Дзержинський районний суд м.Харкова
Справа №2-320/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2010 року Дзержинський районний суд м.Харкова в складі: головуючого судді - Наумової С.М. при секретарі - Губській Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, 3-ті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поновлення порушеного права власності в частині користування, володіння, розпорядження своїм майном, у звязку з накладенням арешту та визнання речовими доказами по кримінальній справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13.10.2008 року звернулась до суду з позовною заявою до прокуратури Харківської області, в якій просить поновити порушене право власності на квартиру АДРЕСА_1 в м .Харкові, в частині користування, володіння, розпорядження своїм майном, у звязку з накладенням арешту та визнання речовими доказами по кримінальній справі. В позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 на праві власності належить однокімнатна квартира 17, розташована за адресою: м.Харків, вул. О.Яроша, 29. Зазначену квартиру 05.05.2006 року було придбано у ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 05.05.2006 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.06.2006 за № 2605. Право власності на квартиру було зареєстровано в КП «Харківське міське Б ТІ». їй стало відомо, що на квартиру накладений арешт в рамках кримінальної справи № 60060687, порушеної 18.04.2007 року та яка тривалий час розслідувалась райвідділом міліції Дзержинського району м. Харкова. Зазначена кримінальна справа порушена за фактами заволодіння зазначеної квартири, яка на той час належала ОСОБА_5 шляхом шахрайства. Ці обставини мали місце задовго до придбання позивачкою квартири та згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 вона є третім, після ОСОБА_5, набувачем права власності на зазначену квартиру. Так, після ОСОБА_5, квартира належала ОСОБА_6, після неї - ОСОБА_2, а потім вона купила квартиру вже у ОСОБА_2, тобто вона є добросовісним набувачем квартири.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 позовну заяву підтримали в повному обсязі та просили суд позовну заяву задовольнити, поновити порушене право власності на квартиру АДРЕСА_3, в частині користування, володіння, розпорядження своїм майном, у звязку з накладенням арешту та визнання речовими доказами по кримінальній справі.

Представник прокуратури Харківської області ОСОБА_9 проти задоволення цивільного позову заперечував, у звязку з його необгрунтованістюі просив у його задоволенні відмовити, при цьому пояснив, що ОСОБА_10 заволодів квартирою ОСОБА_3за допомогою ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7, котрі є не добросовісні покупці , і повинні бути притягнуті до кримінальній відповідальності. Згідно вироку Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_10 був засуджений за шахрайство відносно спірної квартири. Помилка судді Мозкового О.Д. в тому . що він не розібрався в ситуації з речовими доказами відповідно до ст.. 81 КПК України і не повернув квартиру ОСОБА_3, а прокуратура Харківської області проморгала це питання і ОСОБА_3 зараз у суді доказує своє право на квартиру.

Крім того до участі у справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Третя особа ОСОБА_3 просив суд у позові відмовити і пояснив , що ОСОБА_10 ,ОСОБА_6 , ОСОБА_2, ОСОБА_7 є не добросовісними покупцями, вони були знайомі один з одним і діяли у зговорі. Робітники КП „Харківське міське бюро технічної інвентаризації ігнорували Інструкцію „Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно. Від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 писали та підписували до БТ1 інші особи, суд відмовив в проведенні почеркознавчої експертизи та експертизи з приводу печаток , які стоять на технічному плані.Вони є недобросовісними покупцями.

Третя особа ОСОБА_2В в судовому засіданні підтримав позов і просив його задовольнити і пояснив , що ні з ким у зговорі не знаходився. Квартиру покупав через агентство „Базіс та агентство „Город, котрі знайшли вказану квартиру. Ніяких шахрайських дій з його боку не було.Все , що говорив ОСОБА_3, це наклеп.

Представник КП „Харківське міське БТ1 пояснив, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 05.05.2006 року на теперішній час чинний. Реєстрацію права власності власника на зазначену квартиру проведено у відповідності із законодавством. На оригінали технічного паспорту всі штампи та печатки КП „ХМБТГ.

Раніше, КП „ХМБТГ згідно п.2.1 Інструкції „Про порядок видачі довідок-характеристик на обєкти нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб та зареєстровані в бюро технічної інвентаризації, затвердженої наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 30.04.1996 № 35 кожній видачі довідки - характеристики обов*язково передує обстеження нерухомості незалежно від того , коли була видана попередня довідка-характеристика.

А зараз згідно ч.Ю Інструкції „Про порядок проведення технічної інвентаризації об*єктів нерухомого майна затвердженого Наказом Держбуду України 24.05.2001 року № 127 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001р за № 582/5773 з метою дотримання відповідності даних інвентаризаційно- технічної бази дійсному стану житлового та не житлового фонду в містах, селищах та сільській місцевості доцільно через кожні 5 років проводити обстеження та переоцінку об*єктів. Тобто на цей час цього обов*язку не має , а тільки рекомендований характер цієї дії.

Довідка-характеристика видається на замовлення власника нерухомого майна або за його дорученням на підставі матеріалів інвентаризаційної справи з урахуванням всіх змін, виявлених при обстеженні обєкта нерухомості, а також даних про його державну реєстрацію в бюро технічної інвентаризації. Зазначеною інструкцією не передбачено, що власник нерухомого майна повинен власноручно заповнювати замовлення на видачу довідки-характеристики. На практиці заповнюють замовлення консультанти, а власники ставлять свій підпис.

Вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, представника КП „Харківське міське БТІ, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

При цьому суд виходив з наступного.

Відповідно до ч.З ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків , встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 на праві власності належить однокімнатна квартира 17, розташована за адресою: м.Харків, вул. Отакара Яроша, будинок 29.

Зазначену квартиру нею 05.05.2006 року було придбано у ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 05.05.2006 року нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Договір зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 16.06.2006 за № 2605. (а.с.8). На момент продажу зазначена квартира під будь-якою

забороною відчуження не знаходилась.

Право власності на квартиру було зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ».(т.1, а.с. 9-11). Реєстрацію права власності проведено у відповідності з законодавством. Заяву про реєстрацію права власності на зазначену квартиру подано ОСОБА_7 за довіреністю від ОСОБА_1, що відповідає чинному законодавству.

Відповідно до ч.І ст. 18 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі заяви правоволодільця (правонабувача) сторін (сторони) правочину, за яким виникло речове право, або уповноважених ними (нею) осіб.

На теперішній час договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 чинний, ніким не скасований та його законність не є предметом позову, який розглядається в даній цивільній справі.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Проте, позивачці стало відомо, що на її квартиру накладений арешт в рамках кримінальної справи № 60060687, порушеної 18.04.2006 року та яка тривалий час розслідувалась райвідділом міліції Дзержинського району м.Харкова. Зазначена кримінальна справа порушена за фактом заволодіння зазначеної квартири, яка на той час належала ОСОБА_5П, шляхом шахрайства, (т.1, а.с. 7)

Згідно відповіді прокуратури Дзержинського району м. Харкова на звернення позивачки кримінальна справа № 60060687, в рамках розслідування якої накладено арешт на вказану квартиру, обєднана в одне провадження з кримінальною справою № 20080022 за обвинуваченням ОСОБА_10 та знаходилась в провадженні слідчого відділу прокуратури Харківської області, (т.1, а.с. 6).

Під час розгляду цивільної справи зясувалось, що дійсно прокуратурою Харківської області проводиться досудове слідство по справі № 20080022 за звинуваченням ОСОБА_10 в тому числі за ч.4 ст.190 КК України за фактом заволодіння шахрайським шляхом квартири АДРЕСА_4. Постановою слідчого від 21.07.2008 року зазначену квартиру визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінальної справи, зареєстровано публічне отягощение на майно в єдиному державному реєстрі, (т.1, а.с.33).

З пояснень представника прокуратури, наданих в судовому засіданні по цивільній справі, встановлено, що потерпілим по вказаному злочинному епізоду було визнано ОСОБА_3. який під час досудового слідства заявив органу досудового слідства клопотання щодо накладення арешту на вищевказану квартиру, з метою унеможливлення подальшого відчуження квартири. Зазначене клопотання слідчим було задоволено, (т.1, а.с.55).

Кримінальну справу № 20080022 за звинуваченням ОСОБА_10 03.11.2008 в порядку ст.232 КПК України направлено до апеляційного суду Харківської області для розгляду по суті, (т.1, а.с.32).

Представником прокуратури заявлено клопотання зупинити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до вирішення кримінальної справи за звинуваченням ОСОБА_10 та ухвалою суду від 08.12.2008 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 провадженням зупинено до розгляду кримінальної справи за звинуваченням ОСОБА_10

Позивачкою оскаржено зазначену ухвалу в апеляційному порядку та ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12.02.2009 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу про зупинення скасовано, справу направлено до того ж суду для продовження розгляду по суті. Задовольняючи апеляційну скаргу апеляційний суд прийшов до висновку, що зупинення провадження по цивільній справі до розгляду кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_10 незаконне, оскільки ці справи різні, встановлення певних фактів в процесі розгляду кримінальної справи не перешкоджає вирішенню судом спору по цивільній справі.

Вироком апеляційного суду Харківської області від 14.04.2009 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 29.12.2009 року, ОСОБА_10 визнано винним у скоєні злочинів,передбачених ст..ст.263 ч.І ,190 ч 4 , 400 КК України. ( а.с.115-131 том 1 ,а.с. 105-109 т. 3) Проте суд ніяким чином не вирішив питання щодо речового доказу - квартири 17 по вул.Отакара Яроша. 29 в м.Харкові.

У звязку з чим продовжується порушуватись законно отримане право власності позивачки ОСОБА_1 на квартиру та не дає можливості володіти, користуватися та розпоряджатися нею. як того вимагає законодавство.

У звязку з цим, необхідно вирішити питання щодо поновлення права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_5 при розгляді даної цивільної справи, так як по вищевказаній кримінальній справі прийняте остаточне рішення в усіх судових інстанціях, окрім речового доказу - квартири АДРЕСА_6.

Шахрайські дії ОСОБА_10 мали місце до придбання позивачкою квартири та згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_7 Г.Ф. є третім, після ОСОБА_5. набувачем права власності на зазначену квартиру. Так, після ОСОБА_5, квартира належала ОСОБА_6, після неї - ОСОБА_2 та позивачка купила квартиру вже у ОСОБА_2, тобто вона є добросовісним набувачем права власності на квартиру.

Крім того згідно технічного паспорту на квартиру 17 по оул.О.Яроша, 29 в м.Харкові за чоловіком ОСОБА_5 - ОСОБА_3 також ніколи не було зареєстровано право власності на зазначену- квартиру, що свідчить про нікчемність рішення Харківського обласного постійно діючого третейського суду від 22.11.2004 року по справі № 3/3-04 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 по визнання договору дійсним.

Згідно цього рішення позов ОСОБА_5 задоволено, визнано право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_8 та на інше майно.

Проте ОСОБА_3 право власності на квартиру зареєстровано не було та в усіх реєстрах власницею квартири було зазначено лише ОСОБА_5

Згідно ст.50 Закону України „Про третейські суди сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.

Відповідно до ст.57 цього Закону рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути предявлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України Про виконавче провадження.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 21.10.2008 року квартира АДРЕСА_8 у спадку ОСОБА_5 не значиться та до її спадкоємців, в тому числі до чоловіка ОСОБА_5

В.Г., не переходила.

Таким чином ОСОБА_3 не був власником вказаної квартири.

Позивачкою куплено квартиру ще до порушення кримінальної справи, тобто вона була добросовісним набувачем квартири вже на момент порушення кримінальної справи. Проте, орган досудового слідства не повідомляв її про порушення кримінальної справи, про визнання її квартири речовим доказом та накладення на неї арешту, хоча ОСОБА_1 є законним її власником. ОСОБА_1 не є учасником кримінальної справи за звинуваченням ОСОБА_10. тому позбавлена можливості відповідно до ст.234 КПК України подавати скарги на дії слідчого при попередньому розгляді судом кримінальної справи, як зазначає прокуратура області в своєму клопотанні та не може, не інакше, як через зазначений цивільний позов, захистити своє законно отримане право власності на квартиру АДРЕСА_9.

Однак під час проведення досудового слідства позивачка неодноразово зверталась до прокуратури Харківської області зі зверненнями щодо зняття арешту з її квартири, проте звернення були проігноровані, а відповіді надані не по суті.(т.1, а.с.6, 22-31)

Згідно клопотання прокуратури Харківської області потерпілим по епізоду заволодіння ОСОБА_10

С.О. квартири визнано ОСОБА_3, який заявив органу досудового слідства клопотання щодо накладення арешту на вищезазначену квартиру з метою унеможливлення подальшого відчуження квартири та розкрадання його особистих речей, (а.с.47).

Орган досудового слідства не мав права визнавати ОСОБА_3 потерпілим по епізоду заволодіння ОСОБА_10 квартирою 17 по вул.О.Яроша, 29 в м.Харкові, оскільки згідно технічного паспорту на зазначену квартиру власницею квартири була ОСОБА_5, а не він. З зазначених підстав орган досудового слідства не мав права накладати арешт на квартиру ОСОБА_1

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.390 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

ОСОБА_1 є добросовісним набувачем права власності на квартиру 17 по вул. О.Яроша в м. Харкові, нею придбано квартиру значно раніше порушення кримінальної справи та ніякого відношення до зазначеної кримінальної справи вона не має, тому арешт накладено на її квартиру незаконно.

Накладення арешту на квартиру позивачки порушує її законно отримане право власності на квартиру та не дає можливості володіти, користуватися та розпоряджатися нею, як того вимагає законодавство.

На час розгляду справи договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_10 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1дійсний,та ніким не скасований.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст, 11,60,209,212,214-215,218ЦПК України, ст. 15,16 ,316,317,321.330 ,386 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поновити порушене право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_11 в частині користування, володіння, розпорядження своїм майном, у звязку з накладенням арешту та визнання речовим доказом по кримінальній справі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м.Харкова шляхом подачі в 10-ти денний строк заяви про апеляційне оскарження і після цього в 20-ти денний строк подати апеляційну скаргу або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ С.М. Наумова