Справа №22-ц-2860/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Сибільової Л.О.,

суддів - Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго», третя особа: МРВЕ ВАТ «Сумиобленерго» про визнання незаконним і скасування акту про порушення ОСОБА_3 користування електричною енергією для населення, рішення про стягнення донарахування за безоблікове споживання електричної енергії, стягнення незаконно отриманого донарахування та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 09 червня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано акт № 072642 від 03.02.2009 року про порушення ОСОБА_2 ОСОБА_3 користування електричною енергією для населення та боргове зобовязання № 87 від 11.02.2009 року.

Стягнуто з ВАТ «Сумиобленерго» на користь ОСОБА_2 7828 грн. 42 коп. безпідставно сплаченого ним нарахування згідно акту № 072642 від 03.02.2009 р. та понесені ним витрати у звязку зі зверненням до суду: 250 грн. за інформаційно технічне забезпечення, 95 грн. 28 коп. судового збору, 3263 грн. 16 коп. витрат за проведення електротехнічної експертизи та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього стягнуто 12436 грн.86 коп. в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 2002 року являється власником житлового будинку № 7/3 вул. Леніна в с. Кияниця Сумського району і з цього часу являється абонентом ВАТ «Сумиобленерго», оплачує щомісяця використану електроенергію.

03 лютого 2009 року відносно позивача, як користувача електричної енергії, був складений акт № 072642 за порушення ОСОБА_3 користування електричною енергією для населення, його будинок в цей же день був відключений віж енергопостачання.

В цьому акті було зазначено, що 03 лютого 2009 року представниками Сумського МРВЕ ВАТ «Сумиобленерго», електромонтерами ОСОБА_4, ОСОБА_5 та водієм ОСОБА_6І при перевірці дотримання вимог ОСОБА_3 користування електричною енергією для населення було виявлено порушення ОСОБА_2 названих ОСОБА_3, а саме: «безоблікове споживання ел. енергії шляхом улаштування прихованої відпайки від вводу підключеної поза приладом обліку».

В графі 2 акту - «схема порушення», було зазначено «необхідна заміна ввідного кабеля». В ОСОБА_4 також зазначалось, що «Споживач» ОСОБА_2 відмовився від підписання цього акту, що засвідчили ті ж самі три працівники ВАТ «Сумиобленерго» / а.с.7 /

Позивач посилався на те, що 11 лютого 2009 року він вимушено підписав боргове зобовязання № 87, за яким на нього покладався обовязок сплатити відповідачу 15656 грн. 64 рівними платежами, щомісяця, з 01 березня 2009 року по 01 червня 2009 року, по 3914,31 грн. Названу обставину позивач пояснював тим, що він має двох малолітніх дітей, і що він не міг взимку залишити сімю без енергопостачання.

В судовому засіданні позивач пояснив і цих обставин представник відповідача не спростовує, що енергопостачання в будинок позивача було поновлене тільки після сплати ним першої суми в розмірі 3914,31 грн., зазначеної у борговому зобовязанні № 87.

16.03.09. позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання недійсним та скасування акту від 03.02.09. про порушення ним ОСОБА_3 користування електричною енергією, але, оскільки, даний спір підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства, цей позов був йому повернутий з розясненням права звернення до суду у визначеному законом порядку.

Позивач посилався на те, що оскільки спір не був вирішений в судовому порядку, він під загрозою відключення від електроенергії був змушений сплатити другу суму, зазначену в борговому зобов'язанні, в розмірі 3914,11 грн.

1 липня 2009 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для висновку про відсутність з боку позивача порушень 03 лютого 2009 року ОСОБА_3 користування електричною енергією. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ОСОБА_3 користування електричною енергією для населення, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357 в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, «енергопостачальник має право відключити споживача у разі: розкрадання електричної енергії(п.35);

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: порушення правил користування електричною енергією; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку(п.48);

У разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження.

У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. На підставі акта енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання (у випадках, передбачених пунктом 35 цих ОСОБА_3), а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача. Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності. Розмір відшкодування збитків, заподіяних енергопостачальнику внаслідок користування електричною енергією, обчислюється відповідно до методики, затвердженої НКРЕ. У разі відмови споживача відшкодувати збитки енергопостачальник передає справу до суду. Якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку(п.53)».

Зі змісту положень ОСОБА_3 користування електричною енергією для населення вбачається, що при відмові споживача від підпису, в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Таким чином вбачається, що законодавець виходить з того, що саме підписи трьох представників енергопостачальника, які за певних обставин можуть бути свідками (очевидцями) порушень ОСОБА_3 користування електричною енергією, є належним доказом такого порушення.

Проте під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено, що, якнайменше, один із працівників енергопостачальника підписав ОСОБА_4 № 072642 про порушення ОСОБА_3 користування електричною енергією для населення, при цьому не будучи очевидцем обставин, викладених в акті.

Зокрема, свідок ОСОБА_6, водій ВАТ «Сумиобленерго», пояснив, що він разом з електриками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перевіряли навантаження електромережі в с. Кияниця і виявили підвищення в домоволодінні ОСОБА_2 Хлопці пішли в будинок перевіряти, а він залишився на вулиці, стояв біля забору, через вікно він бачив, як один з чоловіків від лічильника виймав два проводи, … склали акт. Він весь час знаходився на вулиці, а його колеги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були в дворі.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії працівників відповідача по складанню акту є неправомірними, а тому акт про порушення правил є незаконним.

Сам по собі факт, що після виявлення порушення у ОСОБА_2 дещо збільшився показник спожитої електроенергії, на що звертає увагу апелянт, не є доказом, який свідчить про розкрадання позивачем електричної енергії (ас.32). ОСОБА_2 в засіданні суду апеляційної інстанції пояснив, що в 2009 році його сімя купила і стала користуватись пральною машиною, електрочайником і саме ці обставини, на його думку, є причиною збільшення названого показника.

В даній справі розглядався спір з приводу обґрунтованості нарахування відповідачем сум, зазначених у борговому зобовязанні № 87, а також про повернення сплачених за цим борговим зобовязанням сум. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не міг ухвалити вірного рішення у справі, не перевіривши обґрунтованості доводів позивача про безпідставність складення відносно нього акту № 072642 за порушення ОСОБА_3 користування електричною енергією для населення.

За наведених обставин є необгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що такий спосіб захисту порушених прав, як визнання незаконним акту про порушення ОСОБА_3 користування електричною енергією для населення, не передбачений діючим законодавством.

Колегія суддів вважає, що у вищенаведеній частині рішення суду є законним і обгрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування постановленого рішення суду в цій частині.

Проте колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення моральної шкоди не відповідає вимогам діючого законодавства.

Ухвалюючи рішення про стягнення 1 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався ст.ст. 23, 1167 ЦК України та ст. 24 Закон України «Про захист прав споживачів».

Однак, вирішуючи питання про застосування норми права, яка регулює спірні правовідносини, суд не врахував роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п. 2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законами «Про інформацію», «Про авторське право і суміжні права»; при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів.

З матеріалів справи вбачається, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають із договору постачання електричної енергії, а відтак ст.1167 ЦК України, яка поширюється на позадоговірні правовідносини, не може бути застосована при вирішенні цього спору. Не може бути застосовано й Закон України «Про захист прав споживачів».

Згідно зі ст. ст. 4, 22 указаного Закону моральна шкода відшкодовується у разі заподіяння її небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

У зв'язку з тим, що судом таких обставин не встановлено, підстав для застосування вказаного Закону й стягнення сум на відшкодування моральної шкоди також немає.

Оскільки суд неправильно застосував матеріальну норму права, яка поширюється на позадоговірні зобов'язання, а застосування Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачає за наявності вказаних обставин задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, ст. 308, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго» задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 09 червня 2010 року в частині вирішення позову про стягнення моральної шкоди скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Сумиобленерго» про стягнення моральної шкоди відмовити у звязку з їх необгрунтованістю.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -