Справа № 2-124/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року

Чигиринський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючої - судді Ткаченко С.Є. при секретарі - Мальованій В.О.,

з участю відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чигирині справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, зазначивши, що 03.03.2007 року близько 15год.40 хв. на вул.Червоноармійській в м.Києві відповідач, керуючи автобусом «Богдан», державний номер НОМЕР_1, в результаті порушення Правил дорожнього руху України допустив зіткнення з автомобілем Toyota CAMRY, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, внаслідок чого автомобіль Toyota CAMRY отримав пошкодження.

Відповідно до постанови судді Чигиринського районного суду від 18.04.2007 року дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача.

Автомобіль Toyota CAMRY був застрахований на підставі договору добровільного страхування транспортного засобу № АТК 0110702 від 26.10.2006 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО- страхування» та ОСОБА_2

Згідно розрахунку страхового відшкодування №1491 від 13.03.2007 року та страхового акту №1527/АТ від 16.03.2007 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 в розмірі 10 293,13 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 1627 від 22.03.2007 року.

Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з даним страховим випадком, складають 10 293,13грн.

А тому, посилаючись на відповідні норми цивільного законодавства, вони просять стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 10293 грн. 13 коп., судовий збір в розмірі 102 грн. 93 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, надіславши телеграму про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач позов не визнав та пояснив суду, що в момент скоєння дорожньо- транспортної пригоди він працював в АТП 1302, якому належить автобус «Богдан».

А тому вважає, що відповідальність повинно нести підприємство, з яким він перебував в трудових відносинах.

Крім того вказаний автобус також був застрахований і страхові компанії повинні були здійснити взаємозалік страхової шкоди.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 03.03.2007 року відповідач скоїв дорожньо-транспортну пригоду, здійснивши наїзд на автомобіль Toyota CAMRY, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 25.10.2006 року, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження, вказані в акті огляду транспортного засобу № 1491 від 07.03.2007 року.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування №1491 від 13.03.2007 року вартість відновлювального ремонту становить 10 293,13 грн.

Однак судом встановлено і підтверджується постановою судді Чигиринського районного суду від 18.04.2007 року, яка вступила в законну силу, що автобус «Богдан», яким керував відповідач під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, належить ВАТ АТП 1302.

А, як передбачено ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також з даних трудової книжки № 0705707, виданої на ім'я відповідача, слідує, що останній перебував в трудових відносинах з автотранспортним підприємством 1302 з 24.11.2006 року по 22.05.2007 року, тобто в період вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Разом з тим, як зазначено в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», не визнається володільцем джерела підвищеної небезпеки та не несе відповідальності перед потерпілим особа, яка здійснювала фактичне володіння /управління, експлуатацію/ небезпечним об'єктом в силу трудових відносин з володільцем такого об'єкту, зокрема, водій.

Така особа може бути притягнена до відповідальності лише самим володільцем джерела підвищеної небезпеки в порядку регресу.

Виходячи з цього, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача в порядку регресу страхового відшкодування в сумі 10293,13 грн., сплаченого позивачем потерпілому ОСОБА_2

Оскільки в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, то і судові витраті відповідно до ст.88 ЦГЖ України відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

На підставі викладеного і, керуючись ст.1187 ЦК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст., ст. 10, 60, 61, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення.

Г оловуюча