21.07.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-4034 2010р. Головуючий в І інстанції Решетов В.В.
Категорія 51 Доповідач: Закарян К.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року липня місяця 21 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Лісової Г.Є.

Суддів: Полікарпової О.М.

ОСОБА_1

при секретарі: Корецькому Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2009 року в справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» про визнання незаконними дій посадових осіб товариства,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2009 року відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат» (далі ВАТ «ХБК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі АКБСР «Укрсоцбанк») про визнання незаконними дій посадових осіб товариства.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначав, що між АКБСР «Укрсоцбанк» та Херсонським виробничим бавовняним обєднанням 29 червня 1995 року укладено кредитний договір №20, відповідно до якого банк надав останньому кредит у сумі 70 000 000 000 карбованців строком з 01 липня 1995 року по 01 червня 1996 року з оплатою 90 відсотків річних, а також договір застави №4 від 05 липня року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 укладені кредитні угоди в доповнення до кредитного договору №20 від 29 червня 1995 року та договору застави №4 від 05 липня 1995 року, а також на те, що ВАТ «ХБК» не є правонаступником Херсонського виробничого бавовняного обєднання, а отже відповідачі, як посадові особи товариства, уклали зазначені угоди всупереч діючому на той час законодавству, а також вказуючи на поважність причин пропуску строку позовної давності ВАТ «ХБК» просило суд поновити строк звернення до суду із позовною заявою, визнати дії ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 при укладанні з АКБСР «Укрсоцбанк» від імені ВАТ «ХБК» кредитних та додаткових угод від 14 червня 1996 року, 05 липня 1996року, 20 серпня 1996 року, 17 грудня 1996 року, 31 грудня 1996 року, 05 лютого 1997 року, 31 березня 1997 року, 30 квітня 1997 року, 30 травня 1997 року, 01 липня 1997 року, 17 липня 1997 року 08 серпня 1997 року,

29 серпня 1997 року, 16 вересня 1997 року, 14 жовтня 1997 року, 29 жовтня 1997 року, ЗО квітня 1998 року, 27 вересня 2001 року, 15 січня 2002 року, 14 липня 2000 року, 25 жовтня 2000 року незаконними.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2009року позов задоволено повністю, визнано незаконними дії ОСОБА_2, які виразились в укладанні та підписанні від імені відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» з акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» кредитної угоди №б/н від 14 червня 1996 року, кредитної угоди №б/н від 05 липня 1996 року, кредитної угоди №б/н від 30 вересня 1996 року до кредитного договору №20 від 20 червня 1995 року, визнано незаконними дії ОСОБА_3, які виразились в укладанні та підписанні від імені відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» з акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» додаткової угоди №б/н від 17 грудня 1996 року, додаткової угоди №б/н від 31 грудня 1996 року, додаткової угоди №б/н від 05 лютого 1997 року, додаткової угоди №2 від 31 березня 1997 року, додаткової угоди №б/н від ЗО квітня 1997 року, додаткової угоди №б/н від 30травня 1997 року, додаткової угоди №б/н від 01 липня 1997 року, додаткової угоди №б/н від 17 липня 1997 року, додаткової угоди №б/н від 08 серпня 1997 року, додаткової угоди №б/н від 29 серпня 1997 року, додаткової угоди №б/н від 16 вересня 1997 року, додаткової угоди №б/н від 14 жовтня 1997 року, додаткової угоди №б/н від 29 жовтня 1997 року, додаткової угоди №б/н від ЗО квітня 1998 року до кредитного договору №20 від 29 червня 1995 року та додаткової угоди №б/н від 14 липня 2000 року, додаткової угоди №б/н від 25 жовтня 2000 року до договору про заставу №4 від 05 липня 1995 року, визнано незаконними дії ОСОБА_4, які виразились в укладанні та підписанні від імені відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» з акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» додаткової угоди №б/н від 27 вересня 2001 року, додаткової угоди №б/н від 15 січня 2002 року до кредитного договору №20 від 29 червня 1995 року.

В апеляційній скарзі акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволення позовних вимог.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ВАТ «ХБК» її доводів не визнало, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що Херсонське виробниче бавовняне обєднання та ВАТ «ХБК» є самостійними юридичними особами, мають власний баланс, печатку, штамп, відповідний бланк, товарний знак, розрахунковий, валютний і інші рахунки в банках України та за її межами, посадові особи ВАТ «ХБК» не мали права укладати кредитні та додаткові угоди до кредитного договору №20 від 29 червня 1995 року та договору про заставу №4 від 05 липня 1995 року, укладених між АКБСР «Укрсоцбанк» та Херсонським виробничим бавовняним обєднанням, а отже права позивача підлягають поновленню шляхом визнання дій відповідачів при укладанні зазначених угоду незаконними.

Проте до такого висновку суд дійшов, допустивши порушення норм процесуального та матеріального права, що призвели до неправильного вирішення спору по суті.

Як вбачається з матеріалів справи Херсонське виробниче бавовняне обєднання та ВАТ «ХБК» є самостійними юридичними особами, при цьому відкрите акціонерне товариство «Херсонський бавовняний комбінат» входить до складу Херсонського виробничого бавовняного обєднання.

Перебуваючи у трудових відносинах з ВАТ «ХБК», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 уклали з АКБСР «Укрсоцбанк» від імені товариства кредитні та додаткові угоди до кредитного договору №20 від 29 червня 1995 року та договору про заставу №4 від 05 липня 1995 року, укладених між АКБСР «Укрсоцбанк» та Херсонським виробничим бавовняним обєднанням.

Вважаючи, що зазначеними угодами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 спричинили шкоду ВАТ «ХБК», товариство звернулось до суду з позовом та зазначило, що його порушені права підлягають поновленню шляхом визнання незаконними дій фізичних осіб, які перебувають з товариством у трудових відносинах на підставі трудових договорів, перевищили надані їм повноваження та своїми діями завдали ВАТ «ХБК» збитки, посилаючись на загальні норми ЦК УРСР, у той час, як спірні правовідносини регулюються спеціальним законом, а саме КЗпП України.

Відповідно до ч.І ст.З КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Згідно зі ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Оскільки відповідно до ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, та, зважаючи на те, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом визнання незаконними дій фізичних осіб товариства не передбачений діючим законодавством і не встановлює для відповідачів будь-яких обовязків, колегія судців приходить до висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Позивач не позбавлений права звернутись до суду за захистом порушеного права у спосіб, визначений законом, який регламентує конкретні правовідносини.

На підставі викладеного, ст. 16 ЦК України, ст.ст.З, 130 КЗпП України, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 08 жовтня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» про визнання незаконними дій посадових осіб товариства відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з

дня його проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до

Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подачі касаційної

скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: