2008 року, - безстроково.

З повідомлення Управління праці та соціального захисту населення Хорольської райдержадміністрації слідує, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 року за № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога виплачується в сумі 100 грн. за 2006-2010 роки відповідачем щорічна допомога на оздоровлення ОСОБА_1 проводилася в розмірах по 100 гривень.

Крім того, позивач вказує, що він як інвалід 2-ї групи має право на щорічну допомогу до 05 травня, яка виплачувалася в 2009 році в розмірі 430 гривень, в 20010 року в розмірі 480 гривень.

Позивач вважає, що йому неправильно нараховувалась щорічна допомога за 2006-2010 роки на оздоровлення, а також безпідставно не виплачена соціальна допомога передбачена ст. 13 Закону Украйни ««Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту»», позивачу як інваліду війни 2-ї групи, яка повинна виплачуватись в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Позивач ОСОБА_1 подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та прохав суд їх задовольнити.

Відповідач управління праці та соціального захисту населення Хорольської РДА також подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позов не визнав, подавши письмові заперечення.

Інший відповідач ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних витрат в Полтавській області акож подав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позов не визнав, подавши письмові заперечення

Дослідивши матеріали справи та врахувавши позиції сторін, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити частково на підставі слідуючого.

Позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що доводиться копією посвідчення громадянина, що постраждав від Чорнобильської катастрофи Серія А № 126068, виданого 29 січня 2009 року Полтавської обласної медико-соціальної експертної комісії від 25.12.2008 року.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діс принцип верховенства права.

Згідно статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплата щорічної допомоги на оздоровлення є компенсацією за шкоду або відшкодуванням шкоди, заподіяної здоров'ю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС та сім'ям за втрату годувальника.

Абзацом 2 ч.4 ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС, а та ходе інвалідам 2-ї групи, виплачується в розмірі 5-х мінімальних заробітних плат, а розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Законом України «Про державні та соціальні стандарти та державні коняки.пі гарантії» передбачено, що мінімальний розмір заробітної плати визначається виключно Законами України. При цьому Закони, які встановлювали мінімальні заробітні плати. не містили обмежень щодо застосування норм ст.48 Закону України "Про статус і сипізльпий захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус і соціальний за./ г громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та приписів п.н.1-3 Порядку використання коштів Державного бюджету для виконання програм, повязаних із спеціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.2005 року, у упрамнітя праці та соціального захисту населення з»явився обовязок щодо реалізації мехапі псу фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо, зокрема, пільг громадян, які пост; я:папи внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, звернення з позовними вимогами до Управління праці та соціального захисту населення щодо стягнення зазначених видів допомоги є обгрунтованими.

Статтею 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, ні ;юетраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", передбачено, що фінансування виплат пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Позивачу згідно повідомлення управління праці та соціального а ллюту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області від 18.05.2010 року № 01-20/1564 та повідомлення ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації - щорічна допомога на одюровлешія за 2006-2010 роки булла проведена за 2006 рік у серпні, за 2007 рік у серпні. за 2008 рік у грудні, за 2009 рік у лютому, за 2010 році в лютому.

Що стосується вимог позивача про здійснення йому виплати вказаної допомоги за 2006рік, то суд зазначає слідуюче.

Протягом 2006 року дія абзацу 2 ч.4 ст.48 Закону України „Про силу с і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи'2 була зупинена в частині виплати компенсацій і допомоги у розмірах відповідно до мінім ал .паї заробітної плати на 2006 рік згідно із п.37 ст.77 Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20 грудня 2005 року, який до теперішнього часу Констл г. ліпним Судом України не визнаний неконституційним, тому відповідач,здійснивши виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення у 2006 році у розмірі, визначеному постановою КМУ № 562 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення г; омадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тобто сумі 100 грн, діяв правомірно.

Отже, вимоги позивача в частині зобов"язання відповідача провести виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2006 рік у відповідності з вимогами ст. 48 Закону України " Про статус і оціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", задоволенню не підлягає.

Що стосується вимог позивача про здійснення йому виплати вказаної -Допомоги на оздоровлення за 2007рік та 2008рік, суд зазначає слідуюче.

Зазначені виплати здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином, право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняється з моменту виплати певних сум. розмір яких визначається на час їх здійснення.

Пунктом ЗО ст.71 Закону України "Про Державний бюджет Українії па 2007 рік" дію абзаців другого, третього, четвертого, зТятого, шостого та сьомого частини першої, частини третьої, абзаців другого, третього, четвертого, пятого, шостого, сьомого частини четвертої та частини сьомої ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", було зупинено в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінім алчи 2 заробітної плати. Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року положення пункту 30 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет па 2007 рік" визнано неконституційним в частині визначення розміру виплати компенсацій і допомог.

Позивачу за 2007 рік виплату щорічної допомоги на оздоровленим проведено в серапні 2007 року в сумі 100,00 грн. згідно постанови КМУ № 562 від12.07.2005року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постра.кдзлн наслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже, відповідач, здійснивши зазначену виплату у період після 09.07.2007 року згідно постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року, діяв не правомірно, у під з.гідності з приписами діючого законодавства, а враховуючи разовий характер цих виплат в момент їх здійснення позивач реалізував своє право на їх отримання, і як наслідок, у відповідача припинився обовязок щодо їх виплати, тому вимоги позивача в частині зобов"язання відповідача провести виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік у відповідності з вимогами ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, задоволенню не підлягаютьоскільки протягом часу з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року положення базового Закону не діяли.

Відповідно до пп.11 п.28 розділу 11 Закону України «Про Державшій бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", викладена в новій редакції: «одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім»ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов»язана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом МіністрівУкраїни, згідно із якою щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах встановлених ПКМУ».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 вказані зміни в редакцію ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визнані неконституційними.

Позивачу за 2008 рік виплату щорічної допомоги на оздоровления проведено в грудні 2008 року в сумі 100,00 грн. згідно постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 року. " Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Отже, відповідач, діяв неправомірно, так як протягом часу з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року положення базового Закону не діяли, а з 22 травня 2008 року повинен був нарахувати та виплачувати позивачу щорічну допомогу за ст. 48 Закону Українеи " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Застосування законодавства України у такий спосіб грунтується на висновках Конституційного Суду України, наведених у мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року № 4-зп, який у п.З зазначив наступне: Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Занчапною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо і: нічого або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Що стосується вимог позивача про здійснення йому виплати вказаної допомоги на оздоровлення за 2009,2010роки, суд зазначає слідуюче.

У 2009, 2010 роках ніякими законодавчими актами дія ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не зупинялася і до неї не вносилися зміни, отже, у 2009,2010 роках діючими були положення ст.48 вказаного Закону, які визначають кратність щорічної допомоги на оздоровлення залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Отже, відповідач повинен був виплати позивачу у 2009,2010 році щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 5-х мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст.48 Закону України " Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із розміру мінімальної заробітної плати на час виплати.

Таким чином, відповідач, здійснивши позивачу у 2009,2010 роках нарахування щорічної допомоги на оздоровлення у сумі 100,00 грн. згідно постанови КМУ № 56 2 від 12.07.2005 року Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,діяв неправомірно, тому вимоги вимоги позивача в частині зобовязання відповідача провести виплату йому щорічної

допомоги на оздоровлення за 2009,2010 роки у відповідності з вимогами ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позивачу, як інваліду війни, повинна виплачуватися щорічно до 5 травня разова грошова допомога

Згідно вказаних положень інвалідам війни 11-ї групи щорічно впшіащл. ч до 5 травня разова грошова допомога в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно повідомлення УПСЗН Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області та повідомлення ОСОБА_2 по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області ГУПСЗН Полтавської обласної державної адміністраціївід

позивачу виплачена до 5 травня разова грошова допомога в 2009 році - в 430

грн., за 2010 рік в розмірі 480 гривень, відповідно до постанови Кабінете гетрів України № 211 від 18.03.2009 р. «Про розміри разової грошової допомоги що виплачуються в 2009 році відповідно до Законів України «Про статусветерана війни", гарантії їх соціального захисту» та «Про жертви нацистських переслідувачів».

Зазначені виплати до 5 травня здійснюються щороку та мають разовий характер. Таким чином, право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається відповідно до законодавства, що діє на час здійснення цих виплат.

Застосування законодавства України у такий спосіб стосовно здійснення цих виплат щорічної допомоги до 5 травня також ґрунтується на висновках Кончтитуційного суду України, наведених в мотивувальній частині рішення від 03.10.1997 року № 4 - зп, який у п. 3 зазначив наступне: Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативно - правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика, коли наступний у часі акт містить прямае застереження щодо повного або часткового скасування пеопереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше".

Виходячи з наведеного, підлягають задоволенню позовні вимоги щодо покладення на органи соціального захисту населення обовязку здійснити виплату щорічної допомоги до 5 травня особам, які отримали таку допомогу в 2009,2010 роках.

Законом «Про Державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 року дія ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не зупинялася і до неї не вносилися зміни, отже, у 2009 році до даного часу .2 і є положення ч.5 ст.13 Закону, які визначають кратність разової грошової допомоги до 5

травня залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Оскільки розмір мінімальної пенсії за віком згідно із ст.28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування"встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб які втратили працездатність, то відповідним Законом, який встановлює розмір разової грошової допомоги до 5 травня, є Закон України «Про статус ветеранів війни, грантії їх соціального захисту». Таким чином, виходячи із загальних засад приорітетності законів над урядовими нормативними актами, УПСЗН Хорольської районної адміністрації Полтавської області у 2009 році при виплаті вказаної допомоги до 5 травня повинно було діяти у відповідності з приписами діючої норми ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіїїх соціального захисту».

Таким чином, дії відповідача, який здійснив виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2009,2010 роки на підставі постанови Кабінету Міністрів України«Про розміри разової грошової допомоги, що виплачуються в 2009 році відповідно до Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та " Про жертви нацистських переслідувань» від 18 березня 2009 р. № 211 в сумі 430 грн., та 480 грн., а не відповідно до ч.5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, їх соціального захисту від 22.10.1993 року № 3551-ХІІ у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком є неправомірними, і вимоги позивача в частині зобовязання відповідача провести виплату йому грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік у відповідності з вимогами ч. 5 ст.13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціальні гарантії" підлягають задоволенню.

Розмір разової грошової допомоги до 5 травня визначається із розрахунку

мінімальної пенсії за віком на момент виплати такої допомоги.

Таким чином, відповідач повинен виплатити позивачу недоотриману суму разової грошової допомоги до 5 травня за 2009,2010 роки саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком на момент проведення йому виплати такої допомоги.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що управління праці та

соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області не є головним розпорядником коштів, а тому не може бути належним відповідачем у справі, виходячи з наступного.

Ст.17-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в

розмірах, передбачених статтями 12-16 цього Закону, здійснюють органи праці та

соціального захисту населення через відділення зв'язку або через установи банків ( шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам які не є пенсіонерами - за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.

Відповідно до Постанови КАМУ від 4 березня 2002 року № 256 якою затверджений порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, головними розпорядниками коштів міс цеп: їх бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компоте, ції яких належить питання праці та соціального захисту населення ( далі - головні розпорядники коштів).

Таким чином, управління праці та соціального захисту населеним Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Отже, звернення з позовними вимогами до управління праці та соціального захисту населення щодо стягнення зазначених видів допомоги та компенсації є обгрунтованим.

Зазначене доводить, що управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області, як розпорядник коштів Державного бюджету України, є належним відповідачем.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 15,16 Цивільного кодексу України, ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждаливнаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.13 Закону України "Про статус ветеранів війни та їх гарантіїїх соціального захисту", -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області здійснити нарахування ОСОБА_1 щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі 5 мінімальних заробітних плат за 2007-2010 роки із розрахунку мінімальної заробії плати станом на момент виплати та провести відповідні виплати з врахуванням проведених виплат.

Зобов'язати управління праці та соціального захисту населення Хорольської

районної державної адміністрації Полтавської області здійснити нарахування

ОСОБА_1 разової грошової допомоги до 5 травня за 2009,2010 роки у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком відповідно до ст.13 Закону України

" Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та провести відповіднівиплати з врахуванням проведених виплат.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Хорольської районної державної адміністрації Полтавської області на користь ОСОБА_1 37 гривень в рахунок відшкодування витрат по оплаті інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Хорольської

державної адміністрації Полтавської області судовий збір на користь держави в сумі 8.5о грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі до Хорольського районного суду в 10-денний строк з дня

проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу прортягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: