РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року Щорський районний суд Чернігівської області

в складі: головуючого - судді Шаповал 3.0.

при секретарі- Скорій JI.O.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Щорсі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Щорському районі про зобов'язання провести перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Щорському районі Чернігівської області про зобов'язання провести перерахунок щомісячної державної допомоги як дитині війни у розмірі ЗО відсотків від мінімальної пенсії за віком за 01.01.2006 року по серпень 2010 року.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка посилалася на те, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» і відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05. 2008 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України та є неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Однак відповідач, в порушення вимог ст. ст. 22, 92 Конституції України, не здійснили нарахування та виплату зазначеного підвищення до пенсії.

В судове засідання позивачка не з'явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність.

В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав до суду заперечення, якими просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних в ній

доказів.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 встановлено, що позивачка є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», що також підтверджується пенсійним посвідченням.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним ОСОБА_2

України рішення про їх неконституційність.

Щодо розрахункової величини мінімальної пенсії за віком, з якої необхідно рахувати підвищення до пенсії дітям війни в розмірі 30%, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому, ч. З ст. 28 цього ж Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частиною першою цієї статті, застосовується виключно для визначення .розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Однак, враховуючи той факт, що ОСОБА_2 України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, та, зважаючи на позицію Європейського Суду з прав людини, відповідно до якої держава не може посилатися на відсутність певного нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, а громадяни повинні мати змогу покладатися на зобов'язання взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії (Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office), суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» для розрахунку зазначеного підвищення дітям війни. Крім того, в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як розрахункова величина для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки цей ОСОБА_2 передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії саме із розрахунку мінімальної пенсії за віком, що на думку суду не суперечить вимогам ч. З ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Пенсійний фонд України діє на підставі Положення «Про Пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на підставі пункту 15 даного Положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсії приймається районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання позивачки є управління Пенсійного фонду України в Щорському районі Чернігівської області. Враховуючи вищевикладене, суд вважає Управління Пенсійного фонду України в Щорському районі Чернігівської області належним відповідачем по даній справі.

Із змісту позовної заяви та заперечень відповідача вбачається, що в даному спорі фактично оскаржуються бездіяльність територіального управління Пенсійного фонду України щодо відмови в нарахуванні зазначеного підвищення до пенсії.

Що стосується вимог позивачки про зобов'язання відповідача виплачувати їй виплати з

01.01.2006року по серпень 2010 року щомісячну надбавку до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком, то суддя вважає такі вимоги частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були внесені зміни та призупинено дію окремих статей України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Проте рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6 - рп/2007 дані положення закону визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі законституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу З Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду'Украши у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що в періоди з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року уПФу в Щорському районі повинно було нараховувати та сплачувати позивачці доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" оскільки з моменту ухвалення Конституційним ОСОБА_2 України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачці доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до ухвалень зазначених рішеннь Конституційним ОСОБА_2 України, відповідач, здійснюючи позивачці доплати, передбачені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п. 41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року та з 01.01.2006 року по 09.07.2007 року задоволенню не підлягають.

Доводи відповідача щодо неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни, не можуть бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь позивачки, які вона понесла при зверненні до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64 Конституції України, ст.ст. З, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 3-6, 10, 11, 15, 31, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного Фонду України в Щорському районі Чернігівської області про зобов'язання провести перерахунок щомісячної соціальної допомоги як дитині війни задовольнити.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Щорському районі Чернігівської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за період з 09 липня 2007 року по 31.12.2007 року та з 22 травня 2008 року по ЗО червня 2010 року.

В частині вимог про здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» та проведення відповідних виплат за періоди з

01.01.2006р. по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору у розмірі 8 грн. 50 коп., витрати по оплаті збору на

інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн. та витрати за отримання юридичної допомоги в розмірі 100 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ОСОБА_2Шаповал