Справа №2-2180/10 21.12.2010
Провадження №22ц-8683/10
Державний герб України
Справа № 22ц 8683/10 Головуючий першої інстанції: Павлова Ж.П.
Категорія: 19 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання: Величковській В.С.,

за участю представника позивачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 жовтня 2010 року, яке ухвалено за позовом ОСОБА_4 до акціонерного комерційний банку «Національний кредит» про визнання договору іпотеки припиненим,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2009 р. ОСОБА_4 звернулася з позовом до акціонерного комерційного банку «Національний кредит» (далі Банк), треті особи товариство з обмеженою відповідальністю «Мерідіан» (далі ТОВ «Меридіан»), товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ОСОБА_4» (далі ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_4»), приватний нотаріус ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки припиненим.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що 30 грудня 2003 р. між Банком та ТОВ «Мерідіан» (позичальник) укладено кредитний договір № 43/02/2003, за умовами якого Банк передав позичальнику кредит в сумі 4380000 грн. на строк до 30 грудня 2005 р.

В забезпечення виконання зобовязань за цим договором 22 квітня 2004 р. між Банком (іпотекодержатель) та позивачкою (іпотекодатель) укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 9 листопада 2011 р. за позовом Банку розірвано кредитний договір від 30 грудня 2003 р., стягнуто з ТОВ «Мерідіан» заборгованість за договором. Крім того, 12 січня 2005 р. між Банком, ТОВ «Мерідіан» та ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_4» укладено договір, відповідно до якого Банк відступив ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_4» право вимоги від ТОВ «Мерідіан» 977962,40 грн. та право отримати задоволення за рахунок майна майнових поручителів, одним з яких є позивачка.

Посилаючись на розірвання договору кредиту рішенням господарського суду та договір про відступлення права вимоги, позивачка просила суд визнати договір іпотеки припиненим, зобовязати Банк зняти заборону на відчуження предмету іпотеки.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 жовтня 2010 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка вказує на те, що рішення прийнято судом з порушенням норм матеріального права, без врахування дійсних обставин справи й просить його скасувати, ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 30 грудня 2003 р. між Банком та ТОВ «Мерідіан» (позичальник) укладено кредитний договір № 43/02/2003, за умовами якого Банк передав позичальнику кредитні кошти в розмірі 4380000 грн. на строк до 30 грудня 2005 р.

В забезпечення виконання зобовязань за цим договором 22 квітня 2004 р. між Банком (іпотекодержатель) та позивачкою (іпотекодатель) укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку Банку належну їй квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 9 листопада 2011 р. за позовом Банку розірвано кредитний договір від 30 грудня 2003 р., стягнуто з ТОВ «Мерідіан» заборгованість за договором в сумі 3725795,75 грн. та 268453,80 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом.

19 травня 2005 р. між ТОВ «Мерідіан» та Банком укладено договір про погашення заборгованості № 05/02/2005, за яким ТОВ «Мерідіан» зобовязувалось погасити заборгованість за кредитним договором&nbsp;до 1 грудня 2007 р.

На час розгляду справи судом першої інстанції сума непогашеної ТОВ «Мерідіан» заборгованості перед Банком становила 3888416,55 грн.

У звязку з наявною заборгованістю за договором кредиту від 30 грудня 2003 р. за заявою Банку 6 березня 2006 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу видано виконавчий напис, за яким звернено стягнення на предмет&nbsp;іпотеки належну >ОСОБА_4 yle="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 для погашення заборгованості (3725795,75 грн. та 268453,80 грн.).

12 січня 2005 р. між Банком, ТОВ «Мерідіан» та ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_4» укладено договір, відповідно до якого Банк відступив ТОВ «Агрофірма «ОСОБА_4» право вимоги від ТОВ «Мерідіан» 977962,40 грн. та право отримати задоволення за рахунок майна майнових поручителів, одним з яких є позивачка.

Підстави припинення застави, в тому числі й іпотеки, визначені ст. 593 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку». До таких підстав законодавцем віднесено і припинення основного зобовязання.

Однак, в разі розірвання договору кредиту в судовому порядку його дія припиняється на майбутнє, тобто з моменту набрання рішенням суду законної сили, а до цього моменту сторони несуть усі зобовязання, передбачені кредитним договором.

Разом з тим, виходячи з характеру правовідносин сторін, які регулюються параграфом 2 гл. 71 ЦК України (кредит), параграфом 6 глави 49 ЦК України, змісту норм ст. ст. 598, 599 та 653 ЦК України, в яких законодавець розрізняє поняття «розірвання договору» з одного боку і «припинення зобовязання» з другого, суду слід було врахувати, що розірвання кредитного договору не припиняє кредитні зобовязання боржника, у рамках яких боржник зобовязаний повернути суму кредиту, сплатити проценти та пеню за порушення строків виконання зобовязання, оскільки кредитне зобовязання належить вважати припиненим не з моменту набрання законної сили рішенням суду про розірвання договору, а з моменту виконання позичальником усіх обовязків перед банком, які становлять зміст цього зобовязання.

Враховуючи, що зобовязання відповідно до ст. 599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належним чином, зобовязання за кредитним договором уважаються припиненими з моменту сплати боржником кредиторові суми кредиту за договором, процентної ставки та пені за несвоєчасне виконання зобовязань. У звязку з наявністю непогашеної заборгованості за договором кредиту від 30 грудня 2003 р. цей договір не можна вважати припиненим, а тому не є таким і договір іпотеки, укладений сторонами як забезпечення його виконання.

man;tag3:12pt;">З урахуванням викладеного суд вірно вважав, що відсутні передбачені законом підстави для визнання припиненим договору іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про наявність таких підстав ґрунтуються на невірному тлумачення норм закону, що регулюють спірні правовідносини, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Також обґрунтовано суд прийшов до висновку, що відсутні підстави&nbsp;для&nbsp;задоволення позову і&nbsp;у звязку з укладенням 12 січня 2005 р. договору про відступлення права вимоги між банком та ТОВ «Агрофірма ОСОБА_4», в якому зазначено про відступлення права отримати задоволення за рахунок майна майнових поручителів, одним з яких є ОСОБА_4 Так, в силу недотримання вимог ч. 1 ст. 513, пункту 9.5 договору іпотеки від 22 квітня 2004 р. щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору про відступлення прав іпотекодержателя, даний договір в силу ч. 1 ст. 220 ЦК України є нікчемним.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: