УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.,

суддів : Шашкіної С.А., Федоришина A.B.,

при секретарі - Качмар М.Я.,

з участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3. ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2010 року,-

встановила:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Вселено ОСОБА_1 у квартиру № 27 на вул.. Пасічній, 54 у м. Львові.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_2 просять його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначають, що ОСОБА_4 жодних прав на спірну квартиру немає, оскільки позивач і апелянт не одна і та ж особа. Вселення позивача перешкоджатиме правам відповідачів, т. я. між ними існують неприязні відносини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення Куц Н,В. на підтримання доводів скарги, заперечення ОСОБА_1 на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів не знаходить достатніх підстав для її задоволення з огляду на такі мотиви.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що квартира № 27 на вул.. Пасічній, 54 у м. Львові належить ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності і зареєстровані за даною адресою.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні його власністю, а тому його право порушено і підлягає захисту шляхом вселення ОСОБА_1 у спірну квартиру.

Твердження апелянтів про те, що позивач немає жодних прав на спірну квар- безпідставними та спростовуються матеріалами справи, зокрема, свідоцтвом про право власності на квартиру та довідкою з місця проживання про склад сім»ї і прописку (а.с. 5, 98).

Крім того, безпідставними є покликання апелянтів на те, що позивач і апелянт не одна і та ж особа, т.я спростовуються матеріалами справи.

Також твердження апелянтів про те, що судом не враховано те, що позивач зареєстрований за іншою адресою та у спірній квартирі він фактично не проживає, а тому немає підстав для його вселення, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам ч. 1 ст. 316 ЦК України, якою передбачено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, суд вірно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом вселення його спірну квартиру, як співвласника квартири № 27 на вул.. Пасічній, 54 у м. Львові.

За таких обставин, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308. 317 ЦПК України. колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 14 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: