Справа №2-7257/10 14.12.2010
Провадження №22ц-8520/10
Державний герб України
Справа № 22ц 8520/10 Головуючий першої інстанції: Притуляк І.О.
Категорія: 19 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Колосовського С.Ю.,

ОСОБА_2,

при секретарі судового засідання: Бобуйок І.Ф.,

за участю представників: позивача - ОСОБА_3, апелянта ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2010 року, яке ухвалено за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» до ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та визнання права власності на квартири,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2010 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Телець-ВАК» (далі ТОВ «Телец-ВАК») звернулося з позовом до ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та визнання права власності на квартири.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 15 лютого 2006 р. між ним та відповідачем (інвестором) було укладено два договори на пайову участь у будівництві житлового 9-ти поверхового багатоквартирного будинку по вул. 5-та Слобідська, 36 корпус «Б» в м. Миколаєві, за умовами яких ОСОБА_5 зобовязується здійснити фінансування пайового будівництва шляхом внесення 100% вартості квартир: за договором № 60-01/06 ДУ 200000 грн. за однокімнатну квартиру № 29 площею 53,7 кв.м, за договором № 61-01/06 ДУ 270000 грн. за двокімнатну квартиру № 28 площею 78,6 кв.м.

Посилаючись на невідповідність вказаних договорів положенням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», в якій забороняється інвестування житлового будівництва за рахунок коштів, залучених від фізичних осіб, позивач просив визнати договори недійсними, витребувати у ОСОБА_5 вказані квартири, визнавши на них право власності за ВАТ «Телец-ВАК».

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2010 р. позов задоволено.

Постановлено визнати недійсним договори від 15 лютого 2006 р., що укладені між сторонами про пайову участь у будівництві, витребувати у ОСОБА_5 вказані вище квартири, визнавши за позивачем право власності на них та стягнувши з ТОВ «Телец-ВАК» на користь позивача 470000 грн. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі Банк) вказує на порушення рішенням суду прав Банку у звязку з тим, що за іпотечними договорами від 18 травня 2007 р., укладеними з ОСОБА_5, останній передав однокімнатну квартиру № 29 та двокімнатну квартиру № 28 в будинку № 74 по вул. 5-та Слобідська в іпотеку Банку в забезпечення договорів кредитів між Банком та ОСОБА_6 і ОСОБА_7, висновки суду не відповідають обставинам спору, вимогам закону, і просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у позові.

В запереченні на апеляційну скаргу представник позивача посилається на безпідставність її доводів, зокрема стосовно порушення оскаржуваним рішенням прав банку, й просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників апелянта, позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 15 лютого 2006 р. між ТОВ «Телец-ВАК» та ОСОБА_5 було укладено два аналогічних за змістом договори про пайову участь у будівництві, відповідно до умов яких позивач приймає відповідача у пайове будівництво житлового 9-ти поверхового багатоквартирного будинку по вул. 5-та Слобідська, 36 корп. «Б» в м. Миколаєві шляхом фінансування ОСОБА_5 цього будівництва. Обєктом договору № 60-01/06 ДУ є однокімнатна квартира № 29 вартістю 200000 грн. та орієнтовною загальною площею 53,7 кв.м, обєктом договору № 61-01/06 ДУ є двокімнатна квартира № 28 вартістю 270000 грн. та орієнтовною загальною площею 78,6 кв.м. Сторони умови договору виконали: відповідач вніс на рахунок ТОВ «Телец-ВАК» обумовлену договорами вартість квартир (470000 грн.), позивач здав будинок в експлуатацію (рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24 листопада 2006 р. № 2329 затверджено акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію житлового будинку (корпус 36-б) по вул. 5 Слобідській, 74). 15 травня 2007 р. відповідачем отримано свідоцтва про право власності на житло: на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 53,7 кв.м та на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 78,6 кв.м.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що оспорювані договори суперечать положенням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», якою заборонено інвестування будівництва за рахунок фізичних осіб інакше як через спеціально створені установи (фонди тощо), а тому є підстави для задоволення позову.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Так, розглядаючи справу, суд не впевнився, чи не порушуються таким рішенням права інших осіб.

Між тим, 18 травня 2007 р. між Банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодатель) з метою забезпечення виконання кредитного договору від 18 травня 2007 р. між Банком та ОСОБА_8 укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_5 передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_3. Також 18 травня 2007 р. між Банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (іпотекодатель) з метою забезпечення виконання кредитного договору від 18 травня 2007 р. між Банком та ОСОБА_6 укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_5 передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_4. 18 травня 2007 р. в Єдиний державний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесені реєстраційні записи про обтяження щодо обєктів нерухомості належних ОСОБА_5 квартир. У звязку з наявністю заборгованості за кредитними договорами Банк звернувся з позовами до Заводського районного суду м. Миколаєва до ОСОБА_8 і ОСОБА_5 (справа № 2-2775/10), а також до ОСОБА_6 і ОСОБА_5 (справа № 2773/10) про звернення стягнення на предмети іпотеки.

Тобто розгляд даної справи впливає на майнові права Банку як іпотекодержателя, але до участі у справі його притягнуто не було.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 698 від 18 квітня 2007 р. ОСОБА_5 було видано два свідоцтва про право власності на спірні квартири, які не оспорені, а виконавчий комітет також не був залучений до участі у справі, тоді як рішення по справі може в подальшому вплинути на його права та обовязки.

ТОВ «Телец-ВАК» та ОСОБА_5 в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України не повідомили суд про наявність інших спорів щодо спірних квартир, а суд не перевірив всіх обставин справи, в тому числі, чи не перебувають квартири, що є предметом спору під обтяженням.

В силу ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В той же час в матеріалах справа відсутні будь-які докази наявності спору між сторонами з приводу дійсності оспорюваних договорів, а також докази того, що у звязку із невідповідністю договорів вимогам закону порушуються або не визнаються законні права та інтереси ТОВ «Телец-ВАК».

За такого вбачається відсутність між сторонами спору про право, а мета предявлення даного позову уникнути відповідальність ОСОБА_5 за договорами іпотеки.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням викладеного: не залучення до справи всіх осіб, на чиї права й обовязки впливає даний спір, відсутності доказів наявності між сторонами спору про право та порушення прав позивача не має підстав для задоволення позову, а рішення суду не можна вважати законним і обґрунтованим.

Тому рішення суду в силу пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 309 ПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2010 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові товариства з обмеженою відповідальністю «Телец-ВАК» до ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та визнання права власності на квартири відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: