Справа № 2-528/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
23 вересня 2010 року Зіньківський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Герасименко М.І., при секретарі Тараненко Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Зіньківського районного суду Полтавської області в м.Зіньків, цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 В»ячеслава Олексійовича та ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-сервіс в особі Полтавської регіональної філії Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-сервіс, про заxист права власності на земельну частку (пай), припинення незаконного володіння земeльною часткою (паєм), припинення незаконного використання земельної частки (паю) для сiльськогосподарськиx потреб, повернення самовільно зайнятої земельної частки (паю),-
До Зіньківського районного суду Полтавської області звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовною заявою до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-сервіс в особі Полтавської регіональної філії Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Агро-сервіс, про заxист права власності на земельну частку (пай), припинення незаконного володіння земeльною часткою (паєм), припинення незаконного використання земельної частки (паю) для сiльськогосподарськиx потреб, повернення самовільно зайнятої земельної частки (паю), в якій просять припинити незаконне володіння та використання вiдповiдачем земельних ділянок ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 і зобов'язати вiдповiдача повернути земельні ділянки громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9.
В обгрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 23 квітня 2010 року позивачі уклали договори оренди земельних ділянок з громадянами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, однак орендовані ними земельні ділянки були засіяні відповідачем без наявності у нього будь-яких правовстановлюючих на те документів, які посвідчують право користування чужою земельною ділянкою, в чому позивачі вбачають вчинення з боку відповідача самозахвату орендованих ними земельних ділянок чим на їхню думку порушуються їх законні права та інтереси орендарів земельних ділянок.
Відповідач проти позову заперечує стверджуючи, що між ним та громадянами ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 ОСОБА_6 ОСОБА_7 в 2003 році було укладено договори оренди земельних ділянок термін дії яких закінчувався у вересні 2008 року. Після закінчення терміну дії цих договорів відповідач продовжував користуватись земельними ділянками вищезазначених громадян і громадяни проти цього не заперечували, а тому на думку відповідача договора автоматично були продовжені на той же термін. Окрім того відповідач посилається на те, що між ним та вищезазначеними громадянами у 2008 році були підписані поновлені договори оренди земельних ділянок, а тому відповідач вважає, що він на законних підставах засіяв вищезазначені земельні ділянки.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав:
Всього позивачами було укладено 10 договорів оренди земельних ділянок, загальною площею 25,6 га, які були зареєстровані 05.05.2010 року у Зіньківському районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства „Центр державного земельного кадастру про що свідчать відповідні довідки з державного реєстру.
Після отримання позивачами відповідних документів, які посвідчують право користування земельними ділянками площею 25,6 га, ними було виявлено, що орендовані ними земельні ділянки засіяні відповідачем.
В свою чергу позивачами були оброблені та засіяні земельні ділянки рівнозначною площею 25,6 га в полі № 4.2, загальною площею 37,8 га, яке перебуває в користуванні відповідача.
Вищезазначені обставини підтверджуються довідками Великопавлівської сільської ради, листуванням сторін, а також матеріалами перевірок проведених правоохоронними органами відмовні справи № 479 по факту самозахвату поля № 4.2 площею 37,8 га ПП ОСОБА_1 та № 513 по факту самозахвату земельних ділянок з боку посадових осіб СТОВ „Агро-Сервіс.
Так 11.05.2010 року відповідач звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою від 10.05.2010 року за №14, про вчинення позивачами самозахвату земельних ділянок відповідача, в якій зазначалося про те, що позивач ОСОБА_1 здійснив посів сонашника на полі 4-2 площею 37,8 га.
За результатами розгляду вищезазначеної заяви начальником СДСБЕЗ Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_12, 14 травня 2010 року була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю ознак злочину передбаченого ст. 197-1 КК України на підставі ст. 6 п.2 КПК України.
13.05.2010 року група громадян власників земельних ділянок в тому числі й позивачі звертались до правоохоронних органів із заявою про вчинення відповідачем самозахвату належних їм земельних ділянок орендованих позивачами.
За результатами розгляду вищезазначеної заяви ст. о/у СДСБЕЗ Зіньківського РВ УМВС України в Полтавській області капітан міліції ОСОБА_13 21.05.2010 року, виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за відсутністю ознак злочину передбаченого ст. 190, 197-1 КК України на підставі ст. 6 п.2 КПК України.
Як було встановлено матеріалами перевірок проведених правоохоронними органами, що знайшло своє відображення в матеріалах відмовних справ та винесениз за результатами перевірок постановах про відмову в порушенні кримінальних вправ і підтверджується іншими документальними доказами наявними в матеріалах справи, громадяни власники земельних ділянок орендованих позивачами, як і самі позивачі з 2003 року мали договірні правовідносини з відповідачем щодо оренди належних їм земельних ділянок.
У звязку із закінченням терміну дії договорів оренди укладених в 2003 роцігромадяни підписали з відповідачем у вересні 2008 року поновлені договори оренди тих самих земельних ділянок.
Однак 5 березня 2010 року громадяни власники земельних ділянок звернулись до органу державної реєстрації договорів оренди із відповідними заявами в яких просили не реєструвати договори укладені з відповідачем, натомість подали на реєстрацію договори оренди належних їм земельних ділянок укладені з позивачами, які були зареєстровані органом державної реєстрації 05.05.2010 року.
Відповідач засіяв посівами ячменю земельні ділянки орендовані позивачами, так-як йому не було відомо про те, що позивачі орендували земельні ділянки вищезазначених громадян, так-як відповідач також уклав договори оренди земельних ділянок із цими ж громадянами і подав їх на реєстрацію до органу державної реєстрації, а про те, що громадянами були подані заяви в яких вони просили не проводити реєстрацію підписаних з ним договорів оренди відповідачеві нічого небуло відомо.
Позивачі засіяли посівами соняшника площу 25,6 га, на полі 4-2 загальною площею 37,8 га, яке перебуває в користуванні відповідача, тобто рівнозначну площі орендованих ними земельних ділянок. Залишок посівних площ на полі 4-2 площею 12,2 га відповідач засіяв посівами сої, що підтверджується довідкою Великопавлівської сільської ради та викопіюванням земельних ділянок засіяних відповідними сторонами.
Відповідно ст. 212 ЦПК України, - Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Незважаючи на те, що відповідачем і було допущено порушення вимог ст. 125 Земельного Кодексу України, яке полягає у тому, що відповідач приступив до використання земельних ділянок без наявності відповідних документів, які посвідчують право користування земельними ділянками, суд приходить до висновку відносно того, що відповідач не мав умислу до самовільного зайняття земельних ділянок орендованих позивачами бо вважав, що підписані ним договора оренди вищезазначених земельних ділянок з громадянами будуть зареєстровані і не знав про те, що громадяни власники земельних ділянок звернулись до органу державної реєстрації із заявами в яких просили не реєструвати договорів оренди з відповідачем та подали на реєстрацію договори оренди з позивачами.
Також суд вважає, що права позивачів не були порушені, так-як позивачами було оброблено та посіяно соняшником земельні ділянки рівнозначної площі 25,6 га на полі 4-2 загальною площею 37,8 га, яке перебуває в користуванні відповідача, за його згодою, що було встановлено матеріалами перевірок правоохоронних органів і відображено у відповідних постановах про віддмову в порушенні кримінальних справ, які не були оскаржені сторонами, і на переконання суду це свідчить про те, що позивачі на той час не заперечували проти обставин викладених у постановах правоохоронних органів.
Відповідно ст. 397 ЦК України, - Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.
З матеріалів справи вбачається, що фактичне володіння земельними ділянками орендованими позивачами здійснювалось відповідачем, водночас фактичне володіння земельними ділянками відповідача рівнозначної площі здійснювалось позивачами.
Суд приходить до висновку відносно того, що позивачі погоджувались і не заперечували проти того, що орендовані ними земельні ділянки перебували у фактичному володінні відповідача і були ним оброблені і засіяні, так-як самі позивачі здійснювали фактичне володіння земельними ділянками відповідача рівнозначної площі, про що свідчать фактичні дії позивачів щодо проведення обробітку та посіву соняшника на площі 25,6 га на полі 4-2, що було в користуванні відповідача.
Відповідно ст. 15 ЦК України, - Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Суд не вбачає збоку відповідача порушень законних прав та інтересів позивачів за захистом яких вони звернулись до суду, так-як позивачі фактично володіли та користавались земельною ділянкою площею 25,6 га, яка є рівнозначною загальній площі орендованих ними земельних ділянок.
За таких обставин суд вважає, що позивачам необхідно відмовити у задоволені заявлених ними позовних вимог у повному обсязі.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 30, 60, 88, 212 - 221 ЦПК України, суд
У задоволенні позову відмовити повністю.
На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
СуддяОСОБА_14