Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-1290/10 Головуючий у 1-й інст. Полонець
Категорія 37 Доповідач Миніч Т.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.,

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2,

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до другої Житомирської державної нотаріальної контори про визнання відмови нотаріуса неправомірною,

встановив:

У грудні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати неправомірною відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на його ім"я та зобов"язати відповідача видати зазначене свідоцтво. При цьому посилався на те, що він є спадкоємцем Ч частини квартири після смерті батька ОСОБА_4, померлого 23 вересня 2006 року. Проте відповідач відмовляє йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру. Такі дії нотаріуса вважає неправомірними.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2010 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову до другої Житомирської державної нотаріальної контори про визнання відмови нотаріуса неправомірною.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про задоволення його вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема вважає, що суд не звернув уваги на те, що нотаріусом застосовано крайній захід, відносно якого йому надані повноваження законом. Хоча він міг відкласти або зупинити вчинення нотаріальної дії. Проте суд на це уваги не звернув.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 2006 року помер батько позивача ОСОБА_4 (а.с.26). Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру по вул.Березівській, 16 у м.Житомирі. Спадкоємцем 1/2 частини майна померлого за законом є позивач, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину (а.с.31).

Постановою нотаріуса Другої Житомирської державної нотаріальної контори від 31 серпня 2009 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі п.216 Інструкції про порядок вчинення Нотаріальних дій нотаріусами України. Зокрема, у зв"язку з неподанням правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно (а. с. 4) .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що такі дії нотаріуса були правомірними, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 3 березня 2004 року

(надалі Інструкції видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності, а в місцевостях, де інвентаризація не проводилась, - довідку відповідного органу місцевого самоврядування.

Позивач не заперечує ту обставину, що зазначених документів він нотаріусу не надав та вважав, що такі документи мав витребувати сам нотаріус.

Згідно зі ст.46 Закону України „Про нотаріат" нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Тобто, витребовування документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, є правом, а не обов'язком нотаріуса. Крім того, у разі неподання таких документів нотаріус вправі на свій розсуд як відкласти, так і зупинити або відмовити у вчиненні нотаріальної дії. Тобто, нотаріус вправі сам визначати подальші дії.

Крім того, після отримання правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, оскільки відповідно до п.210 Інструкції видача зазначеного свідоцтва ніяким строком не обмежена.

За наведених обставин суд першої інстанції обгрунтовано вважав, що підстав для задоволення позову не було.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.209, 307, 308 , 313-315 ЦПК України , суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 11 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів дня її проголошення.

Головуючий

Судді: