Справа № 2- 36/2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Криницького Л.В.

при секретарі Свиридок A.B.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько -Волинського районного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Володарськ-Волинської селищної ради

Володарськ-Волинського житлово-комунального підприємства

про

стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за

невикористану відпустку, індексації заробітної плати

стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із названим позовом в обґрунтування якого зазначає, що 7 лютого 2008 року, відповідно до розпорядження Володарськ-Волинської селищної ради №11, його було прийнято на роботу та призначено на посаду директора Володарськ- Волинського житлово-комунального підприємства з посадовим окладом у розмірі 2595 гривень.

В період роботи відповідач по справі, Володарськ-Волинська селищна рада, систематично порушувала вимоги діючого законодавства та умови контракту, а саме : не виплачувала йому заробітну плату. Станом на 16 липня 2009 року заборгованість по заробітній платі становила біля 12 000 гривень.

1.07. 2009 року він написав заяву про звільнення його із займаної посади в звязку із закінченням терміну дії контракту і 16.07. 2009 року відповідно до рішення виконавчого комітету Володарськ-Волинської селищної ради його було звільнено з посади директора житлово-комунального підприємства, за згодою сторін.

Відповідно до вимог діючого законодавства у разі затримки заробітної плати проводиться її індексація щомісячно з урахуванням індексу інфляції, який був встановлений Національним банком України.

Крім цього відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України розрахунок з ним повинні були провести в день його звільнення, але цього зроблено не було. Відповідно ж до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу йому належить виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Позивач просить суд зобовязати відповідача сплатити йому заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку та індексацію заробітної плати, стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги і просив суд не зобовязати відповідача сплати йому заборгованість, а стягнути з відповідача на його користь вказану ним

-2-

заборгованість по заробітній платі.

Під час розгляду справи, за погодженням сторін, в якості співвідповідач а було :залучено Володарськ-Волинське житлово-комунальне господарство.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав і пояснив, що він контракт заключав з Володарськ-Волинською селищною радою, а тому просить стягнути з неї заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку.Він вважає, що з ним могли давно розрахуватися. Щодо претензій комунального підприємства до нього за зникнення обігрівача то він за нього не розписувався і відповідальним не був, а тому не згідний з проведеним відрахуванням.

В судовому засіданні представник селищної ради позов не визнала і пояснила, що дійсно з ОСОБА_1 селищна рада уклала контракт і він був прийнятий на посаду директора Володарськ-Волинського житлово-комунального підприємства. Майно даного підприємства належить територіальній громаді селища, але само підприємство є самостійною юридичною особою. В штатному розпису селищної ради посади директора ЖКП не має. Позивач працював в ЖКП, а тому належним відповідачем є житлово- комунальне підприємство, яке і заборгувало позивачу по заробітній платі.

Представник житлово-комунального господарства заявлений позов визнав частково і пояснив, що на даний час заборгованість по заробітній платі складає 5252 грн. 13 коп., індексація за невчасно виплачену заробітну плату становить 683 грн. 17 коп.. Позивач працюючи директором житлово-комунального господарства отримував в підзвіт кошти за які він на час звільнення не прозвітувався, а тому із суми його заробітної плати буде відраховано не прозвітовану суму. Також було відраховано вартість електрообігрівача який зник з підприємства коли директором був позивач. Заборгованість виникла за час коли директором підприємства був ОСОБА_1, а тому він сам винний в утворенні заборгованості та за те, що під час його звільнення не був проведений розрахунок.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Володарськ-Волинське житлово-комунальне підприємство, згідно до його Статуту, є юридичною особою, має самостійний баланс рахунки в банках, має свої печатки, воно належить до комунальної власності територіальної громади смт. Володарськ-Волинський. Керівник підприємства призначається за контрактом із територіальною громадою в особі селищного голови, з входить він не у штат селищної ради, а входить у штат житлово-комунального підприємства де йому нараховується та виплачується заробітна плата.

Вказані обставини стверджуються Статутом Володарськ-Волинського житлово-комунального підприємства, штатними розписами Володарськ-Волинської селищної ради та житлово-комунального підприємства, контрактом укладеним між територіальною громадою та позивачем, трудовою книжкою ОСОБА_1, дослідженими в судовому засіданні.

За вказаних обставин, суд вважає, що належним відповідачем по даній справі є Володарськ-Волинське житлово-комунальне підприємство, а не Володарськ-Волинська селищна рада, а тому заявлений позов до Володарсько-Волинської селищної ради є безпідставним і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення

Відповідно до ст. 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати працівники для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

В судовому засіданні було встановлено, що заборгованість житлово- комунального підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1, на час його звільнення становила 10353 грн. 24 коп.. В суму заборгованості входила і компенсація за невикористану відпустку. За наказами директора даного підприємства з заробітної плати ОСОБА_1 було відраховано 4745 грн. 21 коп. коштів, які він отримав в підзвіт, за час роботи директорш даного підприємства і за які не прозвітувався, а також було відраховано 356 гривень за електричного обігрівача, який зник з підприємства.

В судовому засіданні позивач не заперечував, що він отримував кошти у підзвіт. Отримання ОСОБА_1 коштів в підзвіт стверджено бухгалтерськими документами дослідженими в судовому засіданні. До суми заборгованості входить і індексація за несвоєчасно виплачену заробітну плату, яка складає 683 грн. 17 коп..

Не знайшло свого ствердження в судовому засіданні, що ОСОБА_1 був відповідальний за електрообігрівач і що він винний у його зникненні, а тому суд вважає, що вартість обігрівача не може бути відрахована із заробітної плати позивача.

Вирішуючи питання стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходить із того, що позивач до 16 липня 2009 року працював директором Володарськ-Волинського житлово-комунального підприємства, був відповідальною особою за нарахування та виплату заробітної плати. Заборгованість підприємства перед позивачем утворилась за час коли він був директором житлово- комунального підприємства. Заборгованість утворилась до його звільнення, а тому він мав можливість

-3-

отримати заборгованість до часу свого звільнення.

Крім того ОСОБА_1 визнаний судом винним в тому, що працівникам підприємства, в тому числі і йому, як директору, не виплачувалась заробітна плата.

Так, 6 квітня 2009 року постановою судді Володарсько-Волинського районного суду Артемчук А.М. визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 41 КУАП і на нього накладений штраф в сумі 255 гривень. Вироком Володарсько-Волинського районного суду від 14 січня 2010 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст.. 175 КК України, який кваліфікувався судом як безпідставна невиплата заробітної плати більш як на один місяць, вчинена умисно керівником підприємства, і йому було призначено покарання у виді штрафу в сумі 8 500 гривень з позбавленням права займати посади керівника підприємства, установи або організації незалежно від форми власності строком на 1 рік.

За вказаних обставин суд вважає, що позов в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 116, 117, 127, 333, КЗпП України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Володарськ-Волинського житлово-комунального підприємство сплатити на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 5608 грн. 13 коп., та індексацію в сумі 683 грн. 17 коп., а всього 6291 гривень 30 копійок.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Володарськ- Волинської селищної ради про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, індексації заробітної плати стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відмовити за безпідставністю.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Володарськ- Волинського житлово-комунального підприємства щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, відповідно до ст. 117 КЗпП України, відмовити за безпідставністю.

Стягнути з Володарськ-Волинського житлово-комунального підприємства на користь держави судовий збір в сумі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі ЗО гривень.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Житомирської області через Володарсько-Волинський районний суд.

Головуючий: