Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №2-1293/10
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2010 року

Рівненський міський суд

головуючий - суддя Мельник О.В.,

при секретарі Яремі Г.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що від шлюбу з відповідачем 11 жовтня 2002 року у них народилась дочка ОСОБА_3. Спільно з відповідачем на даний час не проживає, хоча шлюб офіційно не розірвано. Дитина проживає з матірю. Відповідач припинив цікавитись долею дитини, її вихованням не займається, в школі дитину не відвідує. Не заперечує, що дитина позитивно ставиться до батька та, що відповідач заборгованості зі сплати аліментів не має. Просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3.

Відповідач позов не визнав. Пояснив, що під час сумісного проживання забезпечував сімю усім необхідним, проте внаслідок непорозумінь з дружиною через часті відїзди дружини до монастирів та відсутність дома, за її пропозицією змушений був залишити сімю і піти проживати окремо. На даний час платить на утримання неповнолітньої дитини аліменти, має постійне місце роботи. Відмовив позивачці у дачі згоди на виїзд дитини за кордон, а тому вважає, що саме ця причина є причиною звернення до суду з позовом. Стверджує, що відвідує дитину. Просить відмовити у задоволенні позову

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши висновок органу опіки і піклування а також подані сторонами письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

З оглянутої судом копії свідоцтва про народження неповнолітньої ОСОБА_4 встановлено, що її батьком дійсно є відповідач по справі - ОСОБА_2

Факт надання матеріальної допомоги дитині та відсутності заборгованості зі сплати аліментів на її утримання, сторонами не оспорюється, а тому на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України такі обставини суд вважає встановленими.

Окрім того, судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, на обліку в центрі психічного здоровя населення не перебуває, в тому числі з приводу вживання алкогольних напоїв чи наркотичних засобів. Під час бесіди з представником органу опіки і піклування малолітня ОСОБА_4 пояснила, що вона любить свого тата, хоче з ним жити, за час спільного проживання тато піклувався про неї, купував усе необхідне.

Згідно з положенням ст. 171 СК України, думка дитини має бути врахована при вирішенні питань, що стосуються її життя.

Сторони не оспорюють те, що фактично з лютого 2009 року сторони припинили спільне проживання, дитина залишилась проживати з матірю.

Орган опіки і піклування у своєму письмовому висновку, наданому суду вказав на недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його неповнолітньої дитини.

Як слідує із змісту п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав одного із батьків є ухилення від своїх обов'язків по вихованню дитини.

Отже, нехтування своїми батьківськими обовязками повинне бути свідоме та умисне, про що зазначається також у п. 16 ППВСУ № 3 від 30 березня 2007 року.

Сам лише факт нечастого спілкування з дитиною та неприязні стосунки, що склались між батьками дитини, за умови роздільного проживання, бажання батька дитини виконувати свої обовязки, визначені ст. 150 СК України, з урахуванням думки дитини та висновку органу опіки і піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав, не можуть бути розцінені судом, як підстава для вжиття такого крайнього заходу, як позбавлення останнього батьківських прав, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,11,60,88,212,214,215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Рівненської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка повинна бутиподана протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Головуючий