Справа № 2-2676/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року м. Кілія

24 червня 2010 року м. Вилкове

Кілійський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Бошкова М.І, при секретарі Іваненко В.І., розглянувши у виїзному удовому засіданні в м. Вилкове цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Вилківської міської ради Кілійського району Одеської області

про визнання права власності на спадщину

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання, в якому вказав, що його батьки -ОСОБА_2 та ОСОБА_3 при житті володіли житловим будинком з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Жовтнева, 36. В 1998 році помер батько позивача - ОСОБА_3, який на день смерті постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті ОСОБА_3 мати позивача фактично прийняла спадщину, так як вступила в управління та володіння спадковим майном. В 2000 році мати позивача залишила спадкове розпорядження на користь позивача, що складається з прав на нерухоме майно по вул. Жовтнева, 36 в м. Вилкове Кілійського району. В 2009 року померла мати позивача - ОСОБА_2, після смерті якої позивач, як спадкоємець за заповітом, фактично прийняв спадщину, не звертався до нотаріальної кантори за належним оформленням прав на спадкове майно у зв'язку з відсутністю належно оформлених правовстановлюючих документів, підтверджуючих належність спадкового майна спадкодавцям, а на даний момент питання належності спадкового майна повинно вирішуватися у судовому порядку. На підставі вищенаведених обставин позивач просить визнати за ним, як за єдиним спадкоємцем, право на спадщину, та, відповідно, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Жовтнева, 36 на земельній ділянці площею 880,0 кв.м..

Позивач у судовому засіданні підтвердив пред'явлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні вказав суду, що з пред'явленим позовом згоден у повному обсязі та не заперечує проти визнання за позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами по вул. Жовтнева, 36 м. Вилкове Кілійського району.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

Як вказано в свідоцтві про народження серія ІУ-УР № 1183271, виданого виконкомом Вилківської міськради 08.04.1963 року, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, складеного нотаріусом Кілійської держноткантори 09.12.1968 року, ОСОБА_4 є спадкоємцем !/2 частини житлового будинку по вул. Жовтнева, 34 в м. Вилкове Кілійського району.

В рішенні виконкому Вилківської міськради № 175 від 19.06.1969 року вказано, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 виконком дозволяє знести старий будинок, що розташований на земельній ділянці по вул. Жовтнева, 34а (нин. № 36 ) та на такій ділянці побудувати новий будинок, про що був складений план забудови земельної ділянки. На підставі рішення виконкому Вилківської міськради № 169 від 21.11.1996 року ОСОБА_3 передана у приватну власність земельна ділянка площею 150 кв.м. для обслуговування житлового будинку та ведення приватного підсобного господарства.

ОСОБА_3 помер 01.09.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 298115, актовий запис № 110 від 01.09.1998 року.

ОСОБА_2 при житті залишила заповідальне розпорядження на користь позивача, в якому вказала, що позивач у разі її смерті є спадкоємцем належного їй майна. Заповіт складений

05.12.2000 року, посвідчений секретарем виконкому Вилківської міської ради Кілійського району 05.12.2000 року та зареєстрований в реєстрі за № 720.

ОСОБА_2 померла 06.10.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 187463, актовий запис №124 від 06.10.2009 року.

Як вказано в технічному паспорті, складеного КП «Кілійське РБТІ та РОН» 08.12.2008 року, житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Жовтнева, 36 складається з: літ. А - житловий будинок (складається з 1-1 коридор, 1-2 житлова кімната, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 складова, 1-6 баня, 1-7 коридор, 1-8 кухня, 1-9 житлова кімната, 1-І туалет), літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - гараж, літ. Д - вбиральня, № 1 - 2, І - надвірні споруди та знаходиться на земельній ділянці площею 880,0 кв.м..

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Як встановлено ч. З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтями 1235 та 1236 ЦК передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкодавцями одну або декілька фізичних осіб; заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому; чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Як вказано в листі Державного комітету Будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складає відповідне бюро технічної інвентаризації.

Так, судом було достовірно встановлено, що мати позивача після смерті ОСОБА_3, як наслідок спадкового правонаступництва, стала виключним власником вказаного житлового будинку відповідно до положень ст. 549 ЦК ( редакція 1963 року), що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавця, тобто відкриття спадщини, так як вступив в володіння та управління спадковим майном. Після прийняття спадщини спадкоємець не зверталася до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав у встановленому порядку. Після смерті ОСОБА_2, що померла в 2009 році, позивач, як наслідок заповідального розпорядження спадкодавця та спадкового правонаступництва, є єдиним спадкоємцем, що фактично прийняв спадщину відповідно до положень ст. 1268 ЦК, успадкував, претендує на спадкове майно у вигляді зазначеного житлового будинку та, фактично, володіє та користується таким майном у встановленому порядку. Позивач, після смерті спадкоємця, теж належним чином та у встановлений на те строк не звернувся до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав на житловий будинок, на даний момент оформлення таких прав можливе лише у судовому порядку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документі на нерухоме майно. Позивач з моменту відкриття спадщини до сьогодення веде всі необхідні витрати

про утриманню та управлінню нерухомим майном. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не виявлено.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, беручі до уваги досліджені факти правонаступництва, у тому числі й спадкових прав спадкодавців спадкоємцям, та у зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає пред'явлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16, 316, 318, 319, 328,331 ч.2, 386 та 392, 1233-1236, 1261-1268, ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за заповітом у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Жовтнева, 36 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 06.10.2009 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. Жовтнева, 36 на земельній ділянці площею 880,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і податнім після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5