Справа №22-ц-2868/10 Суддя-доповідач - Лузан
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання не чинити перешкод в здійсненні права власності та виселення з будинку, по зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про стягнення 39951,50 грн.

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 27 травня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання не чинити перешкод в здійсненні права власності та виселення з будинку задоволено повністю.

Зобовязано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкод у здійсненні права власності на будинок № 6 по провулку Глуховському смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області.

Виселено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з будинку № 6 по провулку Глуховському смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача судові витрати 4,50 грн. державного мита та 18,50 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

Позовні вимоги ОСОБА_3 про зобовязання повернення коштів по договору позики в сумі 39951,50 грн. задоволені повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 5000 доларів США, що по курсу на день винесення рішення судом згідно довідки становить 39627,00 грн., та судові витрати: 403,51 грн. державного мита та 121,20 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду в частині стягнення з неї 5000 доларів США, що по курсу на день винесення рішення судом становить 39627,00 грн., та судових витрат і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні названого позову з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10 лютого 2009 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого успадкувала житловий будинок № 6 по провулку Глухівському в смт. Вороніж Шосткинського району Сумської області з надвірними будівлями, розташований на приватизованій земельній ділянці (ас.5).

20 лютого 2009 року прийняте рішення про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на назване нерухоме майно ( ас. 4).

Приймаючи рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 5000 доларів США, що по курсу на день винесення рішення становить 39627,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що ще до оформлення документів, які посвідчують право власності на садибу під № 6 по провулку Глухівському в смт. Вороніж, а саме, в серпні 2008 року, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 домовились про укладення у майбутньому, після оформлення документів на спадщину, договору купівлі-продажу на названий будинок за 16000 дол. США, а також, що ОСОБА_3 передала ОСОБА_1 аванс в сумі 5 000 доларів США.

Колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції були підстави для визнання суми 5000 доларів США, які ОСОБА_3 передала у 2008 році ОСОБА_1, авансом, а не завдатком, як стверджує ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

ОСОБА_1 стверджує, що у серпні 2008 року між нею та ОСОБА_3 була досягнута домовленість про укладення договору купівлі-продажу садиби під № 6 по провулку Глухівському в смт. Вороніж за 16 000 дол. На виконання цієї домовленості вона отримала від ОСОБА_3 завдаток в сумі 5 000 доларів США. Домовились також про те, що часом нотаріального оформлення договору купівлі-продажу буде квітень 2009 року ( ас. 6).

Таким чином безспірно встановлено, що на час отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_3 5 000 доларів США договір купівлі-продажу сторонами не укладався і не міг бути укладений, так як ОСОБА_1 на той час ще не отримала правовстановлюючі документи на спадщину.

Із змісту ст. 570 ЦК України вбачається, що внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору купівлі-продажу, тобто ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Правила ст. 571 ЦК України про залишення завдатку особі, яка його одержала, або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Оскільки договору купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що сплачені ОСОБА_3 в рахунок виконання договору 5 000 доларів США є авансом і повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

Отже суд вірно стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений нею аванс в сумі 5000 доларів США, що по курсу на день винесення рішення становить 39627,00 грн.

З наведених мотивів доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що названа сума є завдатком і не підлягає поверненню, - не ґрунтуються на вимогах закону. При цьому слід зазначити, що при вирішенні питання про те, чи є спірна сума авансом чи завдатком, не має вирішального значення той факт, як цю суму називали самі стороні у своїх поясненнях, чи в розписках. При вирішенні названого питання суд вірно керувався положеннями ст. 570 ЦК України, а не тим, як при тих чи інших обставинах називали спірну суму самі сторони.

Не є підставою для задоволення апеляційної скарги і доводи ОСОБА_1 про те, що при поданні позову до суду ОСОБА_3 частину спірної суми просила стягнути з неї як позику. З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи ОСОБА_3 уточнила підставу позову, посилаючись на те, що вона помилилась у правовому визначенні спірних правовідносин, і просила стягнути всю спірну суму (5000 доларів США) як переданий аванс за будинок, який мала намір купити у майбутньому ( ас. 54).

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування постановленого рішення.

Керуючись ст.ст. ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -