Справа №2-413/10 02.12.2010 02.12.2010 02.12.2010
Справа № 22ц-8091/10 Головуючий у 1-й інстанції Бобровський І.М.
Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Козаченка В.І.

суддів: Мурлигіної О.Я., Довжук Т.С.

при секретарі Величковській В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 травня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до інженерно-виробничого підприємства у формі товаристав з обмеженою відповідальністю Ременерго (далі - ТОВ Ременерго) про стягнення заробітної плати, надання документів

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2008 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ Ременерго про зобовязання відповідача провести атестацію робочого місця, про надання довідки про середньомісячну та місячну зарплату з зазначенням відпрацьованих годин, надання переліку №1 робочих місць професій та посад Южноукраїнського виробничої дільниці ТОВ Ременерго, працівникам, яким встановлено право на льотне пенсійне забезпечення по списку №1, а також довідку про роботу в ОШУП, копію наказу про роботу в ОШУП, ксерокопію наказу про атестацію робочих місць. Крім того він просив про стягнення: 10 000 грн. моральної шкоди, 800 грн. компенсації за невикористану відпустку, 800 грн. заробітної плати за наднормові роботи, 6400 грн. заробітної плати за вимушені прогули, 18 400 грн. недоотриманої пенсії за 23 місяця.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначав, що з 11 травня 2004 року по 16 березня 2007 року працював в ТОВ Ременерго слюсарем по ремонту реакторно-турбинного обладнання в особо шкідливих умовах праці. Всього він пропрацював в особливо шкідливих умовах праці (в тому числі в інших підприємствах) 7 років і 3 місяця, що згідно чинного пенсійного законодавства, давало йому право виходу на пенсію 11 січня 2007 року в 55 років. Однак пенсію він не отримав, оскільки відповідач не провів атестацію робочих місць. Також відповідач не оплатив роботу в надурочний час за 70 годин, роботу у неробочі та святкові дні, за час вимушеного простою. Також відповідач не доплатив заробітну плату під час відпустки. Всі ці протиправні дії спричинили йому моральну шкоду, компенсацію якої він оцінює в 10 000 грн.

Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 травня 2010 року позов ОСОБА_2І задоволено частково. Зобовязано ТОВ Ременерго : провести атестацію робочого місця ОСОБА_2 за час його роботи з 11 травня 2004 року по 16 березня 2007 року; видати ОСОБА_2 довідки про заробітну плату і кількість відпрацьованих годин з 11 травня 2004 року по 16 березня 2007 року, а також про умови праці. З відповідача на користь позивача стягнуто 294 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 500 грн. у відшкодування моральної шкоди, 76 грн. 30 коп. судових витрат. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. На користь держави з відповідача стягнуто 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-техничне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду в частині позовних вимог щодо відмови в стягненні недоплачених йому сум скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач був прийнятий з 11 травня 2004 року на роботу в ТОВ Ременерго на посаду слюсаря 5-го розряду по ремонту реакторно турбінного обладнання ТОВ Ременерго та 16 березня 2007 року звільнений з роботи за ст. 38 КЗпП.

Відповідач, порушуючи вимоги ст. 47 КЗпП України, повернув позивачу трудову книжку не в день звільнення, а направив її поштою 22 березня 2007 року. Також розрахунок з позивачем проведено не в день звільнення, а 20 березня 2007 року.

За такого суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 116,117 КЗпП України стягнув з відповідача на користь позивача 294 грн. за час затримки розрахунку, виходячи з його середнього заробітку.

Також суд стягнув з відповідача на користь позивача 500 грн. моральної шкоди за порушення його трудових прав.

З рішенням в цій частині, а також рішенням в частині відмови в задоволенні позовних вимог погоджується колегія суддів.

Доводи в апеляційній скарзі не обґрунтовані.

Зокрема, позивачем не надано допустимих та достовірних доказів його вимог про роботу у вихідні та в понадурочний час. Навпаки, з висновків територіальної держаної інспекції праці у Львівській області, яке на вимогу суду проводило перевірку дотримання відповідачем трудового законодавства, позивач не працював понад встановлені норми.

Його твердження про примусові умови праці також непідтверджені. Позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження відповідних вимог.

Оскільки факт роботи позивача понад встановлені норми не доведено, то не має підстав для стягнення оплати за цей час, а отже перерахування і виплати позивачу заробітку за час відпустки та компенсації замість відпустки. У звязку з чим суд правомірно відмовив у задоволенні відповідних позовних вимог. Щодо моральної шкоди, то суд визначив розмір її з врахуванням незначного обєму порушених прав позивача та обставин справи.

Є правильним рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування майнової шкоди завданої позивачу внаслідок непроведення атестації його робочого місяця. Доводи апелянта не спростовують висновків суду та не доводять наявність такої шкоди. Більше того ці вимоги суперечать іншим вимогам позивача, про проведення атестації робочого місяця.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду щодо вказівок періоду проведення атестації робочого місяця.

З матеріалів справи вбачається, що на підприємстві ще у 2005 році розпочата робота по проведенню атестації робочих місць, про що свідчить наказ директора підприємства від 17 травня 2005 року № 42-а. Проте, атестація не завершена.

У звязку з чим, суд дійшов правильних висновків про покладення обовязку на відповідача провести атестацію робочих місць на підприємстві. Однак зазначення часу, за який це потрібно зробити не відповідає Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442.

Вказана Постанова визначає порядок проведення атестації та періоди, на які розповсюджуються її висновки. Зокрема, за результатами атестації проведеної вперше до 21 серпня 1997 року, до стажу який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та періоду роботи протягом пяти наступних років з урахуванням п. 4.2 Порядку.

Якщо ж атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, в разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5- річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу по її результатам, та періоду роботи протягом пяти наступних років з урахуванням вказаного пункту Порядку.

Таким чином законодавством визначено порядок проведення атестації робочих місць та зарахування до пільгового стажу відповідної роботи.

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду у відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України в частині позовних вимог про проведення атестації необхідно змінити, виключивши з рішення час, за який її необхідно провести. Так як рішення в цій частині необґрунтовано, колегія суддів вважає необхідним вийти за межі позовних вимог, як це передбачено ст. 303 ЦПК України. В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р И Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 травня 2010 року в частині позовних вимог про покладення обовязку провести атестацію змінити.

Виключити з рішення суду вказівку на період, за який необхідно провести атестацію робочого місяця ОСОБА_2, тобто за час роботи з 11 травня 2004 року по 16 березня 2007 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий Судді