Справа №22-ц-496/10 Суддя-доповідач - Маслов
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Лузан Л.В., Дубровної В.В.,

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 січня 2010 року

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 січня 2010 року позов ТОВ «Український промисловий банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Український промисловий банк»

118567 грн. 18 коп. заборгованості за кредитним договором №18-001/ФК-08 від 16 січня

2008 року, у тому числі 107768 грн. 96 коп. заборгованості за кредитом; 17460 грн. 96 коп. простроченої заборгованості за кредитом; 6508 грн. 21 коп. заборгованості по процентах; 5595 грн. 87 коп. прострочених процентів за кредитом; 1712 грн. 76 коп. заборгованості по щомісячній комісії за управління кредитом; 1468 грн. 08 коп. заборгованості по щомісячній комісії за управління кредитом; 2577 грн. 25 коп. пені за порушення термінів повернення кредиту, процентів та щомісячної комісії за управління кредитом.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, а справу передати на новий судовий розгляд. Суд не зясував чи отримані кредитні гроші відповідачкою 16 січня 2008 року, чи ці гроші були одночасно перераховані торгівельній організації за придбання нею автомобіля КІА, яка перейшла у її власність. При цьому вказує, що після збільшення позивачем позовних вимог, ним не було доплачено судовий збір. Зазначає, що ухвалою про забезпечення позову були порушені права відповідачки, оскільки суд, в установленому законом порядку, копію ухвали їй не надіслав.

Заслухавши пояснення представника банку, розглянувши матеріали справи в межах заявленого позову і апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 16 січня 2008 року між

ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №18-001/ФК-08, за яким банк надав відповідачці 122340 грн. на придбання автомобіля зі сплатою 10,3% річних, 1,2% від суми кредиту комісія за надання кредиту, 0,2% щомісяця з кінцевим терміном погашення 14 січня 2015 року (а. с. 6-9).

16 січня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» і ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу №18-001/Zкф-08, відповідно до якого заставою, у вигляді автомобіля марки КІА, держ. номер НОМЕР_1, були забезпечені вимоги банку за вказаним вище кредитним договором (а. с. 11-12).

У звязку з тим, що ОСОБА_1 неналежним чином виконувала умови кредитного договору, у неї утворилася заборгованість, про необхідність погашення якої банк попереджав відповідачку, що підтверджується копіями листів на а. с. 15, 16.

Станом на 09 грудня 2009 року загальна заборгованість ОСОБА_1 перед

ТОВ «Український промисловий банк» по кредиту становила 118567 грн. 18 коп., з яких: 107768 грн. 96 коп. залишок заборгованості за кредитом; 17460 грн. 96 коп. залишок простроченої заборгованості за кредитом; 6508 грн. 21 коп. проценти за користування кредитом; 5595 грн. 87 коп. залишок прострочених процентів за користування кредитом; 1712 грн. 76 коп. заборгованість по комісії за управління кредитом; 1468 грн. 08 коп. прострочена заборгованість по комісії за управління кредитом; 2577 грн. 25 коп. пеня. Відповідні розрахунки викладені на а. с. 73.

За таких обставин та з огляду на положення ст. ст. 546, 549. 1049, 1050, 1054 ЦК України місцевий суд обґрунтовано задовольнив позов ТОВ «Український промисловий банк», оскільки позичальниця умов кредитного договору про сплату платежів у розмірах, порядку та строки встановлені кредитним договором та графіком щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій банку та інших фінансових зобовязань не виконує.

Посилання апелянта на те, що після збільшення банком своїх позовних вимог ним не було доплачено судовий збір, чим порушено вимоги процесуального закону, не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки це питання було вирішено судом при постановленні рішення.

У матеріалах справи є достатньо письмових доказів, які підтверджують укладення кредитного договору №18-001/ФК-08 на придбання автомобіля, придбання відповідачкою автомобіля марки КІА, страхування цього автомобіля і укладення договору застави відносно цього транспортного засобу, часткове погашення нею кредитного зобовязання.

Доводи представника відповідачки про незаконність ухвали від 03 листопада

2009 року про забезпечення позову колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки зазначену ухвалу ні відповідачкою, ні її представником не було оскаржено в установленому законом порядку.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують рішення суду і не містять даних, які б були підставою для зміни чи скасування рішення.

Таким чином, перевіривши рішення в межах доводів скарги, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

На підставі ст. ст. 74, 79, 88 ЦПК України підлягає задоволенню заява представника банку про стягнення з відповідачки 420 грн. судових витрат за оголошення в газеті про виклик її в судове засідання в суді першої інстанції та 420 грн. за оголошення в газеті про виклик її до апеляційного суду. Про ці судові витрати позивач надав суду рахунки №3589а від 18 грудня 2009 року та від 28 квітня 2010 року №4675. Необхідність у цих витратах була, оскільки тричі повістки до відповідачки та її представника поверталися не врученими. Вручити їм повістки через селищну раду, судового розпорядника та через представника позивача не вдалося.

Крім того, враховуючи, що вимог ухвали судді апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2010 року про доплату 23 грн. 17 коп. судового збору апелянт не виконав, з ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь держави вказану суму.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити, а рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 22 січня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 23 грн. 17 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» 840 грн. судових витрат за оголошення в газеті про виклик до суду.

Рішення місцевого суду і ухвала апеляційного суду набрали законної сили, але можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -