АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого суддів

при секретарі

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_6 та неповнолітньої ОСОБА_8 в особі законного представника про усунення від права на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_6 та неповнолітньої ОСОБА_8 в особі законного представника ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

встановила:

ОСОБА_9 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 та неповнолітньої ОСОБА_10 в особі законного представника ОСОБА_7 про усунення від права на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідачі пред'явили до позивачки зустрічний позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2010 року в ' задоволенні основного та зустрічного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_10, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неправильне встановлення судом обставин справи , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по справі.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами не заперечується, що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 є рідними сестрою та братом, їх спільними батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_13

Відповідачі ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 є дітьми ОСОБА_11 від шлюбу з ОСОБА_7 Шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_7 було розірвано 26 квітня 2004 року.

ОСОБА_13 постійно проживала за межами м. Дніпропетровська в смт. Верхівцево Дніпропетровської обл., її син ОСОБА_11 останнім часом проживав разом з нею.

04 лютого 2009 року ОСОБА_13 померла.

З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 звернулась її дочка, позивачка у справі ОСОБА_9, а також відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за згодою її законного представника ОСОБА_7 - як спадкоємці померлого сина спадкодавця ОСОБА_11

20 березня 2009 року помер ОСОБА_11

З заявами про прийняття спадщини після його смерті звернулися його діти, відповідачі у справі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за згодою її законного представника ОСОБА_7

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що необхідно відмовити у задоволенні вимог , як основного так і зустрічного позову з наступних підстав.

Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Отже судом було вірно зазначено, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_10, будучи спадкоємцями першої черги після смерті свого батька ОСОБА_11, що помер після смерті своєї матері ОСОБА_13, не встигнувши прийняти спадщину, набули право на прийняття в порядку спадкової трансмісії спадщини після смерті останньої, що належала б їх батьку.

Відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду спадкоємець може бути усунутий від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, що через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво перебував у безпорадному стані, під яким належить розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судом вірно зазначено, що не має підстав для висновку про те, що спадкодавці ОСОБА_14 та ОСОБА_11 перебували у безпорадному стані та були позбавлені допомоги, яку відповідачі могли їм надати, втім від цього умисно ухилялися, а тому ч. 5 ст. 1224 ЦК України у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає. Отже суд дійшов до

1224 ЦК України у спірних правовідносинах застосуванню не підлягає. Отже суд дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги в частині усунення відповідачів від спадкування задоволенню не підлягають.

Вирішуючи вимоги первісного позову в частині визнання права власності в порядку спадкування та зустрічний позов, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Таким чином, суд дійшов до вірного висновку, що оскільки спадкове нерухоме майно за сторонами не зареєстроване, право власності на це майно в них не виникло, а тому не може бути за ними визнане. За таких обставин суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування.

Колегія суддів вважає, що кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень по ним.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Крім того приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями сторін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2010 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді