УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина A.B.

при секретарі - Качмар М.Я.,

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 квітня 2010 року,-

встановила:

оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до Сихівського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про реєстрацію його місця проживання за місцем реєстрації його права власності на квартиру.

Рішення оскаржив ОСОБА_4, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Зазначає, що суд ухвалив незаконне рішення, так як не взяв до уваги факт його попереднього проживання і реєстрації в квартирі, він є співвласником квартири, нині ніде не зареєстрований і не має іншого місця проживання. Посилається на порушення норм матеріального права, вбачаючи, що суд не застосував п. 2 ст. 14 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», який є підставою для задоволення його позову, а також помилково застосував ст.ст. 353,364, 367 ЦК України, хоч позовних вимог, які регулюють ці норми, він не заявляв.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_4 на підтримання скарги, ОСОБА_6 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 з огляду на викладені нижче мотиви.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

За змістом ст.ст. З, 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадяни України, які перебувають в Україні а законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає понад шість місяців на рік.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і це убачається із позовної заяви ОСОБА_1, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 з 1/3 ідеальною часткою, у даній квартирі не проживає з 1996 року. Наміру проживати у цьому житлі не висловлював, підставою для реєстрації місця проживання вбачав місце реєстрації його речових прав на квартиру.

Як випливає із зазначених вище норм матеріального права, у тому числі згідно постанови Кабінету Міністрів України №985 від 28.07.2004 року «Про затвер- дження зразків документів, необхідних для реєстрації місця проживання в Україні», така реєстрація може бути проведена за згодою усіх співвласників квартири.

Так як інший співвласник квартири ОСОБА_6 не надав згоди на реєстрацію позивача, наявність речових прав на майно не є підставою для здійснення преєстрації місця проживання, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову від задоволення позову ОСОБА_4

Оскільки суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, то колегія суддів вважає, що рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 317 ЦПК України колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 27 квітня 2010 року за- лишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: