Справа № 2-272/10
Провадження № 2-272/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2010 року

Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді Павлової Ж.П., секретаря Іваненко Г.В., представників сторін ОСОБА_1,ОСОБА_2, адвоката ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та третіх осіб , що мають право заявляти самостійні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності на квартиру та за позовом ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про визнання недійсним договору довічного утримання, визнання права власності на квартиру

ВСТАНОВИВ

15.08.2008р. ОСОБА_9 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_10 про розірвання договору довічного утримання.

В заяві вона вказала, що на початку 2008р. відповідачка запропонувала їй свої послуги із забезпечення та догляду довічно, оскільки на протязі декількох місяців вже здійснювала такий догляд та допомагала їй.

В квітні 2008р. вона уклала із відповідачкою договір довічного утримання, який посвідчила у державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори. Умов договору вона не знала, але підписала договір, відповідно до якого належна їй квартира перейшла у власність відповідачки. Спочатку відповідачка виконувала умови договору, але в липні 2008р. між ними виник конфлікт, і відповідачка відмовилась виконувати свій обов'язок по її утриманню та догляду.

Посилаючись на положення ч.1 ст.755 ЦК України ОСОБА_9 просила розірвати вказаний договір та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 29.01.2009р. до участі у справі в якості правонаступника позивачки, у зв'язку із смертю останньої залучена її дочка ОСОБА_4 та замінено відповідача по справі на ОСОБА_5, з якою ОСОБА_9 уклала оспорюваний нею договір.

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Миколаєва від 27.07.2010р. до участі у справі в якості третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору залучено ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які звернулись до суду із позовом до ОСОБА_10, (яка була замінена на належного відповідача по справі на ОСОБА_5Д.)про визнання не дійсним договору довічного утримання, виконання договору довічного утримання та визнання за ними права власності на квартиру АДРЕСА_2, по 1/2 частині за кожним.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_1 позовні вимоги позивачки підтримав, позовну вимогу третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_11 визнав.

Представники відповідачки ОСОБА_5 , - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 не визнали , посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність. Просили відмовити в їх задоволенні.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_8 свої позовні вимоги підтримали , просили їх задовольнити, посилаючись на те, що з липня 2008р. вони фактично здійснювали догляд та утримання ОСОБА_9, несли матеріальні затрати, тому просили визнати дійсним договір довічного утримання між ними та ОСОБА_12 та визнати за ними право власності на спірну квартиру по Ч частині за кожним.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 14.04.2008р. між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання,який посвідчено державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори, відповідно до якого ОСОБА_9 передала у власність ОСОБА_5 належну їй на праві власності квартиру №2 9 по вул. Крилова, 5 в м.Миколаєві , взамін чого ОСОБА_5 зобов'язалась надавати відчужувачеві довічне матеріальне забезпечення, а саме розрахування по заборгованості з комунальних послуг,їх щомісячної оплати, встановлення оградки на могилі померлого чоловіка відчужувача, оплати операції з покращання зору, надання побутових послуг, забезпечення лікувальними засобами. Загальна вартість щомісячного забезпечення встановлена за згодою сторін у розмірі 500 грн.

Отже доказом належного виконання умов зазначеного договору є надання відповідачкою ОСОБА_9 щомісячного матеріального забезпечення в розмірі 500 грн.

Відповідно до наданої представником відповідача відеокасети, пояснень сторін та показів свідків в судовому засіданні,судом встановлено, що зі згоди ОСОБА_9 фактично матеріальна допомога (фінансування) на довічне її утримання надавалась ОСОБА_5, а всі іншу дії до догляду за ОСОБА_9 здійснювалось рідною сестрою відповідачки - ОСОБА_2( до шлюбу ОСОБА_10)О.Д., яка проживала по сусідству із ОСОБА_9 в АДРЕСА_3.

15.08.2008р. ОСОБА_9 звернулась до суду із позовом про розірвання договору довічного утримання, а 20.09.2008р. померла. Відповідно до наданої Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою спадкової справи , з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9 звернулась її дочка ОСОБА_4

Судом встановлено, що ОСОБА_9 проживала та була зареєстрована у належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_2.

Відповідно до наданих суду довідок із міської лікарні №1 та виписки із історії хвороби неврологічного відділення Госпіталю Інвалідів війни, ОСОБА_9 спостерігалась на дому з приводу цукрового діабету 11-типу середньої важкості , ішемічної хвороби серця, кардіосклерозу атеросклеротичного, дисцикулярної енцефалопатії,сахарного діабету та неодноразово знаходилась на лікуванні в неврологічному відділенні.

