Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 2- 708/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Іванюта Т.Є. при секретарі Зайченко О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа Кагарлицька міська рада про дотримання правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3 особа Кагарлицька міська рада про зобов»язання відновити стан земельної ділянки та знесення господарських будівель,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину видані 5.07.2008 року Кагарлицькою райдержнотконтрою являється власником домоволодіння №7 по провулку Пролетарський в м.Кагарлику. Також вона являється власником земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок. Суміжним землекористувачем є ОСОБА_2, яка проживає по пров.Пролетарський,9 в м.Кагарлику. На прилеглій ділянці на самій роздільній межі з порушенням державних будівельних норм відповідачкою самовільно побудована господарська споруда , яка нею експлуатується на протязі тривалого часу. В даний час споруда почала руйнуватись та створена небезпека падіння на належну їй земельну ділянку та створювати можливу небезпеку для її здоров»я та життя. А тому позивачка просить усунути перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою шляхом знесення господарської споруди, розташованої на межі з суміжним землекористувачем ОСОБА_2 та зобов»язати останню знести господарську споруду, розташовану на межі з належною позивачці земельною ділянкою №7 по пров.Пролетарський в м.Кагарлику.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, проти зустрічного заперечили.

Відповідачка та її представник проти позову заперечили, зустрічний позов підтримали і суду пояснили, що згідно наказу Кагарлицького цукрокомбінату №229 від 21.11.1972 року її чоловіку ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею0,06 га для будівництва житлового будинку по провулку Пролетарському. Рішенням виконкому Кагарлицького районної ради №16 від 22.01.1973 р. було затверджено рішення виконкому Кагарлицької міської ради від 24.12.1972 p.. Відповідно до акту від 10.01.1973 р. ОСОБА_3 В,М. було відведенов натурі земельну ділянку для будівництва житлового будинку. Згідно плану земельної ділянки для будівництва житлового будинку передбачалось будівництво господарської будівлі, а саме сараю на відстані 2 метрів від межі земельної ділянки ОСОБА_4 бури. Під час встановлення позивачем паркану були порушені межі, і паркан позивача закінчувався на вуглі сараю відповідача, а не на відстані 2 метрів, в зв»язку з чим сарай опинився на межі, та зменшився розмір земельної ділянки. А тому ОСОБА_3 просить зобов»язати ОСОБА_4 буру М.Г. відновити межі земельної ділянки ОСОБА_2 по провулку ( шляхом перенесення та встановлення паркану до межі своєї земельної ділянки відповідно до державних актів на право власності на земельну ділянку від 7.04.2010 року та перенести побудовані на межі літній душ, шиферний сарай з димарем та засіку для гнійних відходів на відстань 1 метра від межі земельної ділянки.

Представник 3 особи Кагарлицької міської ради в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлені належєним чином, просять справу слухати в їх відсутність . Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в первісному позові та в зустрічному слід відмовити з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ЗО грудня 1971 року ОСОБА_4 бурі П.М. було відведено в натурі на місцевості земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку та розроблено план забудови ділянки .

ОСОБА_5 помер і згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та свідоцтва про право на спадщину видані 5.07.2008 року Кагарлицькою райдержнотконтрою ОСОБА_4 являється власником домоволодіння №7 по провулку Пролетарський в м.Кагарлику. Також вона являється власником земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок згідно державних актів від 18.03.2010 року площею 0,0407 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,0220 га для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0627 га.

Сторони пояснили в судовому засіданні, що огорожа була постановлена ОСОБА_4 бурою П.М. в 1970-х роках після будівництва будинку.

Суміжним землекористувачем на даний час є ОСОБА_2, яка проживає по пров.Пролетарський,9 в м.Кагарлику і яка згідно свідоцтва про право власності від 4.03.1998 року являється спадкоємицею після смерті чоловіка ОСОБА_3 Останньому 10.01.1973 року відведено в натурі на місцевості земельну ділянку площею 600 кв.м. в м.Кагарлику по пров.Пролетарський для будівництва житлового будинку та розроблено план забудови ділянки . Згідно вказаного плану сарай повинен бути розміщений на відстані 2 метрів до межі з земельною ділянкою ОСОБА_4 бури П.М.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок №9 по провулку Пролетарському, що належить ОСОБА_2 житловий будинок, сарай, потреб, прибудова збудовані в 1975 році та зареєстровані в БТІ.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір

Згідно ст.. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»Язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Згідно ст.. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

В судовому засіданні встановлено, що сарай ОСОБА_2 був збудований в 1975 році, сусід ОСОБА_6, після смерті якого позивачка успадкувала як будинок, так і земельну ділянку, ніяких претензій до відповідачки не заявляв, погоджуючись із встановленими межами, а також із збудованим сараєм та пристройкою, які належним чином узаконені і якими до цього часу користується відповідачка.

А тому вимоги позивачки про знесення самочинної прибудови не можуть бути задоволені, також позивачка не надала доказів про те, що прибудова являється самочинною.

Не підлягають також задоволенню вимоги відповідачки ОСОБА_2І .про перенесення побудованих на межі літнього душу, шиферного сараю та засіку для гнійних відходів, поскільки згідно акту помічника лікаря з комунальної гігієни ДЗ «Кагарлицька райСЕС» компостосховище на території земельної ділянки ОСОБА_1 ліквідовано та перенесено згідно запропонованого СЕС нормативу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 10,60,209,212,213,214,215,218 ЦПК України, ст.. 257, 1218, 1225 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа Кагарлицька міська рада про дотримання правил добросусідства, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3 особа Кагарлицька міська рада про зобов»язання відновити стан земельної ділянки та знесення господарських будівель, відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом 10 днів.

Суддя Т.Є. Іванюта