АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6961/10* <Номер провадженняГоловуючий у 1-й інстанції Якименко Т.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бодаревської С.М.

Суддів: Панченка О.О.. ОСОБА_2 при секретарі: Буряк С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області

на постанову Котелевської о районного суду Полтавської області від 22 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов»язання вчинити певні дії. -

Колегія суддів, заслухавши доповідь суяді-доповідача апеляційного суду. -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Котелевського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2010 року позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавськоїобласті задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_3 підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01 січня 2009 року по З 1 грудня 2009 року.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача понесені витрати за сплату судового збору в розмірі 3 грн. 40 коп.

З постановою суду не погодився відповідач та подав апеляційне скаргу, в якій прохає скасувати оскаржувану ним постанову, оскільки вважає, що вона схвалена з порушенням нореї бюджетного законодавства України, приписів ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за неврегульованості на законодавчому рівні гюрядке проведення вказаних виплат. Прохав ухвалити нове рішення про відмов) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи за доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційне екарге і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення в додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Законе України «Про соціальний захист дітей війни» та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності е позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позиване доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2009 року по З 1 грудня 2009 року.

При цьому такі висновки суду грунтувались на рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008. яким визнано неконституційними положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня схвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вищевказаним рішенням Конституційного Суду України визнавалося неконституційним положення Закону, яким зупинялась дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і відповідно, в дня схвалення рішення, воно втрачало чинність і не підлягало застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії та доплати до них. повинен був діяти відповідно до вимог сг. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправне бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-ри/2008 від 22.05.2008 року визнано неконституційними положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік» та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а саме редакція ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік. отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

Законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинено.

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача в апеляційній скарзі на те. що розмір підвищення до пенсії позиване в 2009 році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Обгрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни, через відсутність бюджетних коштів для цієї сфери, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору , що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на неможливість нецільового використання його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції рішення суду є законним та обґрунтованим, а томе підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303. п. 1 ч 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315. 317 ЦПК України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне скаргу Управління Пенсійного фонду України в Котелевському районі Полтавської області - відхилити.

Постанову Котелевського районного суду Полтавської області від 22 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бети оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: Бондаревська С.М. Судді: Панченко О.О. Триголов В.М. З оригіналом згідно: