Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

15 червня 2010 року

Колега суддів судової палата в цивільних справах апеляційного суду ОСОБА_1 юі іільської обласгі в складі:

Головуючого - Парандюк Т.С.

Суддів - Стефлюк О.Д. і ОСОБА_2

При секретарі Прус Л . С .

За участі представника апелянта ОСОБА_1І І. та

позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу за шіеііяційною скаргою ВАТ «Укртелеком» на рішення Тернопільського міськрайонного суду від ЗО квітня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Укріелеком» в особі його Тернопільської філії про сгягнення середнього заробпку за час вимушеного проіулу,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2010 року ОСОБА_3 пред'явив зазначений вище позов, посилаючись на те, що в травні 2008 року він був незаконно звільнений з посади слекіромехапіка електрозв'язку Центру телекомунікаційних послуг Тернопільської філії ВАТ «Укріелеком». 30 жовгая 2009 року в судовому порядку на роботі поновлений, проіе заробітна плата за час вимушеного прогулу в сумі 20952,18 ірн. йому не виш гачена до нього часу. Просив з врахуванням індексації' та інфляції стяітгуги з відповідача на його користь 31214,50 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 квітня 2010 року позов задоволено частково, на користь позивача стягнуто з відповідача 20641,82 грн. середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та 3908,23 ірн. індексації невигшаченої зарплат.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ «Укріелеком» просить рішення суду скасувати і ухвшіиги нове, яким в позові ОСОБА_4 відмовити, посилаючись па неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника апелянта

Справа № 22ц-1245 Голов. у 1 інст. ОСОБА_5

Категорія - 2 Доповідач Стефлюк О.Д.

ОСОБА_1, яка підгримує доводи шеляційної скарги, заперечення на скаргу позивача ОСОБА_3, розглянувши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення шеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд обфуїгговано керувався тим, що звільнення позивача ОСОБА_3 проведено з порушенням трудового законодавства, з вини відповідача позивач не працював з 8 травня 2008 по 30 жовтня 2009 року, що є вимушеним прогулом, який підлягає оплаті за рахунок того ж відповідача.

Судом першої інстшщії встановлено, що позивач ОСОБА_3 працював елекіромеханіком електрозв'язку в Центрі телекомунікаційних послуг Тернопільської філії ВАТ «Укргелеком». Наказом від 8 травня 2008 року його було звільнено з роботи за п.4 сг.40 КЗпП у зв'язку з прогулом без поважних причин.

Рішенням Тергюпільського міськрайонного суду від 9 жовтня 2008 року він був поновлений на роботі, проте рішенням апеляційного суду від 9 грудня 2008 року зазначене рішення міськрайсуду було скасовано і ухвалено нове, яким у позові ОСОБА_3 про поновлення на роботі було відмовлено.

Остаточно спір був вирішений Верховним Судом України, який своєю ухвалою від 9 вересня 2009 року рішення апеляційного суду скасував і залишив у силі рішення суду 1 інстшщії. При постановлений рішення про поновлення на роботі, питання стягнення заробітної плати не вирішувалось.

Фактично ОСОБА_3 був поновлений на роботі ЗО жовпія 2009

року.

Обґрунтовуючи вимога про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та заперечуючи факт пропущення сгроку на звернення до суду за вирішенням даного трудового спору, позивач ОСОБА_3 посилався на те, що після поновлення 9 жовтня 2008 року, йому було видано копію рішення з застереженням, що воно не вступило в законну силу, тому він не звертався до суду з даним позовом, а потім рішення суду першої шстштції було скасоване і подавати такий позов не було підстав.

Про прийняту Верховним Судом України ухвалу від 9 вересня 2009 року, якою ухвалу апеляційітого суду було скасовано, йому стало відомо в кінці жовтня 2009 року і він зразу звернувся до відгювідача з вимогою про фактичне поновлення його на роботі. Годі ж він звернувся до керівництва Тернопільської філії ВАТ «Укргелеком» з заявою про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу. Наказ про поновлення на роботі буввиданий, а заяву про оплату зарплати через кілька днів йому було повернуто. Тоді він заявив позов до суду.

Зазначені доводи позивача не спростовані відповідачем, тому суд обгрунтовано вважав, що встановлений законом тримісячний сірок на звернення до суду за вирішенням трудового спору позивачем не пропущено і зазначив, що стосовно до вимог ст.235 КЗпП відповідач зобов'язаний виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу (з часу звільнення, до часу фактичного поновлення на роботі).

Правильно судом визначена сума заробітної плати, що підлягає стягненню на користь позивача, виходячи з даних відповідача про середньомісячну заробітну гагату в 1164 ірн.01 коп., та сума індексації 3908 грн.05 коп., яка передбачена Законом України

«Про індексацію грошових доходів населення».

Доюди представника апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, безпідставного і неправильного нарахування суми ігщексації та незарахувапня одержаної ОСОБА_3 допомоги по безробітно в сумі 2682,56 ірн., на уііагу не заагуговують, оскільки є голослівними і такими, що не ірунгуються ні на законі, ні на матеріалах справи. Свого варіанту нарахування індексації заробітної плата позивача відповідачем не представлено, а наявний у матеріалах справи відповідає вимоіам Закону.

Необхіднісіь врахування допомоги по безробітно при визначенні суми заробітку за час вимушеного прогулу ст.235 КЗпП не передбачено, а ч.З ег.117 КЗпІ І, яка застосовувалась за аналогією, виключена на підставі Закону України № 3248-ІУ від 20 ірудня 2005 року.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає. Доводи шіелжцйної скарги та пояснення представника апелянта в судовому засіданні висновків суду не спросговуїшь.

Керуючись ст.сг.307,308,315 ЦПК України, колега суддів

УХВАЛИЛА:

Апелягцйну скаргу ВАТ «Укріелеком» відхилиш.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 30 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може буги оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий підпис:

Судді - два підписи:

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_6