Як встановлено в судовому засіданні , ОСОБА_9 була непрацездатною, інвалідом першої групи загального захворювання безстроково, потребувала стороннього постійного догляду.

З моменту укладення договору довічного утримання, а саме із 14.04.2008р. і до смерті ОСОБА_9, до 20.09.2008р. ОСОБА_5 постійно надавала матеріальну допомогу останній, за нею здійснювався постійний нагляд, прання постільної білизни, прибирання її квартири, приготування їжі та щоденно вона забезпечувалась лікарською допомогою та лікувальними засобами. Вищезазначене підтверджується записами в щоденнику, який вела ОСОБА_13 та який досліджено в судовому засіданні, показання свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, в судовому засіданні.

Відповідно до наданих довідок від комунальних підприємств, відповідачкою була повністю сплачена заборгованість по комунальним послугам, яка значилась за ОСОБА_9, та оплата комунальних послуг проводилась щомісячно.

Відповідно до наданих довідок головного лікаря ,обласної офтальмологічної лікарні, ОСОБА_9 з 13.10. по 06.11.2006р проведена операцію по видаленню катаракти правого ока, а 20.02.2008р., 27.05.2008р. та 27.0б.2008р. була проведена операція - лазеркоагуляція сітчатки очей. При кожній появі в лікарні ОСОБА_9 знаходилась у супроводі ОСОБА_13

Відповідачем також виконані такі умови договору, як встановлення оградки на могилі померлого чоловіка ОСОБА_9, проведено поховання ОСОБА_9 поряд з її померлим чоловіком , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні фотокартками.

Таким чином ,судом встановлено, що відповідачем добросовісно виконувались умови договору довічного утримання ОСОБА_9

Твердження позивачки та її представника щодо неналежного виконання набувачем квартири своїх обов'язків є голослівними і належними доказами не підтверджені в порушення вимог ст.60 ЦПК України, оскільки в силу п.1 ст.755 ЦК України саме на ній лежить обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання набувачем умов договору довічного утримання. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_21, ОСОБА_22 жодним чином не підтвердили обставин невиконання відповідачкою умов договору, плутались в своїх свідченнях, і їх покази суперечать навіть поясненням ОСОБА_6 та ОСОБА_8 стосовно дати їхнього догляду за ОСОБА_9.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_4, яка є єдиною рідною дочкою ОСОБА_9,з 2006 року не підтримувала зв'язку із престарілою , хворою матір*ю, оскільки виїхала на постійне місце проживання до іншої держави, не надавала їй належної матеріальної та іншої підтримки. В ті короткі свої приїзди із Ізраїлю до м.Миколаєва в період з 2005-2008 роки , навіть не проживала разом із матір*ю, що підтверджується як показами свідків ОСОБА_23, ОСОБА_24 в судовому засіданні, так і письмовими доказами - постановою від 10.01.2008р. про відмову в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_4, де свою адресу в м.Миколаєві вона вказує - вул.Артема, ЗО ; листом ОСОБА_9 від 01.03.2008р. до податкової інспекції в Заводському районі; дослідженими в судовому засіданні листами, які надала ОСОБА_4, з яких вбачається що листування та підтримання родинних відносин між нею та матір*ю закінчилось з 2005 року.

Виходячи із вищевикладеного, суд вважає, що відповідачка добросовісно виконувала умови договору довічного утримання і підстави для його розірвання відсутні, тому в задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити.

Покази свідка ОСОБА_25 суд не може прийняти до уваги, оскільки вона показала в судовому засіданні, що про обставини справи знає лише зі слів своєї подруги ОСОБА_4 , а саму ОСОБА_9 не бачила декілька років і в її квартирі не з*являлась біля п'яти років.

Що стосується позовних вимог третіх осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_8, то відповідно до ч.1 ст.218 ЦК України, не може доводитись свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремої його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Оскільки відповідно до положення ст.745 ЦК України, договір довічного утримання(догляду) укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, то усна домовленість учасників правочину не створює юридичних наслідків, не породжує обов'язків сторін.

Крім того, в судовому засіданні і ОСОБА_6 і ОСОБА_8 пояснювали, що померла ОСОБА_9 ніяких розмов із ними про передачу їм у власність належної їй квартири не вела, і нічого не обіцяла.

Таким чином договір між третіми особами та ОСОБА_9 не є укладеним і не створює прав та обов*язків для сторін і тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, визначеному ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

Суддя: ПАВЛОВА Ж.П