Справа № 2-2227/2010
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.10.2010 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Помазан В.А.,
при секретарі Фальковій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Лозова Харківської області цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1, інтереси якого за довіреністю представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області, третіх осіб Управління Держкомзему у ОСОБА_4 районі Харківської області, ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Харківської області про подовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку в порядку спадкування за законом,-
24 червня 2010 року позивач звернувся до суду з позовною заявою та 12 жовтня 2010 року з уточненою позовною заявою до відповідачів, третіх осіб про подовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку в порядку спадкування за законом, в якій зазначає, що 22 вересня 1995 року померла бабуся ОСОБА_5. На момент смерті вона була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
При житті ОСОБА_6 працювала та була членом КСП «Україна» с. Артільне, Лозівського району Харківської області.
Згідно з державним актом на право колективної власності на землю серії ХР № 20-00-000252, виданого ОСОБА_4 районною радою народних депутатів 01 березня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 2, ОСОБА_6 була включена до Списку членів КСП «Україна» і значиться у списку під номером 272 як ОСОБА_6.
Однак ОСОБА_6 не видали сертифікату на право на земельну частку (пай), який згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України є дійсним до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.
Мати ОСОБА_1 та дочка померлої ОСОБА_3 не має наміру приймати спадщину після смерті матері ОСОБА_6 та не заперечує, щоб спадщину прийняв її син. У спадкодавця спадкоємців першої черги немає. Так, єдиним спадкоємцем на спадщину після смерті бабусі являється він, онук померлої ОСОБА_1, згідно із ст. 529 Цивільного Кодексу України від 18 липня 1963 року. Інших спадкоємців, передбачених законодавством, у спадкодавця немає.
ОСОБА_1 зазначає, що він фактично прийняв спадщину після смерті бабусі ОСОБА_6, так як з народження і до дня смерті постійно мешкав та був зареєстрований разом з померлою.
В установлений законом строк він не звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що у нього склалися дуже тяжкі сімейні обставини.
На підставі п. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України він просить суд продовжити йому термін для прийняття спадку після смерті бабусі, оскільки у встановлений Законом 6-ти місячний термін не звернувся до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори, Харківської області контори із заявою про прийняття спадщини, бо не мав документів на земельну частку (пай), і помилково вважав, що мав можливість оформити спадщину в будь-який час.
Крім того, позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_4 районну державну адміністрацію Харківської області видати йому Державний акт на право власності на земельну частку (пай) у розмірі 8,85 га, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 22 вересня 1995 року, із земель державного резервного фонду чи з земель запасу Артільної сільської ради Лозівського району Харківської області.
Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання з'явився, підтримав уточнені позовні вимоги, які викладені в заяві та просив їх задовольнити, оскільки померла ОСОБА_6 була включена до Списку громадян-членів сільськогосподарського підприємства «Україна» під номером 272, згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 01.03.1995р. № ХР-20-00-000252, та була членом КСП, що підтверджується записом в пенсійному посвідчені про те, що була призначена колгоспна пенсія та архівною довідкою, копії яких додані до матеріалів справи. Дочка померлої ОСОБА_3 не має наміру приймати спадщину після смерті матері ОСОБА_6 та не заперечує, щоб спадщину прийняв її син ОСОБА_1, який пропустив 6-ти місячний термін для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, бо не мав документів на земельну частку (пай), і помилково вважав, що мав можливість оформити спадщину в будь-який час.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, однак надала до суду письмову заяву, посвідчену секретарем Володимирівської сільської ради, Сахновщинського району, Харківської області, в якій викладено, що вона сама не буде претендувати на право на земельну частку (пай) в КСП «Україна», згідно Державного Акта на право власності на землю її матері ОСОБА_6 і не заперечує проти отримання даного права її сину ОСОБА_1 (а.с. 66).
Представник відповідача ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_7 у судове засідання зявився, позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідно до Списку громадян-членів сільськогосподарського підприємства під номером 272 померла ОСОБА_6 значилася, згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 01.03.1995р. № ХР-20-00-000252, виданого ОСОБА_4 районною радою народних депутатів Лозівського району Харківської області за зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 2, але на засіданні загальних зборів (протокол загальних зборів КСП «Україна» від 19.04.1996р. № 2) було затверджено нові списки членів КСП, що мають право на отримання земельної частки (паю) та визнано недійсним перший список, що додається до Державного акту та прізвище ОСОБА_6 в другому списку не значиться. Крім того, представник відповідача просив застосувати позовну давність та відмовити у позові, оскільки позивач не надав належних доказів наявності обєктивних обставин, що перешкоджали померлій ОСОБА_6, а після її смерті позивачу з 1996 року звернутися до суду за захистом порушеного права в межах встановленого трирічного строку позовної давності.
Представник третьої особи Управління Держкомзему у ОСОБА_4 районі Харківської області ОСОБА_8 у судове засідання зявився, просив вирішити спір на розсуд суду.
Представник третьої особи ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Харківської області у судове засідання не зявився, однак нотаріальна контора надала до суду письмового листа, в якому просить справу розглядати за їх відсутності та винести рішення на розсуд суду (а.с. 26).
Свідок ОСОБА_9 раніше у судовому засіданні поясняв, що коли було розпаювання земель, в 1995 році він працював головою КСП «Україна». В 1995 році складались списки на розпаювання земель громадян-членів КСП «Україна» і були внесені всі громадяни КСП «Україна». В 1996 році був складений другий список громадян на розпаювання земель КСП «Україна». Однак до 1996 році, є громадяни, які виїхали з с. Артільне, або вийшли з членів КПС «Україна», тому ті громадяни не увійшли в другий список. Він вважає, що громадяни, які були внесені в перший список в 1995 року, мають право на частку землі. На той момент, коли складався другий список, ніхто не знав, що так вийде. А зараз люди звертаються, та бажають отримати свою частку землі, і він вважає, що вони мають право.
Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, так як у судовому засіданні встановлено, що 22 вересня 1995 року померла бабуся позивача ОСОБА_5 (а.с. 8-10). На момент смерті вона була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
При житті ОСОБА_6 працювала та була членом КСП «Україна» с. Артільне, Лозівського району Харківської області, що підтверджується записом в пенсійному посвідчені про те, що була призначена колгоспна пенсія та архівною довідкою (а.с. 66).
Згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 01.03.1995р. № ХР-20-00-000252, виданого ОСОБА_4 районною радою народних депутатів Лозівського району Харківської області зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 2, ОСОБА_6 була включена до Списку громадян-членів сільськогосподарського підприємства «Україна» с. Артільне, Лозівського району, Харківської області, під номером 272 (а.с. 13-20).
Відповідно до Указів Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994р. та «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995р. № 720/95 землі, що належали на праві колективної власності КСП і перебували у колективній власності були розпайовані й кожному членові КСП було видано сертифікат на право на земельну частку (пай).
Право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (пункт 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995р. № 720/95).
Відповідно до пункту 5 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995р. № 720/95, видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація здійснюються відповідною районною державною адміністрацією. Отже, право власності на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акта на право колективної власності на землю конкретному КСП, кооперативу, товариству, членом якого є особа, яка претендує на пай, в тому числі і пенсіонер, що раніше працював у цьому сільськогосподарському підприємстві.
Отже, право на земельну частку (пай) виникає в осіб,у тому числі й у пенсіонерів, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.
Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 була членом КСП та з 27 листопада 1985 року їй була призначена колгоспна пенсія за віком, що підтверджується записом в пенсійному посвідчені, а згідно архівної довідки № 01-779 була членом КСП «Україна». Земля в колективну власність була передана 01.03.1995 року, тобто на момент передачі землі в колективну власність пенсіонер ОСОБА_6 була членом КСП «Україна» Лозівського району Харківської області.
Однак ОСОБА_6 не видали сертифікату на право на земельну частку (пай), який згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України є дійсним до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право приватної власності на землю.
Мати позивача та дочка померлої ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_3 не має наміру приймати спадщину після смерті матері ОСОБА_6 та не заперечує, щоб спадщину прийняв її син (а.с. 66). У спадкодавця спадкоємців першої черги немає. Так, єдиним спадкоємцем на спадщину після смерті бабусі являється онук померлої ОСОБА_1, згідно із ст. 529 Цивільного Кодексу України від 18 липня 1963 року. Інших спадкоємців, передбачених законодавством, у спадкодавця немає.
Фактично ОСОБА_1, прийняв спадщину після смерті бабусі ОСОБА_6, так як з народження і до дня смерті постійно мешкав та був зареєстрований разом з померлою.
В установлений законом строк позивач не звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що у нього склалися дуже тяжкі сімейні обставини та не мав документів на земельну частку (пай), і помилково вважав, що мав можливість оформити спадщину в будь-який час.
За таких умов, суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив 6-ти місячний термін для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому цей строк необхідно подовжити.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, член КСП, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права власності на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).
Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку.
Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, про незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що померла ОСОБА_6, на час передачі землі у колективну власність на 01.03.1995р., була пенсіонером та отримувала колгоспну пенсію, і на час видачі КСП державного акта на право колективної власності на землю залишалася членом цього підприємства, а тому має право на земельну частку (пай).
Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та за необхідне визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну частку (пай), згідно Державного акту на право колективної власності на землю у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 22 вересня 1995 року і зобовязати ОСОБА_4 районну державну адміністрацію Харківської області винести розпорядження щодо виділення в натурі земельної ділянки ОСОБА_1 та про видачу документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку (пай) у розмірі 8,85 умовних кадастрових гектарів із земель резерву або запасу Артільної сільської ради, Лозівського району, Харківської області у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 22 вересня 1995 року.
Представник відповідача вважає, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду, оскільки не надав належних доказів наявності обєктивних обставин, що перешкоджали позивачу з 1996 року звернутися до суду за захистом порушеного права в межах встановленого трирічного строку позовної давності. Однак суд не може погодитися з таким висновком, так як в судовому засіданні встановлено, що позивач неодноразово звертався до голови КСП «Україна», Артільної сільської ради, Лозівського району, Харківської області з питанням про виділення земельного паю ОСОБА_6, йому обіцяли вирішити це питання позитивно, однак так і не вирішили. Даний факт підтвердив в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, про те, що позивач дійсно звертався до нього з цим питанням.
Крім того, зі сторони позивача має місце захист свого цивільного права, тобто до цих правовідносин слід застосувати ст. 267 ЦК України, яка передбачає, що такі вимоги приймаються до розгляду судом незалежно від спливу позовної давності.
Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 267, 328, 373, 392 ЦК України, ст. 529 ЦК України 1963 року, ст.ст. 29, 158 ЗК України, Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» від 08.08.1995р. № 720/95, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, суд, -
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1, інтереси якого за довіреністю представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 районної державної адміністрації Харківської області, третіх осіб Управління Держкомзему у ОСОБА_4 районі Харківської області, ОСОБА_4 державної нотаріальної контори Харківської області про подовження строку для прийняття спадщини та визнання права власності на земельну частку в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Продовжити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, строк на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлої 22 вересня 1995 року, визнавши причину пропуску строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, поважною.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну частку (пай), згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 01.03.1995р. № ХР-20-00-000252, виданого ОСОБА_4 районною радою народних депутатів Лозівського району Харківської області за зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю № 2, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 22 вересня 1995 року.
Зобовязати ОСОБА_4 районну державну адміністрацію Харківської області винести розпорядження щодо виділення в натурі земельної ділянки ОСОБА_1 та про видачу документа, який посвідчує право власності на земельну ділянку (пай) у розмірі 8,85 умовних кадастрових гектарів із земель резерву або запасу Артільної сільської ради, Лозівського району, Харківської області, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 22 вересня 1995 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: