Ленінський районний суд м. Запоріжжя
Дело № 2-763/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А.

при секретарі Кривицькій К.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа ВАТ НАСК «Оранта», ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП,-

у с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду з позовом у якому вказує, що 15.01.2009 в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2, пошкоджено автомобіль Шкода АР 4174 АО, який належить ОСОБА_3 і яким він керував на підставі довіреності від 01.03.2007. В результаті ДТП автомобілю, яким керував позивач заподіяно механічних ушкоджень і згідно висновку спеціаліста визначено вартість відновлювального ремонту. ВАТ НАСК «Оранта» здійснила страхову виплату у сумі 6385,64 грн.

Позивач за власні кошти відремонтував вказаний автомобіль, і витрати на ремонт становлять 13740 грн., які він просить стягнути на його користь, а крім того просить стягнути вартість втрати товарного вигляду автомобілю у сумі 2971,13 грн., витрати понесені на оплату послуг експерта у сумі 400 грн. та витрати на оплату листування з відповідачем у сумі 97,76 грн., а всього 10643,25 грн., а також проситиь стягнути понесені судові витрати.

Крім того, позивачу в результаті пошкодження майна заподіяно моральної шкоди, оскільки він був позбавлений можливості користуватися цим майном, він змушений був вишукувати додаткові можливості для організації свого життя і ремонту автомобілю, а тому просить стягнути на його користь 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просять їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечує, т.я. вважає, що позивач не має права вимагати відшкодування заподіяної шкоди, оскільки ця шкода заподіяна не йому, а власнику транспортного засобу ОСОБА_3. Крім того, вважає, що доручення на підставі якого позивач звернувся до суду не наділяє його такими повноваженнями, тому позов є незаконним і необгрунтованим. Просить його заваленні відмовити.

3-тя особою ВАТ НАСК «Оранта» надано письмові пояснення на позов, а також розрахунок страхового відшкодування та документи, які підтверджують відшкодування позивачу страхових виплат у сумі 6385,64 грн.

3-тя особа ОСОБА_3 суду пояснив, що 01.03.2007 видав позивачу довіреність якою уповноважив останнього не тільки продати чи здати в оренду автомобіль Шкода АР 4174 АО, а й керувати ним як в межах, так і за межами України, а тому вважає, що позов заявлено правомірно і позивач має право на відшкодування заподіяної шкоди.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до такого висновку.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана майну юридичної чи фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом установлено, що 15.01.2009 о 12 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1 у м. Запоріжжі по вул.. 12 квітня напроти будинку №5 при зміні напрямку руху не впевнився у безпеці маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Шкода» д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1

В результаті ДТП автомобілі пошкоджено, постраждалих не має.

Згідно постанови Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 10.02.2009 установлено, що ОСОБА_2 припустився порушень п. 12.1 ПДР України і його притягнуто до відповідальності по ст.. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина ОСОБА_2 встановлена і ніким не заперечується, а крім того, доводиться належними і допустимими доказами.

Згідно висновку авто-товарознавчого дослідження №241 від 20.09.2009 вартість матеріальної шкоди заподіяної власнику автомобіля «Шкода» д.н. НОМЕР_2 становить 13008,87 грн., втрата товарної вартості вказаного автомобілю визначена у сумі 2791,13 грн. ( а.с. 9-13).

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду життю, здоровю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобілю НОМЕР_1 застрахована в Запорізькій обласній дирекції НАСК «Оранта» згідно з полісом №ВА/3583027 від 28.04.2008 ( а.с.38).

Згідно ст.. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої, настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Таким чином, 15.01.2009 настала страхова подія, в результаті якої у ОСОБА_1 виникло право на відшкодування заподіяної шкоди, а у особи, яка її завдала ОСОБА_2 виник обовязок цю шкоду відшкодувати.

ЗОД НАСК «Оранта» здійснено розрахунок та сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 6385,64 грн. (а.с.39-50).

Судом установлено, що позивач здійснив ремонт транспортного засобу за власний рахунок, що підтверджується наданими суду доказами (а.с. 17-24), і прямі витрати понесені ним на відновлення автомобілю становлять 13740 грн.

Враховуючи, що страховиком відшкодовано 6385,64 грн., то невідшкодованими залишається 7354,36 грн.

Відповідно до п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу.

А отже, сума 2791,13 грн. - вартість втрати товарного вигляду підлягає відшкодуванню відповідачем.

Також позивачем понесено витрати на оплату послуг спеціаліста авто-товарознавця у сумі 400 грн. (а.с.8) і витрати на листування з відповідачем у сумі 97,76 грн. (а.с.7).

Таким чином, відповідач має відшкодувати позивачу матеріальну шкоду на відновлення автомобілю 7354,36 грн., 2791,13 грн. - вартість втрати товарного вигляду транспортного засобу, витрати на оплату послуг спеціаліста авто-товарознавця у сумі 400 грн. і витрати на листування з відповідачем у сумі 97,76 грн., а всього 10643,25 грн.

Представник відповідача доводить перед судом, що позивач не мав повноважень заявляти дані позовні вимоги та не має права на відшкодування заподіяної шкоди з тих підстав, що згідно довіреності від 01.03.2007 ОСОБА_1 уповноважений лише продати або здати в оренду транспортний засіб, права звертатися до суду з позовами про відшкодування шкоди власнику автомобіля ОСОБА_1 цією довіреністю не наділений. Крім того, на підстав ст.. 15, 16 ЦК України ОСОБА_1 може звернутися до суду лише за захистом свого порушеного права, а оскільки автомобіль йому не належить, то ніякі його права порушені не були.

Але з такими доводами представника відповідача суд погодитися не може з таких підстав.

Так, судом установлено, що 01.03.2007 ОСОБА_3 видано довіреність, якою він уповноважив ОСОБА_1 і ОСОБА_4 продати або здати в оренду автомобіль Шкода д.н. НОМЕР_2, а крім того, уповноважив їх керувати вказаним автомобілем як в межах, так і за ежами України строком на 10 років. ( а.с 4). Отже, ОСОБА_1 15.01.2009 керував автомобілем Шкода АР 4174 АО на відповідній правовій основі.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 з наступними змінами і доповненнями, положення щодо захисту права власності поширюється також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, або іншій підставі, передбаченій договором чи законом. Така а особа також вправі вимагати відшкодування шкоди, заподіяної цьому майну .

Згідно ст.. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст.. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Отже, з огляду на наведене, вимоги позивача грунтуються на законі, і він має право вимагати захисту порушеного права, визначений позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає закону, а тому вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить с наступного.

Відповідно до ст.. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом,

використання, зберігання або утримання якого створює підвищену

небезпеку.

Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цивільним процесуальним кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа

зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка

завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування,

а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 3000 грн, і зазначає, що в результаті пошкодження майна було порушено звичний уклад його життя, він був позбавлений можливості використовувати транспортний засіб за його призначенням, мав вишукувати додаткові можливості для організації свого життя ремонту автомобіля, який використовував у своїй підприємницькій діяльності, переніс моральні страждання і нервові потрясіння, які переносить і до теперішнього часу, а крім того, змушений звертатися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є законними та обґрунтованими, але вирішуючи питання про суму відшкодування, суд вважає, що заявлена позивачем сума у 3000 грн., не відповідає характеру і ступеню перенесених страждань, тому ця сума підлягає зменшенню до 2000 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди є законними та обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню, і на його користь необхідно стягнути 10643,25 грн.- матеріальної шкоди, повязаної з пошкодженням автомобіля і його відновленням, а також стягнути на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку з тим, що суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог у частині відшкодування матеріальної шкоди, то на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені на оплату судового збору у сумі 136,44 грн. і 120 грн. на оплату ІТЗ.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач не сплатив судовий збір з вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі, який установлено Декретом КМУ «Про державне мито» від 21.01.1993 року, а саме у розмірі 5% від ціни позову тобто 150 грн., а оплатив їх у сумі 30 грн., і суд визнав за можливе прийняти позовну заяву до провадження,

Так, суд дійшов висновку стягнути на користь позивача моральну шкоду у сумі 2000 грн., а отже, сума судового збору становитиме - 100 грн., позивачем сплачено 30 грн., а тому з відповідача на користь держави має бути стягнута сума недоплаченого судового збору у розмірі 70 грн.

Керуючись ст. ст. 3,4,10,11,60,61,88,212,213 ЦПК України, ст. ст. 14,15,16,23, 1166, 1187 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 10643,25 грн. і 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати на оплату судового збору у сумі 136,44 грн. і оплату ІТЗ 120 грн., а всього 10899,69 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у сумі 70 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі протягом 10 днів з дня оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або у порядку, визначеному ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: