Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 2-527/10
Провадження № -
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2010 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі:

Головуючого судді Шимон Л.С.

при секретарі Мельник Ж.А.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Коростишеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі за померлим 20.09.2008р. ОСОБА_3, в процесі розгляду справи уточнив позовні вимоги та просив визнати право власності на вказане майно за ним, тобто позивачем по справі. В судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та пояснив, що 20 вересня 2008 року помер його дядько та одночасно хрещений батько - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина крім того у вигляді житлового будинку та господарських будівель №16 по вул.Якубовського в с.Торчин Коростишівського району. Зазначає, що в липні 1999р. сільською радою було посвідчено заповіт, згідно якого ОСОБА_3 заповів все своє майно на ім'я ОСОБА_1 У встановлений строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому було роз'яснено, що в зв'язку з відсутністю документів про право власності на житловий будинок, в даний час позивач не має можливості оформити вказану спадщину на себе. В зв'язку з ним просить винести рішення, яким визнати за ним як за спадкоємцем за заповітом право власності на вказаний житловий будинок.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву з клопотанням проводити розгляд справи за відсутності повноважного представника, позовні вимоги визнав.

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що даний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 вересня 2008 року помер ОСОБА_3, що підтверджується засвідченою копією свідоцтва про смерть від 02.10.2008р. 1-ТП №104232. За життя ним було складено і зареєстровано в ОСОБА_2 сільській раді заповіт, в якому останній заповів все належне йому майно на користь ОСОБА_1.

Так, при посвідченні заповіту відповідно до положень п.34 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України від 25.08.1994 року від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається.

Статтею 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За положенням ст.317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно положень ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились в зв'язку зі смертю.

Так, відповідно до п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.2004р. №20/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна; якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності.

Судом встановлено, що на будинок, у якому проживав заповідач ОСОБА_3, за життя за ним не було визнано та не зареєстровано у встановленому порядку право власності та не видано свідоцтво про право власності, що підтверджується довідкою КП «Житомирське МБТІ» №124а від 25.05.2009р.

Доводи позивача про те, що сільською радою визнано той факт, що згідно господарської книги №3 за 2006-2010р.р. за померлим ОСОБА_3 рахується жилий будинок, побудований у 1971 році, є безпідставні, оскільки вказана довідка №245 від 06.10.2009р. не є правовстановлюючим документом.

Відтак наявність заповіту ОСОБА_3 на вказаний будинок у даному випадку правового значення не має.

Із змісту вимог ст.392 ЦК України вбачається, що власник майна має право звернутись з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Крім того відповідно до ч.4 ст.25 Цивільного кодексу України правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Оскільки право власності на спадкове майно за спадкодавцем ОСОБА_3 не встановлене, відсутні правові підстави для визнання такого права за спадкоємцем ОСОБА_1

За наведених обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 392,1218,1235,1268 ЦК України та ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок, що знаходиться в селі Торчин Коростишівського району Житомирської області по вулиці Якубовського 16 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення, та поданням апеляційної скарги на дане рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не буде скасовано.

СУддя Л.С.Шимон