Рівненський міський суд Рівненської області
04 листопада 2010 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді Рогозіна С.В.,
при секретарі Кулик Т.М.
з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -
На підтвердження отримання позики відповідач видав позивачу власноруч написану розписку.
Відповідно до умов договору відповідач зобов'язаний щомісячно до 28 числа поточного місяця надавати позивачу 3000 грн. за кожен місяць користування позики до повного повернення позики.
У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Відповідач з ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заперечення проти позову не подав. Повідомлення про причини неявки відповідача у суд не надійшло. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, представника позивача дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.
Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно п. 3 договору, була встановлена комісія в сумі 3000 гривень за кожен місяць користування позикою.
Згідно п. 9 договору, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити на вимогу позикодавця суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 процентів річних від простроченої суми.
В обґрунтування позовних вимог про сплату суми комісії та процентів від простроченої суми, позивачем подано розрахунок, який викладений в позовній заяві. Даний розрахунок судом досліджений і визнаний обґрунтованим.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно ст. 79 ЦПК України до судових витрат, які підлягають стягненню на користь сторони на користь якої ухвалено рішення підлягають документально підтверджені витрати на правову допомогу.
Згідно ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.
За заявою позивача адвокат ОСОБА_6, ухвалою суду, допущена до справи у якості особи, яка надає правову допомогу для ОСОБА_1 В підтвердження витрат на правову допомогу представлений договір на надання правової допомоги від 01.10.2010 року, акт здачі приймання виконаних послуг від 01.10.2010 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 6 від 01.10.2010 року на суму 2000 гривень. Дані документи суд вважає достатніми доказами для підтвердження суми витрат на правову допомогу.
Оскільки судом встановлено невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню коштів по договору позики ці позовні вимоги підлягають задоволенню. Підлягають задоволенню, також, і позовні вимоги стосовно відшкодування судових витрат, а саме, витрат на ІТЗ судового процесу, витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного, у відповідності до ст. ст. 192, 526, 530, 625, 1046, 1048, 1049 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 88, 130, 212, 213, 215 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання^юго копії.

Суддя С.В.Рогозін

Повний текст рішення виготовляти та підписаний 09.11.2010 року