Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

25 жовтня 2010 року

Колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської

області в складі:

головуючого Франовської К.С.,

суддів Широкової Л.В., Худякова А.М.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

з участю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Комунального підприємства Олевська центральна районна лікарня Житомирської області на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 07 червня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Олевська центральна районна лікарня Житомирської області про зобовязання видати наказ про прийняття на роботу, нарахувати та виплатити заробітну плату,-

встановила:

17 травня 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Комунального підприємства Олевська Центральна районна лікарня (далі -КП ОЦРЛ) про зобов»язання видати наказ про прийняття на роботу, нарахування та виплату заробітної плати, посилаючись на те, що 30 квітня 2010 року відповідач, в особі головного лікаря ОСОБА_3 уклав з ним контракт, за умовами якого його було прийнято на посаду лікаря-отоларинголога вищої категорії з 1 травня 2010 року по 30 квітня 2015 року і допущено до роботи. 6-го травня 2010 року йому стало відомо, що наказ про прийняття на роботу виданий не був, новий керівник також відмовився його підписати і не виконує умови контракту.

Рішенням Олевського районного суду від 7 червня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов»язано КП ОЦРЛ оформити укладення трудового договору із ОСОБА_2 шляхом видання наказу про зарахування його на посаду лікаря- отоларинголога вищої кваліфікаційної категорії КП ОЦРЛ з 1 травня 2010 року відповідно до контракту, нарахувати та виплатити йому зарплату відповідно до контракту з 1.05.2010 року. Допущено негайне виконання рішення в частині нарахування і виплати зарплати. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

У апеляційній скарзі КП Олевська центральна районна лікарня просить рішення скасувати з ухваленням нового про відмову у позові з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Так, зазначає відповідач, суд не взяв до уваги вимоги закону, яким визначено сферу застосування контракту , що заяви про прийняття на роботу згідно контракту позивач не подавав , і що при укладенні контракту головний лікар ОСОБА_3 не врахував відсутність фінансування на вказані у контракті виплати.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом установлено, що 30 квітня 2010 року між Олевською центральною районною лікарнею в особі головного лікаря ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено контракт, за яким останній приймається на роботу в Олевську центральну районну лікарню отоларингологом вищої кваліфікаційної категорії, строком на 5 років на умовах оплати праці, визначених сторонами у контракті (а.с. 11-13).

На підставі контракту, 30.04.10р. ОСОБА_2 подав на ім»я головного лікаря ОЦРЛ заяву про прийняття на роботу отоларингологом вищої кваліфікаційної категорії в Олевську центральну районну лікарню з 1 травня 2010 року згідно контракту (а.с.5). Як вбачається з фотокопії даної заяви, що приєднана до матеріалів справи, на заяві є резолюція головного лікаря « в наказ. 30.04.1010р. підпис» (а.с.5).

Як встановлено, позивач 5 травня 2010 року, після вихідних, які мали місце з 1 по 4 травня 2010 року включно, приступив до виконання посадових обов»язків , які виконує до даного часу без нарахування та виплати заробітної плати. Ці обставини підтверджені матеріалами справи і відповідачем визнані.

Суд також встановив, що 6 травня 2010 року головний лікар ОСОБА_3 з посади звільнений, і головним лікарем призначено ОСОБА_5 , внаслідок чого виник спір щодо законності дій попереднього керівника щодо прийняття позивача на роботу .

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було досягнуто угоди про укладення строкового договору і позивача було допущено до роботи, що дає підстави вважати трудовий договір укладеним, хоча і наказ про прийняття на роботу виданий не був. Такий висновок суду обґрунтований матеріалами справи і відповідає вимогам матеріального закону.

Відповідно до положень ст..24 КЗпП України юридичним фактом укладення трудового договору можуть бути :

-підписана сторонами письмова форма трудового договору,

-видання наказу (розпорядження) про прийняття працівника на роботу;

-фактичний допуск працівника до роботи уповноваженою на укладення трудового договору особою.

Суд встановив, що трудовий договір з ОСОБА_2 укладено головним лікарем Олевської центральної районної лікарні ОСОБА_3, який був уповноваженим станом на 30 квітня 2010 року на укладення трудових договорів від імені ОЦРЛ. Позивач був фактично допущений до роботи керівником лікарні, приступив до виконання посадових обов»язків з 5 травня 2010 року у повному об»ємі, без видання наказу про прийняття на роботу за наявності резолюції головного лікаря про видання такого наказу. Ці обставини свідчать про те, що між сторонами був укладений трудовий договір.

Посилання відповідача на безпідставність вимог позивача унаслідок недійсності укладеного контракту у зв»язку з неможливістю застосування його за посадою лікаря -отоларинголога та відсутності фінансування, необгрунтовані.

За чинним законодавством контрактом є угода у письмовій формі, якою на певний строк визначаються зобов»язання працівника по виконанню обумовленої трудової функції з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку і власника, або уповноваженого ним органу про надання роботи, створення умов для її здійснення і виплати винагороди за виконану роботу. Контракт- це вид трудового договору, який виступає не лише як юридичний факт, а й як правовий засіб договірного регулювання, оскільки при укладенні контракту сторони можуть виходити за межі сфер нормативного правового регулювання. Зміст контракту формується за домовленістю сторін. Це дозволяє визначати права і обов»язки не лише в рамках, дозволених законодавством, а й передбачати нові.

Законодавець визначив, що переважання в контракті диспозитивних задач про умови та індивідуальний характер визначає наперед специфічний зміст контракту порівняно з трудовим договором, оскільки до контракту можуть включатись умови, не передбачені трудовим законодавством.

Той факт, що за посадою, яку займає позивач, укладення контракту чинним законодавством не передбачене, у даному випадку правового значення немає, оскільки саме по собі підписання контракту не є достатнім для визнання трудового договору належно оформленим.

Крім того, визначення законом сфери застосування контракту спрямоване, перш за все, на захист прав працівників, оскільки контракт є , перш за все, строковим договором, що обмежує права працівника. Крім того, контракт містить договірні умови, які також можуть звужувати права останнього.

У даному випадку позивач стверджує, що контракт його трудові права не порушує і укладений в його інтересах. При цьому, як встановлено із змісту контракту, головним лікарем ОСОБА_3 на роботу до районної лікарні позивач був запрошений як спеціаліст високого класу - кандидат медичних наук, заслужений лікар України,- що і зумовило укладення договору у вигляді контракту з певними умовами.

Умови укладеного контракту відповідачем не оспорені, питання про його розірвання не порушено.

За таких обставин ухвалене судом першої інстанції рішення є законним, обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Олевська центральна районна лікарня Житомирської області відхилити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 07 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.