Справа № 22-596 Головуючий у І-й інстанції Луців-Шумська Н.Л.
Категорія справи 39 Доповідач в апел. Інстанції - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі: Панчук І.С.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

та адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про захист честі, гідності, спростування інформації, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2009 р. позов задоволено частково.

Зобовязано ОСОБА_6 у десятиденний термін з часу набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_2, викладену нею у заяві від 24.11.2006р. на адресу Шевченківського районного суду м.Львова, а саме про те, що: - «обзивання та нецензурщина в мою адресу та мого чоловіка створили умови для виникнення у мене психоемоційних стресів і як наслідок дермато-неврологічного захворювання», - «ОСОБА_2 розперезався настільки, що в процесі сварки з моїм чоловіком наніс йому удар пляшкою по голові. Подальша «активність» ОСОБА_7 і ОСОБА_2 переросла у безпідставну судову тяганину з моїм чоловіком з підкупом свідків ( один з яких безпритульний невдовзі помер внаслідок нанесення, під час п'янки, ОСОБА_2 йому тілесних ушкоджень) як наслідок в процесі розгляду судової справи мій чоловік помер від інфаркту мозку, а у мене виникла злоякісно-стабільна гіпертонічна хвороба ІІІ ст.». - «ОСОБА_4 щовечора ОСОБА_2 вмикає після 22 год. надто гучну музику у кв.2 , тонка стіна якої межує з моєю спальнею, голосно регоче, гримає дверима, навмисно заважає мені спокійно відпочивати у нічний час», яка принижує честь, гідність ОСОБА_2, шляхом направлення відповідного письмового спростування на адресу ОСОБА_2 та Шевченківського районного суду м. Львова.

У задоволенні позовних вимог про відшкодування 5000грн. моральної шкоди відмовлено.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_2 та представник ОСОБА_6 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на те, що суд порушив вимоги ст. 23 ЦК України, відповідно до якої відшкодуванню підлягає моральна шкода, яка полягає у приниженні честі і гідності, а визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню належить до компетенції суду. При визначенні розміру відшкодування повинні враховуватись вимоги розумності і справедливості. Відмовивши у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, при встановленні факту її завдання, суд порушив принципи розумності та справедливості, які є одними із загальних засад цивільного законодавства. Крім того, при розподілі судових витрат судом було порушено вимоги ст. 88 ЦПК України. Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про відшкодування 5 000 грн. моральної шкоди та стягненні з ОСОБА_2 в дохід держави 50 грн. судового збору скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити зазначену позовну вимогу. В решті рішення суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на те, що суд, задовольняючи позов, не визначив характер такої інформації та не з»ясував чи є вона фактичним твердженням, чи оцінюючим судженням. Вважає, що надана інформація носить характер оцінюючого судження. Інформація була доказом у попередній справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення. Просить рішення суд скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та адвоката ОСОБА_5 на підтримання своєї апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4 на цю скаргу, відповідні пояснення на апеляційну скаргу ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_6, в якій просив суд зобов'язати відповідачку спростувати відомості, що не відповідають дійсності та порочать його честь та гідність у формі письмового вибачення на його адресу та адресу Шевченківського районного суду м. Львова, стягнути з відповідачки на його користь 5000грн. моральної шкоди.

В обгрунтування позову покликався на те, що ОСОБА_6 у заяві від 24.11.2006р. до Шевченківського районного суду м. Львова поширила відомості, що не відповідають дійсності, викладені неправдиво, порочать його честь гідність і завдають шкоди його інтересам, зазначає конкретні фрази, відомості в яких не відповідають дійсності і викладені неправдиво. Цим відповідачка завдала йому моральної шкоди, яка полягала в пережитті почуття приниження, пригніченості, дискомфорту. Зневага відповідачки до нього впливає на його авторитет серед рідних, сусідів, знайомих.

В ході судового розгляду справи позивач уточнив свої позовні вимоги, просив зобов'язати відповідачку спростувати викладені в заяві від 24.11.2006 р. відомості, що не відповідають дійсності, оприлюднити спростування шляхом направлення спростування на його адресу та адресу Шевченківського районного суду м. Львова, встановити строк оприлюднення спростування, стягнути з відповідачки 5000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Із змісту заяви від 24.11.2006 р., адресованої Шевченківському районному суду м. Львова, встановлено, що зазначена в позовній заяві інформація стосується ОСОБА_2

Суд, задовольняючи позов в частині спростування недостовірної інформації виходив з того, що ця інформація є негативною, а отже вважається недостовірною, оскільки відповідач не довела достовірність поширеної нею негативної інформації щодо ОСОБА_2 та позивач має право на спростування цієї інформації. Поширенням відповідачкою недостовірної інформації щодо ОСОБА_2 порушено особисті немайнові права позивача - право на повагу до його гідності та честі.

При цьому суд вказав, що ця інформація щодо ОСОБА_2 не була визначена як підстава пред'явлених ОСОБА_6 позовних вимог до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні коридором, підвалом, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, не стосувалася предмету позову, не була доказом у справі №2-58 2009 р. Тому вона може бути підставою для захисту гідності та честі.

Однак судом належно не оцінено чи ця інформація була предметом перевірки судом по обставинах справи.

З матеріалів справи вбачається, що вказану заяву від 24.11.2006р. по справі №2-58 2009 р. ОСОБА_6 3.І. подала під час розгляду справи та обґрунтовувала нею заподіяння моральної шкоди і суд аналізував її при ухваленні рішення 24.06.2009 року ( а.с.182, справи №2-58, 2009 р. Шевченківському районному суду м. Львова).

Так, зокрема суд в рішенні вказав, що не здобуто доказів щодо заподіяння моральної шкоди ОСОБА_6

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 27.02.2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів.

В засіданні судової колегії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ствердили, що суд аналізував заяву від 24.11.2006р. при ухваленні рішення по справі №2-58/2009 р., зокрема були допитані свідки по цих обставинах.

Оскільки наведена в заяві від 24.11.2006р. інформація була доказом у справі №2-58 2009 р. Шевченківському районному суду м. Львовата оцінювалась судом при ухваленні судового рішення 24.06.2009 року, тому оскаржуване рішення суду 06.11.2009 року слід скасувати та в задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

При цьому колегія враховує і те, що не встановлено протиправності в діях ОСОБА_6, а тому немає підстав для відшкодування моральної шкоди.

Відповідно немає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 16, 23, 269, 270,275, 276, 277, 280, 297, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, п. 2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314 ст. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скарги ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2009 року скасувати та постановити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про захист честі, гідності, спростування інформації, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: