Справа №22ц-1660/10 Головуючий у 1-й інстанції: Бакай І.А.
Категорія: 20 Доповідач в апел. інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Петричка П.Ф.

суддів: Цяцяка Р.П., Зверхановської Л.Д.

при секретарі: Глинському О.А.

з участю: представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 16 лютого 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 16 лютого 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи : Запитівська селищна рада, ЗАТ „Нафтогазбуд, ЖБК „Газовик про спонукання до виконання договірних зобовязань та стягнення моральної шкоди. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Камянка-Бузького районного суду від 26.03.2009 року.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, оскільки районним судом не було зясовано і досліджено всі обставини, які мали значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права. Так, вказує, що через неявку в судове засідання відповідача судом не зясовано причин укладення з нею попереднього договору купівлі продажу і відмови від виконання умов цього договору, його відношення до відшкодування понесених нею витрат. Крім того, судом не досліджувався попередній договір купівлі - продажу квартири, невиконання умов якого стало підставою її позову, не перевірялись її доводи щодо понесених нею витрат по виконанню умов попереднього договору. Судом неправомірно відмовлено їй у стягненні моральної шкоди, так як це передбачено ст.611 ЦК України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що цивільним законодавством не передбачено примушення до виконання зобовязання, що ґрунтується на попередньому договорі, а укладеним 23.04.2008 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 попереднім договором, за умовами якого сторони зобовязувалися до 23.10.2008 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири в незавершеному будівництвом будинку № 1 „а, по вул. Загайна смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області за ціною, визначеною договором, не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Судова колегія погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст.635 ч.1 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Судом встановлено, що 23.04.2008 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобовязувалися до 23.10.2008 року укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири в незавершеному будівництвом будинку № 1 „а, по вул. Загайна, смт. Запитів Камянка-Бузького району Львівської області за ціною, визначеною у п.2 договору в розмірі 50 тис. гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі продажу може бути товар, який є в продавця на момент укладення договору або буде створений ( придбаний, набутий) продавцем у майбутньому, тобто зазначена норма допускає укладення договору купівлі продажу майна, яке не є обєктом права власності продавця на момент укладення договору.

Разом з тим, виходячи з аналізу положень ст.ст. 657, 662 ЦК України, ч.1 ст.55 Закону України «Про нотаріат», норма ч.1 ст.656 ЦК містить виключення, а саме не може бути укладений договір купівлі продажу нерухомого майна, яке не є обєктом права власності продавця на момент укладення договору, оскільки такий договір не може бути посвідчений нотаріально через відсутність у продавця документа про належність йому квартири на праві власності, хоча цей договір підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню.

Оскільки ОСОБА_4 став власником квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення Запитівської селищної ради №133 від 20.11.2008 року, то це свідчить про те, що у визначений попереднім договором строк до 23.10.2008 року, він не мав можливості укласти договір купівлі продажу даної квартири.

Відповідно до ст.635 ЦК України порушення сторонами своїх зобовязань, що ґрунтуються на попередньому договорі, може тягти наслідки, передбачені законом або договором. Зокрема, сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору на підставі попереднього договору, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням укладення основного договору, а не до спонукання до укладення договору, тобто цивільним законодавством не передбачено примушення до виконання зобовязання, що ґрунтується на попередньому договорі.

За правилами ч.3 ст.635 ЦК України зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку( у термін), встановлений договором, якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Це ж положення закріплене у п.7 попереднього договору купівлі продажу квартири, укладеного 23.04.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Згідно із ч.1 ст.44 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа.

Судова колегія вважає безпідставними твердження апелянта про те, що через неявку в судове засідання відповідача судом не було зясовано і досліджено всі обставини, які мали значення для справи, оскільки ОСОБА_4 був присутній в судовому засіданні 14.04.2009 року, був допитаний судом в якості свідка, а пізніше його інтереси в судових засіданнях представляла його представник ОСОБА_5, повноваження якої оформлені відповідно до вимог ст.42 ЦПК України нотаріально посвідченою довіреністю.

Правильним є і висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди, оскільки відшкодування такої шкоди не передбачено укладеним між сторонами 23.04.2008 року договором.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч. 1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Камянка-Бузького районного суду Львівської області від 16 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: