І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд Рівненської області
головуючого - судді Денисюка П.Д., з участю секретаря Якимової В.В., позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства «Житловик ВВ» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_2, звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з ГШ «Житловик» заборгованість із виплати заробітної плати у сумі 9493,04 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 1693,74 грн. та моральну шкоду у сумі 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 02 грудня 2008 року він перебував у трудових відносинах з ГШ «Житловик ВВ», працюючи на посаді електромонтера. 13 вересня 2010 року він був звільнений з роботи за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України. Однак, у день звільнення йому не були виплачені усі суми, належні йому при звільненні, у зв'язку з чим станом на 29 вересня 2010 року сума заборгованості по заробітній платі склала 9493,04 грн. Таким чином, відповідач затримав розрахунок на 58 днів з 13 вересня 2010 року до 10 листопада 2010 року, а тому вважає, що за цей час відповідач зобов'язаний виплатити на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 1696,74 грн. Крім того, вважає, що неправомірними діями відповідача, які виразились у несвоєчасній виплаті заробітної плати, завдана моральна шкода, яку він оцінює у 1000 грн.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід ухвалити заочне рішення, а позов задоволити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Судом установлено, що з 02 грудня 2008 року ОСОБА_2 працював на посаді електромонтера ПП «Житловик ВВ».
13 вересня 2010 року він був звільнений з роботи за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України. У порушення ст.116 КЗпП України відповідач не виплатив ОСОБА_2 суми, належні йому при звільненні, у зв'язку з чим станом на 29 вересня 2010 року сума заборгованості по заробітній платі склала 9493,04 грн., що підтверджується довідкою №25/1-10 від 29 жовтня 2010 року.
Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Таким чином з ПП «Житловик ВВ» слід стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 1696,7'4 грн.
Вимога ОСОБА_2 про стягнення з відповідача моральної шкоди також підлягає до задоволення з огляду на наступне.
У відповідності до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Судом встановлено, що в результаті невиплати належних позивачу грошових сум" було порушено гарантоване Конституцією України право позивача ОСОБА_2 на оплату праці, що призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач внаслідок порушення його законного права на заробітну плату, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду у розмірі, визначеному позивачем, а саме в сумі 1000 грн.
Керуючись ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст.81 ч.З, 88, 169, 209, 218, 214-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -
Стягнути з приватного підприємства «Житловик ВВ» 121 (сто двадцять одну) гривню 89 копійок державного мита в місцевий бюджет та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в державний бюджет.
Рішення в частині стягнення заробітної плати допустити до негайного виконання, але не більше ніж за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, а саме після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: