Справа №2-2406/10 01.12.2010 01.12.2010 01.12.2010
Провадження №22ц-7881/10
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц- 7881/10 Категорія 57
Головуючий у 1-й інстанції: Тихонова Н.С. Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Вовненко Г.Ю. ,

суддів Кушнірової Т.Б., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання Кулик О.В.,

за участі представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»

на рішення Ленінського районного суду ОСОБА_3 від 16 квітня 2010 р., ухвалене за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 і товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання правочину нікчемним,

встановила:

В лютому 2010 р. ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_5 і товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі -Банк) про визнання правочину нікчемним.

ОСОБА_4 свої вимоги мотивував тим, що 16 травня 2008 р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та Банком укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав у кредит 249 975 грн. строком до 14 травня 2012 р. На забезпечення зобов`язань по даному договору 16 травня 2008 р. між ним (позивачем) та ОСОБА_5 і Банком було укладено договір поруки.

Проте, на думку позивача, при укладенні кредитного договору не було додержано вимог цивільного законодавства щодо письмової форми угоди, оскільки вона не скріплена печаткою банківської установи, яка є юридичною особою.

Посилаючись на наведені обставини, ОСОБА_4 просив про задоволення позову.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2010 р. позов ОСОБА_4 задоволено.

Постановлено визнати кредитний договір №10/МС/ К від 16 травня 2008 р. нікчемним.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд виходив з того, що при укладенні кредитного договору між Банком і ОСОБА_5 не було додержано вимог Цивільного кодексу щодо письмової форми угоди, а тому вона є нікчемною.

Проте такий висновок суперечить фактичним обставинам справи і є наслідком помилкового тлумачення норм цивільного права, що у відповідності до пунктів 3 і 4 ч.І ст. 309 ЦПК є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Із матеріалів справи вбачається, що 16 травня 2008 р. між Банком та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 10/МС/К-08 ПЗУ,за умовами якого Банк зобов`язався надати позивачу кредит у сумі 249 975 грн. зі сплатою 17,% річних строком до 14 травня 2012 р., а останній - своєчасно повернути кредит та сплатити проценти за користування грошовими коштами.

Як видно із змісту цього договору, від імені Банку він підписаний заступником керуючого Миколаївською філією ОСОБА_6, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності Банку за реєстровим № Д-1117 від 25 квітня 2007 р. та у відповідності до Положення про Миколаївську філію Банку, затвердженого Спостережною радою TOB «Укрпромбанк» (протокол №25 від 24 листопада 2006 р.) і зареєстрованого 1 грудня 2006 р. начальником Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області.

Вказаним нотаріально посвідченим дорученням ОСОБА_6 був уповноважений вчиняти правочини від імені Банку, в тому числі підписувати кредитні договори, та скріплювати їх печаткою Миколаївської філії.

Згідно пунктів 1.4 і 1.7 вказаного Положення філія не є юридичною особою і входить до складу Банку на правах відокремленого структурного підрозділу, а при здійсненні господарської та іншої діяльності, на яку їй надано відповідні повноваження, філія використовує круглу печатку зі своїм повним офіційним найменуванням.

Наведене свідчить, що спірний кредитний договір укладено з дотриманням положень статей 202, 205, 207 ЦК, а тому у суду першої інстанції не було підстав для визнання його нікчемним. Тому у відповідності до вимог пунктів 3 і 4 ч.І ст. 309 ЦПК оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_4 відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 квітня 2010 р. скасувати і ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5 товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» про визнання правочину нікчемним відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді