ухвала

Іменем україни

11 березня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого -ОСОБА_1,
суддів : ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі - ОСОБА_4

з участю: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 5 листопада 2009 року,-

в с т а н о в и л а :

оскаржуваним рішенням позов ОСОБА_5 задоволено, зобовязано ОСОБА_6 повернути самовільно зайняту нею земельну ділянку площею о,15 га в урочищі «Маківка» на території Волосянківської сільської ради Сколівського району Львівської області ОСОБА_5.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 про визнання її належним землекористувачем та визнання незаконними рішення Сільської ради №646 від 27.06.2007 року та №899 від 27.03.2008 року відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_6, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 та задоволення її зустрічного позову. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що правомірно користувалась спільною земельною ділянкою, про що свідчать квитанції про сплату земельного податку, записи у погосподарській книзі. Натомість ОСОБА_5 ніколи не мала самостійного права на ділянку, яку апелянт надала у тимчасове користування її сімї.

Крім цього зазначає, що суд невірно і упереджено оцінив надані сторонами докази, вийшов за межі позовних вимог і не залучив до участі у справі заінтересовані особи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на заперечення скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить її безпідставною і тому вважає, що скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Волосянківської сільської ради № 646 від 27.06.2007 року із земель запасу сільської ради в урочищі «Маківка» ОСОБА_5 (на час прийняття рішення дівоче прізвище якої було ОСОБА_7М.) виділена земельна ділянка площею 0,15 га для ведення особистого сільського господарства. Рішенням цієї ж сільської ради №899 від 27.03.2008 року не заперечувалось ОСОБА_5 про надання дозволу на розробку проекту відведення даної земельної ділянки для наступної приватизації.

Крім цього судом встановлено, що спірною земельною ділянкою з 1993 року користувалась мати позивачки ОСОБА_5 ОСОБА_8, яка у 2007 році добровільно її повернула сільській раді з клопотанням про передачу в наступному для користування ОСОБА_5 Дана земельна ділянка рішенням сільської ради №636 від 27.06.2007 року була прийнята у резерв (комунальну власність) сільської ради.

Зі змісту ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_6 не надала суду жодного належного та допустимого доказу стосовно правомірності користування спірною ділянкою. Квитанції про сплату нею податку за землю за 2003, 2004, 2006-2008 роки суд першої інстанції обґрунтовано відхилив як неналежний доказ оскільки вони не містять інформації про предмет доказування: квитанції не містять даних про сплату податку за спірну земельну ділянку, при тому, що відповідачка правомірно користується іншими земельними ділянками.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив про самовільність зайняття ОСОБА_6 спірної земельної ділянки, а відтак про відсутність порушення будь-якого її права щодо предмету спору.

Отже, рішення суду про задоволення вимог первісного позову та відмову в задоволення зустрічного позову є правильним.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права не відповідають матеріалам справи, так як підстав для залучення інших учасників процесу не було, суд розглядав справу і ухвалював рішення в межах заявлених вимог стосовно земельної ділянки саме площею 0,15 га.

Так як суд розглянув справу з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду то рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

На підставі наведеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 9 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді :

,