Апеляційний суд Житомирської області
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого Франовської К.С.
суддів Широкової Л.В., Худякова А.М.
при секретарі судового
засідання ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Попільнянського районного суду від 5 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Попільнянської районної санітарно-епідеміологічної станції про визнання наказу удаваним, відновлення становища та відшкодування моральної шкоди, -
В грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати удаваним наказ № 24 від 8 серпня 1997 року, виданий головним лікарем Попільнянської санітарно-епідеміологічної станції (далі- СЕС) про ліквідацію у зв»язку із змінами у штатному розкладі посади завідуючого епідеміологічним відділом з 9 серпня 1997 року.
На обґрунтування доводів ОСОБА_2 зазначив, що виданий цей наказ з метою приховати ряд інших, фактично втретє ліквідовано давно неіснуючу у штатному розкладі посаду. Виданням наказу №24 порушено його права та заподіяно моральну шкоду в 4345 грн.
Рішенням Попільнянського районного суду від 5 травня 2010 року ОСОБА_2 у позові відмовлено за безпідставністю.

Не погоджуючись із рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, вказує ОСОБА_2 суд ухвалив рішення не по всіх позовних вимогах, і не по суті заявлених вимог. На думку позивача ухвалене рішення не відповідає вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до чинного законодавства наказ, виданий в процесі трудових правовідносин працівників та роботодавця, не може бути подібно правочину, визнаний удаваним.

Такий висновок є обґрунтованим, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено із змісту позовної заяви ОСОБА_2, він порушив питання про визнання удаваним наказу, виданого головним лікарем СЕС про ліквідацію однієї з посад штатного розкладу (а.с.24). Питання законності даного наказу врегульовані нормами трудового права, незалежно від того, чи позивач в момент його видання перебував у трудових правовідносинах з роботодавцем.

Хоча наказ, як і правочин, є юридичним фактом, наказ у трудових правовідносинах не може бути визнаний, аналогічно правочину, удаваним за рішенням суду за нормами цивільного права.

Спільними в системах цивільного і трудового права являються апарат визначень та понять, юридичні конструкції і правознавчі теорії. Спільним для цих двох галузей також являється переважаюча роль диспозитивного методу регулювання суспільних відносин, адже основою обох галузей являються договірні відносини. Але відмінним є те, що трудові правовідносини виникають на основі одного договору - трудового, який може бути індивідуальним або колективним, цивільні - на основі багатьох різнопланових правочинів та договорів (купівля- продаж, міна, дарування, поставка, майновий найом, підряд, позика, доручення та ін.). До того ж трудові правовідносини виникають лише на основі двостороннього волевиявлення працівника та роботодавця, а основою цивільних правовідносин може бути і односторонній правочин (заповіт, дарування). Тому сфера дії цивільного права є значно ширшою і різноплановішою за сферу дії трудового права. Через трудові правовідносини реалізується конституційне право людини на працю, натомість через цивільно-правові відносини реалізується значно ширше коло прав людини.

За таких обставин, ухвалене судом першої інстанції рішення є законним, обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ріішення Попільнянського районного суду від 5 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.