Справа №2-1213/10 26.04.2010 26.04.2010 26.04.2010
Справа N 22ц 1118 2010 року. Головуючий у 1 інстанції Гаврасієнко В.О.
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А.

26 квітня 2010 року. м. Миколаїв.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю. та Базовкіної Т.М.,

із секретарем судового засідання Завтурою О.С.,

з участю :

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

переглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу місцевого Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2010 року, постановлену по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення суми неповернутої позики.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши у межах оскарження обставини та докази, якими сторони їх стверджували ,-

у с т а н о в и л а :

22 вересня 2009 року ОСОБА_4 предявив зазначений позов.

5 січня 2010 року він звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову, а саме, накладення арешту на належну відповідачеві квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою місцевого Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2010 року цю заяву було задоволено у повному обсязі.

ОСОБА_2 подав на ухвалу апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і відмовити у забезпеченні позову, оскільки квартира є обєктом спільної сумісної власності членів його сімї.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржену ухвалу суду 1 інстанції змінити, оскільки той постановив її без точного додержання норм процесуального права.

Так, згідно із статтями 151, 152 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Одним з видів забезпечення позову, є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Розглядаючи заяву позивача про забезпечення позову, місцевий суд дійшов вірного висновку щодо необхідності накладення арешту на належне відповідачеві майно, проте належно не перевірив кому ж належить квартира, на яку просять накласти арешт.

Згідно із свідоцтвом про право власності в порядку приватизації, квартира АДРЕСА_1 є обєктом спільної сумісної власності відповідача та його батьків - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

За передбачуваної рівності часток співвласників в ній, суд міг накласти арешт лише на 1/3 її частину.

То й же допустився помилки і наклав арешт на всю квартиру.

Названу помилку слід виправити ухвалою апеляційної інстанції, зменшивши обсяг забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу місцевого Заводського районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2010 року змінити, виклавши її в такій редакції.

Скасувати арешт 2/3 часток квартири АДРЕСА_1, право на які мають ОСОБА_6 та ОСОБА_5.

Залишити в силі накладення арешту на решту 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, право на яку має ОСОБА_2.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає .

Головуючий Судді: