АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-6754/2010 р. Головуючий 1 інстанції: Хайкін В.М.
Категорія - «трудові правовідносини» Доповідач : Піддубний P.M.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010 року. м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Солодкова A.A.,

суддів: Піддубного P.M., Тичкової О.Ю.,

при секретарі: Соколовій A.B.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 квітня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області про скасування наказу про переміщення та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановила:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 26 серпня 1997 року працювала в Сулигівській загальноосвітній школі Ізюмського району Харківської області на посаді вчителя хімії та біології. Наказом начальника відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області (Відділу освіти) № 336-к від 31 серпня 2009 року у зв'язку з тимчасовим припиненням функціонування Сулигівської школи з 01 вересня 2009 року її було переміщено на посаду вчителя Крамарівської загальноосвітньої школи Ізюмського району. Посилаючись на те, що фактично відбулось її переведення на іншу роботу до іншого підприємства та в іншу місцевість, згоди на яке вона не надавала, просила наказ відділу освіти № 336-к від 31 серпня 2009 року скасувати як незаконний, та з урахуванням уточнень позовних вимог від 02 квітня 2010 року стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2009 року по 7 квітня 2010 року у розмірі 9 554 грн. 47 коп.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 квітня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено. Ухвалено скасувати наказ відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області № 336-к від 31 серпня 2009 року «Про переміщення ОСОБА_1М.» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 9 554 грн. 47 коп.

В апеляційній скарзі представник Відділу освіти, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що висновок суду про те, що відбулось переведення позивачки на іншу роботу є необгрунтованим, оскільки переміщення на посаду вчителя іншої школи, яка є структурним підрозділом Відділу освіти та знаходиться в тій же місцевості - Ізюмському районі Харківської області не можна вважати переведенням, а відповідно не потребує згоди працівника.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що зявилися, перевіривши законність і обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що без згоди позивачки, на підставі наказу про № 336-к від 31 серпня 2009 року, фактично відбулось її переведення, у зв'язку з чим такий наказ підлягає скасуванню як незаконний зі стягненням на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 9 554 грн. 47 коп.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 працювала з 26 серпня 1997 року в Сулигівській загальноосвітній школі Ізюмського району Харківської області на посаді вчителя хімії та біології. Наказом начальника відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області № 336-к від 31 серпня 2009 року відповідно до ст. 32 КЗпП України її було переміщено з 01 вересня 2009 року на посаду вчителя хімії та біології Крамарівської загальноосвітньої школи Ізюмського району.

Частинами 1 та 2 ст. 32 КЗпП України передбачено, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Враховуючи, що наказом № 336-к від 31 серпня 2009 року «Про переміщення ОСОБА_1М.» позивачці було доручено виконання роботи хоча і на тій же посаді, але в іншій установі (школі) та в іншій місцевості (населеному пункті), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що фактично відбулось переведення позивачки, згоди на яке вона не надавала, у звязку чим наказ № 336 не можна вважати законним.

Разом з тим, не можна погодитись з висновками суду в частині розміру стягнення на користь позивачки за час вимушеного прогулу.

Згідно з розясненнями, які містяться в п. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Оскільки ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу отримано заробітну плату у розмірі 7 322 грн. 13 коп., що підтверджується довідкою про доходи, виданою Відділом освіти 19 травня 2010 року, а сума середнього заробітку за цей час складає 9 554 грн. 47 коп., стягненню підлягає 2 232 грн. 34 коп. (9554, 47-7322,13).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Відділу освіти підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції -зміні в частині розміру стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314. 316, 317. 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 квітня 2010 року змінити, зменшити розмір стягнення з відділу освіти Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу до двох тисяч двохсот тридцяти двох гривень 34 копійок.

В іншій частині рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 30 квітня 2010 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючи суддя

Судді