Справа №2-38/10 24.11.2010
Справа 22ц-7102/ 10 року Головуючий 1-ї інстанції: Мадай С.І.
Категорія 20 Суддя доповідач апеляційного суду: Кутова Т.З.
У Х В А Л А

Іменем України

2010 року листопада місяця 24 дня судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.,

суддів: Шолох З.Л.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Поліщук Ю.В.,

за участю: представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2010 року постановлене по справі за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_6

про

визнання недійсними договорів купівлі - продажу та визнання права власності на нерухоме майно

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2009 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_6 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та визнання права власності на нерухоме майно.

Позивачка зазначала, що 1 лютого 2001 року вона уклала зі своїм братом ОСОБА_7 договір купівлі-продажу житлового будинку № 29 по вул. Степовій в с. Морське, Березанського району Миколаївської області. Однак вказаний договір було укладено лише з метою надання законної можливості проживати в даному будинку її брату і намірів щодо передачі вказаного будинку братові у власність не було, в звязку з чим і гроші за даним договором не передавались. Оскільки ОСОБА_7 24 липня 2001 року продав вказаний будинок ОСОБА_6 то вказаний договір також є недійсним, як не відповідаючий вимогам закону.

Посилаючись на викладене позивачка просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить вказане рішення суду скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд не повно зясував обставини справи та дав доказам не вірну оцінку, а тому дійшов необґрунтованого висновку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, 1 лютого 2001 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 29 по вул. Степовій в с. Морське Березанського району Миколаївської області, який посвідчено державним нотаріусом Березанської державної нотаріальної контори (а.с. 13).

В подальшому 31 липня 2001 року вказаний будинок ОСОБА_7 продав ОСОБА_6 за нотаріально посвідченим договором (а.с. 4).

Згідно свідоцтва ОСОБА_7 помер 8 січня 2008 року (а.с. 5).

Відповідно до положень ст. 58 ЦК України (в редакції 1963 року) угода здійснена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки, є недійсною.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної угоди від 1 лютого 2001 року сторони домовились про вчинення продажу спірного будинку за 11266 грн., які отримані продавцем до укладення договору.

В запереченнях на позовну заяву ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку, ОСОБА_5 зазначала, що будинок продала ОСОБА_7, так як в звязку з сімейними обставинами, змушена була змінити місце проживання (а.с 30).

Виходячи з наведеного, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір купівлі-продажу будинку № 29 по вул. Степовій в с. Морське Березанського району Миколаївської області цілком відповідав волі та намірам сторін, створив юридичні наслідки, а саме реєстрацію права власності за набувачем, та розпорядження останнім своєю власністю на свій розсуд шляхом укладення наступного продажу вказаного будинку. За такого суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку недійсними та визнання права власності на вказаний будинок.

Доводи апелянта про те, що мнимість угоди підтверджується фактом реєстрації права власності не одразу після укладення договору, а в липні 2001 року перед укладенням наступного договору, не можна прийняти до уваги, оскільки законодавцем не встановлено строк такої реєстрації та відповідних наслідків в разі його порушення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що фактично гроші не передавались за спірним договором позивачці, також не впливають на висновки суду, оскільки вказані обставини , відповідно до положень ст. 44 ЦК України (в редакції 1963 року) та ст. 218 діючого ЦК України, можуть бути доведені лише письмовими доказами, яких позивачкою не надано. Тоді як факт передачі грошей зафіксовано письмово в самому договорі.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуальних та матеріальних норм, також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не привели до невірного вирішення спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що воно відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: