Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

17 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого судді: Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Широкової Л.В.

при секретарі: Сапінській Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Васильовича про відшкодування матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 04 червня 2010 року,

встановила:

В січні 2005р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 11302,05 грн. Зазначав, що за контрактом працював директором приватного підприємства „Ліспром, засновником якого є ОСОБА_2 По закінченню дії контракту відповідач не провів з ним розрахунок.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою, просив стягнути з ОСОБА_3 кошти в сумі 20000 грн. та судові витрати (а.с.80). Посилався на те, що ці кошти ним були перераховані на рахунок підприємства. Проте ОСОБА_1 їх не повернув та не надав звітів щодо їх використання.

Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 04 червня 2010 року позовну заяву ОСОБА_1 та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати, постановити нову. Суд безпідставно, на порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишив його позов без розгляду. Він не був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, наказом №1 від 10.07.2001р. ОСОБА_1 прийнятий на посаду Директора ПП „Ліспром. Наказом від 28 лютого 2002 року він звільнений з цієї посади за власним бажанням.

Матеріалами справи доведено, що квитанціями №2 і 1 від 23 жовтня 2001р. ОСОБА_4 перерахував на рахунок підприємства „Ліспром 20тис.грн. (а.с.82, 83). Цільове призначення платежів не вказано. У справі відсутні докази того, що ці кошти ОСОБА_1 отримав особисто, використавши їх для власних потреб. Немає даних і про те, що ці кошти у нього в даний час є та він безпідставно їх у себе утримує. „Підтвердження ПП „Ліспром (без: номера, дати, печатки та підписів керівника і головного бухгалтера), адресована Овруцькому ВОБ N 2946 265 про те, що станом на 01.01.2005р. (через три роки після звільнення ОСОБА_1В.) на рахунках 3, 3 знаходиться 2,94грн. не є належним доказом і не може свідчити про обгрунтованість заявлених вимог.

У кримінальному порядку факт зловживання або інших кримінальних діянь з боку ОСОБА_5 не встановлено.

За таких обставин у позові ОСОБА_2 слід відмовити за безпідставністю, а ухвалу в частині залишення його позову без розгляду - скасувати.

ОСОБА_5 судові рішення не оскаржує. у

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,324,325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 04 червня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_2 у позові за безпідставністю. В решті ухвалу залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: