Справа № 2-120/10
Провадження № 2-120/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представників третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5) до ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи Львівська міська рада, Четверта Львівська державна нотаріальна контора, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 (в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5В.) звернувся до суду з позовом про визнання за ними права власності в порядку спадкування по ? частині житлового будинку № 142 «В» та відповідну частину господарських будівель по вул. Старознесенській у м. Львові.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя його матері ОСОБА_7 належала ? частина жилого будинку та відповідна частина господарських будівель, що за адресою: м. Львів, вул. Миронюка, 142 «Б» (зараз вул. Старознесенська). 31.07.2007 року померла мати позивача ОСОБА_7 За життя спадкодавець заповіла все своє майно позивачу та його неповнолітньому сину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Звернувшись у встановлений законом термін із заявою до державного нотаріуса для оформлення спадщини йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на реконструйовану частину житлового будинку. Позивач зазначає, що постійно проживав разом із мамою в даному будинку та разом із нею за спільні кошти здійснили реконструкцію будинку з прибудовами. Після цього, згідно розпорядження ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради № 1031 від 02.10.2003 року ОСОБА_7 було дозволено експлуатувати будинок № 142-Б після самовільно здійсненої реконструкції з прибудовою та присвоєно окремий будинковий номер 142-В частині будинку де вона проживає, згідно з поданими проектними пропозиціями. За життя ОСОБА_7 не звернулась у відділ приватизації державного житлового фонду ОСОБА_6 районної адміністрації для оформлення права власності, оскільки хворіла. Після смерті матері до цього часу позивач обслуговує даний будинок, тобто фактично володіє спадковим майном. З метою оформити право власності у встановленому законом порядку позивач звертався до ОСОБА_6 адміністрації, але йому було відмовлено, оскільки ОСОБА_7 за життя не виконала всіх вимог, які ставилися в розпорядженні. Також позивачу було відмовлено у Львівській міській раді щодо вирішення питання землекористування з тих підстав, що він не оформив право власності на будинок. Натомість в БТІ позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на будинок, оскільки відсутнє свідоцтво на будинок № 142-В. У звязку з наведеним ОСОБА_1 просить захисти його права в судовому порядку, оскільки в протилежному випадку він не зможе оформити право власності на нерухоме майно, яке фактично належить йому та його неповнолітньому синові як спадкоємцям померлої ОСОБА_7

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю і надав аналогічні пояснення зазначеним в позовній заяві. Просив позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_6 районної адміністрації ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя матері позивача ОСОБА_7 належала ? частина жилого будинку та відповідна частина господарських будівель, що за адресою: м. Львів, вул. Миронюка, 142 «Б» (зараз вул. Старознесенська). Відповідно до розпорядження ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради № 1031 від 02.10.2003 року ОСОБА_7 було дозволено експлуатувати будинок № 142-Б після самовільно здійсненої реконструкції з прибудовою та присвоєно окремий будинковий номер 142-В частині будинку де вона проживає, згідно з поданими проектними пропозиціями. Також розпорядженням було зобовязано ОСОБА_7 вирішити питання землекористування, отримати вихідні дані на проектування, виготовити проектну документацію, отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, через БТІ внести зміни в технічну документацію та звернутись в ОСОБА_6 адміністрацію для оформлення права власності на будинок № 142-В по вул. Старознесенській. Однак, за час життя ОСОБА_7 не виконала вимоги розпорядження, тому відповідач заперечує проти визнання за позивачами права власності на нерухоме майно. Разом з тим, ОСОБА_6 адміністрація не заперечує щодо визнання права власності за ОСОБА_7, які є спадкоємцями, на приміщення першого поверху будинку - кімнати 1-3, площею 16,20 кв.м. та 1-2, площею 13,90 кв.м., оскільки такі були у власності ОСОБА_7, не являються самочинним будівництвом. Також відповідач не оспорює того факту, що ОСОБА_7 фактично користуються приміщеннями будинку № 142-В. Щодо узаконення гаражу «Ж» та сараю «В» зазначила, що ОСОБА_7 не зверталася в ОСОБА_6 адміністрацію, відповідне розпорядження не приймалося, такі споруди зведені самочинно, тому відповідач заперечує проти визнання права власності на них.

Представник третьої особи Львівської міської ради - ОСОБА_3 в судовому засіданні проти прозову заперечила та пояснила, що земельна ділянка за адресою: м. Львів, вул. Старознесенська, 142-В не передавалася у власність чи користування ОСОБА_7. Земельна ділянка під самочинне будівництво може бути передана лише в тому випадку, якщо будинок є у власності особи. Однак, померла ОСОБА_7 за час свого життя не зареєструвала право власності на будинок № 142-В, де було здійснено самочинне будівництво, тому просить в позові відмовити.

Представник третьої особи ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» при вирішенні спору покладається на розсуд суду. В засіданні пояснив, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи будинок № 142-В по вул. Старознесенській у м. Львові не зареєстрований за позивачами, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності. Згідно технічної документації загальна площа будинку становить 129,8 кв.м., з врахуванням розпорядження ОСОБА_6 адміністрації від 02.10.2003 року, самочинним будівництвом зазначений гараж під літ. «Ж» та сарай під літ. «В». Вважає, що позивачі як спадкоємці за заповітом мають законні права на будинок № 142-В з приналежними до нього господарським будівлями, окрім гаражу та сараю. Однак, позивачі позбавлені права зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку, тому їх права порушені.

Представник третьої особи Четвертої Львівської держаної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Від третьої особи надійшла заява про винесення рішення на розсуд суду та розгляд справи за відсутності представника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя від 28.01.1976 року, реєстраційного посвідчення БТІ від 31.01.1977 року (а.с.18,19) ОСОБА_7 належала ? частина жилого будинку та відповідна частина господарських будівель, що за адресою: м. Львів, вул. Миронюка, 142 «Б» (зараз вул. Старознесенська).

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № 183 від 26.07.2002 року ОСОБА_7 було притягнуто до адміністративної відповідальності за здійснення самочинного будівництва прибудов на надбудов до будинку № 142-Б по вул. Старознесенській у м. Львові.

Разом з тим, ОСОБА_7, попередньо виготовивши проектні пропозиції та отримавши відповідні дозволи, звернулася до ОСОБА_6 районної адміністрації з заявою про надання дозволу на експлуатацію самовільно реконструйованого будинку та присвоєння йому окремого номеру (а.с.63,82-87,92,94,96).

Так, на підставі заяви ОСОБА_7 та висновку міжвідомчої комісії (протокол від 11.03.2003 року) ОСОБА_6 районною адміністрацією прийнято розпорядження № 1031 від 02.10.2003 року (а.с.20,62), яким дозволено ОСОБА_7 експлуатувати будинок № 142-Б на вул. Старознесенській після самовільно здійсненої реконструкції з прибудовою та присвоєно окремий будинковий номер 142-В частині будинку, де вона проживає, згідно з поданими проектними пропозиціями. Зазначено, що будинок № 142-В на вул.Старознесенській буде складатися з двох житлових кімнат пл. 13,90 кв.м., пл. 16,20 кв.м., кухні пл. 14,30 кв.м., ванни пл. 6,00 кв.м., сходової клітки пл.10,20 кв.м., котельні пл. 0,90 кв.м. на першому поверсі ; трьох житлових кімнат пл.16,70 кв.м., пл. 17,10 кв.м., пл. 16,20 кв.м., сходової клітки пл. 18,30 кв.м. на другому поверсі. Загальна площа будинку буде становити 129,80 кв.м., житлова площа 80,10 кв.м. Розпорядженням зобов»язано ОСОБА_7 вирішити питання землекористування, отримати вихідні дані на проектування, виготовити проектну документацію, отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, через БТІ внести зміни в технічну документацію та звернутись в ОСОБА_6 адміністрацію для оформлення права власності на будинок № 142-В по вул. Старознесенській.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_7 померла 31.07.2007 року (а.с.122). За час свого життя розпорядилася всім належним їй майном, склавши заповіт від 26 лютого 2002 року на ім»я сина ОСОБА_1 та внука ОСОБА_5, заповівши їм майно в рівних частинах кожному (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень сторін, ОСОБА_7 хворіла та не встигла виконати всі вимоги розпорядження від 02.10.2003 року. Разом з тим, ОСОБА_7 звернулася в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», яке на підставі розпорядження здійснило належні виміри приміщень будинку по Старознесенській, 142-В у м. Львові, склало поверхові плани, експлікацію приміщень та 16.12.2003 року виготовило технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок № 142-В на ім»я фактичного власника ОСОБА_7 (а.с.13-17). Згідно технічної документації на даний час загальна площа будинку 129,8 кв.м., яка відповідає площі зазначеній в розпорядженні. В матеріалах інвентаризаційної справи наявна відмітка лише про самочинне будівництво гаражу «Ж» та сараю «В».

Також в засіданні встановлено, не оспорюється сторонами та підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами інвентаризаційних справ на будинки № 142-Б та № 142-В по вул. Старознесенській, що будинок № 142-Б в цілому належить ОСОБА_8 та зареєстрований за ним 10.11.2003 року у встановленому законом порядку, з врахуванням розпорядження ОСОБА_6 районної адміністрації № 1127 від 22.10.2003 року «Про оформлення права власності».

Таким чином, ОСОБА_7 фактично являється власником будинку № 142-В по вул. Старознесенській у м. Львові, а спадкоємці за заповітом ОСОБА_1 та його неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.49) мають всі законні підстави для набуття ними права власності на спадкове майно в рівних частках як це визначено заповітом від 26.02.2002 року.

Суд не може погодитися із мотивами заперечень представників ОСОБА_6 районної адміністрації та Львівської міської ради, оскільки позивачі не мають змоги оформити право власності на будинок № 142-В у встановленому законом порядку. Так, ОСОБА_6 адміністрація не може вирішити питання про оформлення права власності, у звязку із смертю ОСОБА_7, яка не встигла виконати всі вимоги розпорядження. В свою чергу ОСОБА_1 не може зареєструвати право власності в БТІ через відсутність свідоцтва про право власності, а відповідно і вирішити питання землекористування, оскільки юридично не набув у власність будинковолодіння. Також позивачі не можуть прийняти спадщину в держнотконторі, оскільки ОСОБА_7 не оформила право власності на будинок.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення) майна, або згідно договору чи закону з моменту його прийняття до експлуатації або з моменту державної реєстрації.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_7 фактично є власником будинку № 142-В по вул. Старознесенській, але за час свого життя не встигла зареєструвати це право в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», у звязку з чим позивачі як спадкоємці за заповітом не можуть прийняти спадщину у встановленому законом порядку, суд приходить до переконання, що права ОСОБА_7 підлягають захисту в судовому порядку.

Поряд з тим, згідно матеріалів інвентаризаційної справи, наявна відмітка про те, що серед господарських будівель є також гараж під літ. «Ж» та сарай під літ. «В», які являються самочинним будівництвом. За час свого життя ОСОБА_7 не зверталася в ОСОБА_6 адміністрацію з приводу узаконення таких споруд, відповідне розпорядження з цього приводу не приймалося. Відтак, в силу ст. 376 ч.2 ЦК України, позивачі не набувають права власності на гараж та сарай і в цій частині суд відмовляє в позові.

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги розпорядження № 1031 від 02.10.2003 року, зважаючи, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи, будинок № 142-В та господарські будівлі, за винятком гаражу «Ж» та сараю «В», не являються самочинним будівництвом, є спадковим майном після смерті ОСОБА_7, суд вважає за необхідне захистити права позивача ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_5 та визнати за ними право власності за кожним з них на ? ідеальну частку житлового будинку № 142 «В», загальною площею 129,8 кв.м., та відповідну частину господарських будівель по вул. Старознесенській у м. Львові, окрім гаражу, позначеного літ. «Ж», та сараю, позначеного літ. «В», які є самочинним будівництвом.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст.11,15,16, 319, 328, 331, 376, 391,392,1216,1233 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та неповнолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності за кожним з них на ? ідеальну частку житлового будинку № 142 «В», загальною площею 129,8 кв.м., та відповідну частину господарських будівель по вул. Старознесенській у м. Львові, окрім гаражу, позначеного літ. «Ж», та сараю, позначеного літ. «В», які є самочинним будівництвом.

В задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності на самочинне будівництво гараж під літ. «Ж» та сарай під літ. «В» - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.