Справа №22ц-2146/2010р. Головуючий у 1 інстанції: Мулявка О.В.
Категорія: 42 Доповідач:ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

ОСОБА_2

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі: Качмар М.Я.,

з участю ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про виселення з квартири, -

встановила:

Оскаржуваним заочним рішенням суду позов задоволено.

Постановлено виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 із квартири №6 будинку №27, що знаходиться по вулиці Л.Українки у м.Радехові.

Рішення суду оскаржив відповідачі.

В апеляційній скарзі покликаються на те, що суд помилково вказав, що відповідачі у судове засідання не з'явилися повторно, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки у судове засідання, суд не повідомили.

Про час судового засідання вони не були повідомлені.

Просять рішення суду скасувати та справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3на підтримання апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Встановлено, що позивач звернулася в суд із позовом до відповідачів про виселення із квартири №6 будинку №27, що знаходиться по вулиці Л.Українки у м.Радехові. Вказувала, що вони проживають в квартирі без жодної підстави. Зазначала, що з 1999 року їй на праві приватної власності належить вказана квартира. З мотивів самовільного вселення в спірну квартиру, рішенням Радехівського районного суду від 02.10.2001року ОСОБА_6 було виселено. Вказане рішення після ухвали апеляційного суду Львівської області від 21.01.2002р. набрало законної сили і ОСОБА_6 було виселено. Однак, після цього остання знову самовільно вселилася в цю квартиру і на даний час в квартирі проживають без реєстрації її чоловік та донька від першого шлюбу, тобто відповідачі. На її вимогу відповідачі виселитися в добровільному порядку із спірної квартири, відмовилися. Договір найму житла між нею та відповідачами не укладався. Просила позов задовольнити.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачі повідомлені про час та місце судового засідання.

Суд розглянув справу у відсутності відповідачів та постановив заочне рішення.

При цьому суд прийняв до уваги те, що відповідачі повідомлені про час та місце судового засідання через оголошення в пресі через газету „Високий замок, в якій було опубліковане оголошення 10.12.2007 року.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції перевіряючи явку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд установлює, чи повідомлені ті, хто не з'явився, про час і місце судового засідання з дотриманням вимог закону, чи вручені особам, які беруть участь у справі, судові повістки в строк, визначений частиною четвертою статті 74 ЦПК.

При цьому відповідно до частини дев'ятої статті 74 ЦПК щодо виклику відповідача в суд через оголошення в пресі належним повідомленням буде вважатися те, яке здійснене через друкований орган, визначений Кабінетом Міністрів України, і лише у разі, якщо місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження відповідача невідоме навіть після звернення позивача до адресного бюро й органів внутрішніх справ (докази чого мають бути у справі), а не при його неявці в судове засідання, коли відоме його місце проживання, оскільки явка до суду є правом, а не обов'язком сторони у справі (частина перша статті 27 ЦПК).

У разі неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, належним чином і в установленому порядку повідомленої про дату судового засідання, питання про можливість судового розгляду вирішується з урахуванням вимог статей 169, 224 ЦПК.

З врахуванням того, що суду було відомо адресу відповідачів не було підстав, щоб повідомляти їх про час та місце судового засідання через газету „Високий замок.

Як вказує апелянт ОСОБА_3, він не був ознайомлений з оголошенням в газеті „Високий замок. Також він заперечив підписи на розписках щодо вручення повісток( а.с.69,70).

Крім того вбачається, що вказані розписки не є встановленої форми.

Таким чином жодних даних про направлення відповідачам повісток в матеріалах справи немає.

Отже, розглянувши справу у відсутності відповідачів, суд порушив вимоги ч.1 п. 1 ст.169 ЦПК України, що відповідно до вимог ч.1 п.3 ст.311 ЦПК України дає підстави для висновку про скасування рішення суду, як незаконного та необгрунтованого, з направленням справи до суду першої інстанції для нового розгляду справи.

Оскільки при винесенні рішення судом першої інстанції допущено вказані порушення, тому колегія суддів на підставі п.3 ч.1 ст.311 ЦПК України вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Керуючись п.5 ч.1 ст.307, п.3 ч. 1 ст. 311, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Радехівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2009 року скасувати та справу направити на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий :

Судді: