Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа №2-66/10
13 квітня 2010 року м. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді - Чепурнова В.О.,
при секретарі Багара Н.М.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2,
відповідача не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Перечин цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату Перечинського району Закарпатської області, виконкому Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про стягнення грошових коштів у сумі 65 235 гривень та зустрічним позовом Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в сумі 65 235 гривень,-
В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги уточнив та просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 65 887,00 (шістдесят пять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень з урахуванням індексу інфляції та 10 000,00 (десять тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди. Зустрічний позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити.
Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача органу опіки та піклування виконкому Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області сільський голова ОСОБА_2 зазначив, що позов є обгрунтованим та підлягає до задоволення, оскільки відповідачем ОСОБА_4, як опікуном підопічного ОСОБА_5, грубо порушено норми чинного законодавства, які регулюють відносини опіки та піклування, в його діях наявні ознаки зловживань, а тому виконком Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області звернувся з відповідним поданням до правоохоронних органів для проведення відповідної перевірки. В підтвердження своєї процесуальної позиції ОСОБА_2 надав суду копії товаро-розпорядчих документів та звіт ОСОБА_4 про використання коштів підопічного ОСОБА_5 Зустрічний позов просив залишити без задоволення.
Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат Перечинського району під час попереднього судового засідання подав зустрічний позов до ОСОБА_6, в якому просить стягнути на його користь грошову суму в розмірі 65 235,00 гривень. Свої позовні вимоги мотивує тим, що громадянин «Ващилін Анатолій Кирилович» з 15 квітня 2004 року перебував на повному державному утриманні в закладі інтернату. За час свого життя «ОСОБА_7К.» в особі опікуна директора Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату уклав правочини, згідно яких взяв на себе зобовязання на суму 65 235,00 гривень, які виконав в повному обсязі. 01 червня 2008 року помер «ОСОБА_7К.», спадкоємцем якого є ОСОБА_3, тому до неї переходять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, а тому на цій підставі з неї слід стягнути зазначену грошову суму.
Відповідач ОСОБА_4 в судове ;засідання не&nbsp;зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи, а тому суд зі згоди позивача приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 169 ЦПК, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалює заочне рішення.
В судове засідання Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат Перечинського району свого представника не направив, причини неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1, пояснення представника третьої особи ОСОБА_2, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в зустрічному позові слід відмовити повністю з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що 06 січня 1995 року громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано недієздатним, про що свідчить виписка із рішення Ужгородського міського суду від 06 січня 1995 року (а.с. 98).
Також в судовому засіданні встановлено, що громадянина ОСОБА_5 14 квітня 2004 року було поміщено у Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат (а.с. 9) та 20 грудня 2007 року директора даного інернату ОСОБА_4 було призначено опікуном недієздатного «ОСОБА_8К.» відповідно до рішення виконавчого комітету Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району за № 94 від 20 грудня 2007 року (а.с.99).
В ході судового засідання встановлено, що 28 лютого 2008 року ОСОБА_4 як опікун ОСОБА_5 продав належну останньому ? частини квартири, яка розташована за адресою: м. Ужгород, вул. Артема, 8/32 за 75 000 гривень, які розмістив у ТОВ КБ Коопінвестбанк м. Ужород на рахунку ОСОБА_5 (а.с.54).
В ході судового розгляду також встановлено, що 01 червня 2008 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №064439 від 02 червня 2008 року, виданого виконкомом Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області. (а.с.10).
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України (в редакції Закону №2450-ІV від 03.03.2005 року), суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Як достовірно встановлено в судовому засіданні 06 січня 1995 року громадянина ОСОБА_5 було визнано недієздатним, про що свідчить виписка із рішення Ужгородського міського суду від 06 січня 1995 року (а.с.98). Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення виконкому Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області від 20 грудня 2007 року про призначення опікуна недієздатним підопічним Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату №94 (а.с.99) є неправомірним, оскільки не відповідає положенням ч. 1 ст. 60 ЦК України, оскільки таке рішення може бути прийнято виключно судом за поданням органу опіки та піклування. Крім того, в даному рішенні прізвище підопічного ОСОБА_5 зазначено помилково як «Тащілін».
Крім того, відповідно до п 5.4. Наказу Державного комітету України у справах сімї та молоді МОЗ України, Міносвіти, Мінпраці від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 «Про затвердження правил опіки та піклування» опіка припиняється внаслідок смерті підопічного. Отже, враховуючи вищенаведене та те, що ОСОБА_5 помер 01 червня 2008 року, а відповідач ОСОБА_4 отримав з рахунку останнього готівкові кошти 02 червня 2008 року (а.с.54), тому суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_4 не мав правових підстав отримувати та витрачати вищезазначені грошові кошти з рахунку ОСОБА_5 після смерті останнього.
В судовому засіданні встановлено, що згідно звіту по використанню коштів, які зберігалися на рахунку померлого підопічного ОСОБА_5 в ТОВ «Коопінвестбанк», який наданий відповідачем ОСОБА_4 виконкому Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та доданих до нього копій первинних документів (а.с.195-201), витрати за часом їх здійснення значно передують часу отримання відповідачем ОСОБА_4 коштів підопічного ОСОБА_5К, тобто здійснені до 02 червня 2008 року. Так, згідно накладної № 48 від 16 квітня 2008 року для підопічного ОСОБА_5 придбані двері та вікна на загальну суму 7163,14 гривень (а.с. 198); згідно накладної №13 від 22 квітня 2008 року для підопічного ОСОБА_5 придбано холодильник (1 шт.), тумбочка (2 шт.), ліжко в комплекті (2 шт.), надгробний памятник в комплекті з установкою (1 шт.) - на загальну суму 26 760 гривень (а.с.&nbsp;199); згідно накладної №48 від 02 травня 2008 року придбано два поховальні вінки (а.с. 200), в той час як останній помер 01 червня 2008 року.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 будучи директором Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату укладав угоди, діючи від імені підопічного ОСОБА_5 саме з Туря-Реметівським психоневрологічним інтернатом. Відповідно до ч. 2 ст. 242 ЦК України опікун є законним представником фізичної особи, визнаної недієздатною. Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Таким чином суд дійшов висновку, що опікун підопічного ОСОБА_5 ОСОБА_4 не мав законних правових підстав укладати&nbsp;зазначені вище правочини в інтересах свого підопічного та діяв з перевищенням опікунських повноважень, наданих йому згідно із законом.
Згідно ст. 55 ЦК України опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоровя не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обовязки.
Згідно ст. 72 ЦК&nbsp;України опікун зобовязаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах; опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у звязку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦК України дії опікуна можуть бути оскаржені заінтересованою особою, в тому числі родичі підопічного, до органу опіки та піклування або до суду.
Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 лютого 2008 року, виданого державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори (а.с. 7), тому суд вважає, що саме на її користь слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 65 887,00 гривень, з яких 65 235,00 гривень грошова сума неправомірно використаних коштів ОСОБА_5 з боку опікуна ОСОБА_4 та 652,00 гривні додаткова сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час&nbsp;прострочення виконання ;зобовязання, яка стягується в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України.
В частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000,00 гривень суд вважає, що така не підлягає до задоволення, оскільки позивачкою у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами не доведені ті обставини, що є підставами для задоволення вимог про застосування відповідальності за завдану моральну шкоду, які передбачені ст. 1167 ЦК України. З огляду на викладене, суд вважає обставини справи, на які посилається позивачка у справі як на підставу своїх позовних вимог, доведеними не в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 60, ст. 92 ч. 3, ст. 238 ч. 2, ст. 242 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Змінений позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату Перечинського району, виконкому Туря-Реметівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області про стягнення грошової суми задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3, жительки АДРЕСА_1 грошову суму в розмірі 65 887 (шістдесят пять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
В задоволенні зустрічного позову Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату Перечинського району до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів відмовити повністю.
2pt;">Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: Чепурнов В.О.