Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2а-5184/10 Головуючий у 1-й інст. Лешко
Категорія 79 Доповідач Миніч Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2010 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Миніч Т.І.,

суддів: Заполовського В.Й.,

ОСОБА_1, при секретарі

судового засідання: ОСОБА_2,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м.Коростень

на постанову Коростенського міськрайонного суду від 30 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в м.Коростень про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести перерахунок пенсії та стягнення коштів,

встановив:

У грудні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила визнати дії Управління Пенсійного Фонду України в м.Коростень такими, що не відповідають вимогам ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" (надалі Закону), зобов"язати відповідача з 1 жовтня 2008 року зробити їй перерахунок пенсії та проводити виплату на підставі вказаного Закону. При цьому посилалася на те, що є інвалідом другої групи, пов"язаної з наслідками чорнобильської катастрофи. В порушення вимог Закону їй призначено пенсію у розмірі 783 грн.00 коп., хоча цей розмір повинен становити не менше восьми розмірів мінімальних пенсій за віком.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 30 січня 2010 року позов задоволено частково. Дії Управління Пенсійного Фонду України в м.Коростень визнані неправомірними. Зобов"язано Управління Пенсійного Фонду України в м.Коростень зробити перерахунок основної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю ОСОБА_3 відповідно до ст.ст.50,54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи", починаючи з 1 жовтня 2008 року та проводити виплату пенсії. В задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного Фонду України в м.Коростень порушує питання про скасування зазначеної постанови. При цьому апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що при призначенні пенсії позивачці не можуть застосовуватись мінімальні розміри пенсії за віком, оскільки на пенсії в такому розмірі не проводиться фінансування з Державного Бюджету України. Витрачання бюджетних коштів у розмірі, не передбаченому фінансуванням, призведе до їх нецільового використання. На думку апелянта, суд не звернув уваги на те, що розміри пенсій по інвалідності, щодо яких встановлено причинний зв"язок з наслідками аварії на ЧАЕС, встановлені постановами Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року та №654 від 16.07.2008 року, виходячи із реальної можливості видаткової частини Державного Бюджету.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, їй встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, викликаного впливом аварії на ЧАЕС (а.с.2-6). їй призначено пенсію в розмірі 793 грн.50 коп.(а.с.9).

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість вимог позивачки, зважаючи на наступне.

Статтею 4 9 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров"ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону, в якій наведено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів 2 групи, щодо яких установлено зв"язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими ніж вісім мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров"ю, зокрема інвалідам 2 групи - у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що вихідним критерієм розрахунку пенсії позивачці має бути мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами суд дійшов обгрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст.50,54 Закону, застосуванню підлягає саме розмір прожиткового мінімуму для осіб, котрі втратили працездатність, установлений у Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.1 цієї статті.

Крім того, Законом України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" саме на Пенсійний фонд України та його відповідні територіальні органи покладено обов'язок щодо призначення пенсій, забезпечення їх своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати. Тому суд правильно вважав, що обов'язок перерахувати та виплачувати позивачці пенсію слід покласти саме на цього відповідача.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оскаржуваної постанови процесуальному законові - безпідставні, оскільки повноваження суду в частині обрання способу відновлення порушених прав передбачені ч.2 ст.162 КАС України, в порядку якого вирішено спір.

За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307,308,313-315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м. Коростень відхилити.

Постанову Коростенського міськрайонного суду від 30 січня 2010 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий

Судді