Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-16/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Зайченко О.Л..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки, анулювання договору дарування по частині «криниця», виділення земельної ділянки під прохід з послідуючою територіальною та матеріальною компенсацією, моральними збитками,

встановив :

ОСОБА_2І, звернулась до суду з первісним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки посилаючись на те, що відповідачка є сумжним землекористувачем і чинить їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою, пройти до якої не має можливості, а тому просила звільнити прохід та проїзд до її земельної ділянки та визнати за нею право власності за набувальною давністю на земельну ділянку в м.Кагарлику по вул.Комунарська,33. ухвалою суду від 11.10.2010 року за заявою ОСОБА_2 її позовна заява залишена без розгляду.

ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що в 1989 році вона придбала житловий будинок по вул.Комунарській ,31 в м.Кагарлику і є суміжним землекористувачем з ОСОБА_2, яка в 2005 році згідно договору дарування стала власником будинку №33 по вул. Комунарській в м.Кагарлику. Через її земельну ділянку офіційно ніколи не було проходу до земельної ділянки ОСОБА_2 На час купівлі позивачкою ОСОБА_1 будинку межі земельноих ділянок між їхніми земельними ділянками були визначені, де до цього часу стоїть огорожа і яка не переносилась.

В судовому засіданні ОСОБА_1 збільшила свої позовні вимоги і просить стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення будівельно-технічної експертизи від 2.02.2009 року, моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та визнати частково недійсним договір дарування укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2І, відносно дарування криниці, поскільки згідно договору купівлі-продажу від 12.10.1989 року вона придбала житловий будинок №33 з надвірними спорудами по вул.Комунарській в м.Кагарлику, в тому числі 1/2 криниці. Також пояснила, що ОСОБА_2І, зверталась до суду з аналогічним позовом в 2009 році в Зв»язку з чим булла проведена будівельно-технічна експертиза, вартість якої вона оплатила. Також ОСОБА_2І, будучи власником будинку з 2005 року влаштовує сварки, викликає багаточисленні комісії з питань встановлення проходу через її подвір»я та земельну ділянку з подальшою приватизацією, що спричиняє їй моральні переживання, а тому просить стягнути моральні збитки в сумі 5000 грн. Вона дозволяла ОСОБА_4, а потім ОСОБА_2 проходити через своє подвір»я до її земельної ділянки виключно з правил добросусідства, поки ОСОБА_2 не почала вимагати окремого проїзду та вчиняти сварки. НА даний час не згідна виділити з своєї ділянки частину для проходу ОСОБА_2 без відповідної компенсації.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково з слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 12.10.1989 року, посвідченого державним нотаріусом, придбала житловий будинок №31 по вул.Комунарській в м.Кагарлику з надвірними спорудами : погреб Б. сарай В, сарай Г. Туалет Д, 1/2 криниці Е, відмостка. Відповідно до довідки Кагарлицької міської ради за ОСОБА_1 згідно записів ЗКК зареєстровано земельну ділянку площею 0,15 га по по вул.Комунарська.31.

Згідно договору дарування від 8.12.2005 року ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 житловий будинок №33 по вул.Комунарська, в м.Кагарлику з надвірними спорудами в тому числі всю криницю, чим порушено право власності ОСОБА_1, поскільки згідно договору купівлі-продажу вона купила житловий будинок по вул.Комунарській, 31, в том числі 1/2 криниці, яка знаходиться на межі з земельною ділянкою ОСОБА_2 по вул. Комунарській, 33.

Згідно ст. 718 ЦК України «Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє «. Поскільки 1/2 частина криниці згідно договору купівлі-продажу від 12.10.1989 року належить ОСОБА_1, то відповідно ОСОБА_3 не мав права дарувати в 2005 році всю криницю ОСОБА_2, так як він не був власником всієї криниці, а лише співвласником. А тому договір дарування від 8.12.2005 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в частині дарування кринці слід визнати недійсним, визнавши право власності на 1/2 частину кринці за ОСОБА_1 на підставі ст. 392 ЦК України.

Сторони являються суміжними землекористувачами, державні акти на земельні ділянки по вул..Комунарській,31 та 33 в ОСОБА_6, не видавались.

Актом комісії Кагарлицької міської ради від 5.03.2008 року було встановлено, що ні на плані розміщення господарських будівель по вул.Комунарська, 31,33, ні на викопіюванні із опорного плану м.Кагарлика, не позначено прохід до городу ОСОБА_2 Вказане також стверджується кадастровим планом земельної ділянки, викопіровкою із опорного плану м.Кагарлика. А тому суд не вбачає порушень ОСОБА_1 межі земельної ділянки з ОСОБА_2, поскільки огорожа булла встановлена ОСОБА_3 батьком позивачки ОСОБА_2І, до купівлі будинку №31 ОСОБА_1

Також суд вважає, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1000 грн., яка виразилась в моральних переживаннях в Зв»Язку з Тим, що ОСОБА_2 неодноразово зверталась до Кагарлицької міської ради та Кагарлицької райдержадміністрації з приводу суміжного користування земельними ділянками, що стверджується відповідними відповідями від 7.03.2008 року, 12.03.2008 року, 30.07.2007 року, актом комісії від 5.03.2008 року, які рекомендували за вирішенням спору звернутись до суду. Ухвалою Кагарлицького райсуду від 4.03.2009 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення земельного сервітуту за заявою позивачки ОСОБА_2 залишено без розгляду.

По вказаній цивільній справі №2-27/09 р. була призначена будівельно-технічна експертиза щодо встановлення земельного сервітуту, вартість якої 1201,92 грн. оплатила ОСОБА_1, які відповідно до ст. 89 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2

Враховуючи викладене, керуючись ст. 209,212,213,214,215,218 ЦПК України, ст..203,392, 718 ЦК України суд,-

вирішив:

Позов задоволити частково .

Визнати договір дарування від 8.12.2005 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині дарування «криниці» недійсним, визнавши право власності на 1/2 частині криниці за ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1225,96 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом 10 днів.

Суддя: