Овідіопольський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Гринчук Л.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення коштів за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом до відповідача, в обгрунтування якого зазначив, що 27.03.2005 року між ним та відповідачкою, ОСОБА_2, в простій письмовій формі у вигляді розписки був укладений договір позики.

Відповідно до зазначеного договору позивач надав відповідачці у позику суму грошових коштів у розмірі 6000 дол. США., з кінцевим терміном повернення суми боргу в строк до 27.08.2005 року.

Однак у зв'язку з тим що відповідачка не повертала борг, мотивуючи це тяжким матеріальним становищем та на неодноразові її прохання, кінцевий строк повернення суми позики було встановлено 04.09.2007 року, але відповідачка борг так і не повернула.

На підставі викладеного позивач в позовній заяві просить суд стягнути з відповідачки на його користь суму грошових коштів у розмірі 51000 грн., відповідно до зазначеного вище договору позики, 3060 грн. - 3 % річних від простроченої суми боргу, а також судові витрати, що складаються зі сплаченого держмита, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач. ОСОБА_1, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка, ОСОБА_2, в судовому засіданні обставини, викладені позивачем в позовній заяві визнала, але проти задоволення позову заперечує, посилаючись на те, що у неї не має коштів для розрахунку з позивачем.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав:

Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконано в гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та якості.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядки встановленому договором.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, 27.03.2005 року між позивачем, ОСОБА_1, та відповідачкою, ОСОБА_2, в простій письмовій формі у вигляді розписки був укладений договір позики, що підтверджується копією розписки.

Відповідно до умов зазначеного договору позивач. ОСОБА_3 позичив відповідачці ОСОБА_2 суму у розмірі 6000 доларів США в строк до 27.08.2005 року зі сплатою 3% процентів.

В наступному кінцевий строк виконання зобов'язання був продовжений до 04.09.2007 року.

Відповідачка ОСОБА_2 умови договору не виконала та суму боргу не повернула.

Позивач просить стягнути з відповідачки на його користь суму у розмірі 51000 грн., що еквівалентно 6 000 доларів США, але в цій частині позов підлягає частковому задоволенню, так як зроблено підрахунок не вірно і сума стягнення повинна складати 48000 грн.

В частині інших заявлених позовних вимог позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись, ст.ст.10, 11, 60. 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.509, 526, 530, 533, 536, 1046, 1048, 1049. 1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 48000 грн. - борг за договором позики, 3060 грн. - 3 % від простроченої суми, 350 грн. - витрати на правову допомогу, 540,60 грн. - сплачене держмито та 30 грн. - сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Бочаров А.І.