РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 р. Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Зуба Г.А.

суддів - Муратової С.О., Бородіної Н.М. .

при секретарі Федіній О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова цивільну справу за ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Київський РВК м.Харкова про визнання втратившим права користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 (ОСОБА_4) ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, Харківської міської ради, треті особи: Київський РВК м. Харкова, приватний нотаріус ОСОБА_8 про поновлення порушеного права, вселення, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, виселення та визнання приватизації незаконною, за зустрічним позовом ОСОБА_7 и Акимовича та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 гайовича, третя особа: приватний нотаріус ОСОБА_8 , ОСОБА_1 пай) ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання дійсною, -

ВСТАНОВИВ

18.11.96 р. позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зврнулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: РВК Київського ну м. Харкова про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач більш 6-ти місяців без поважних причин у спірній квартирі АДРЕСА_1 не гає, не оплачує квартплату. Речей у квартирі не має.

25.11.96р. ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_9, треті особи: Київський РВК м. Харкова про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що у лютому 1989 року ОСОБА_1 отримала спірну квартиру. Він був членом і був вписаний в ордер. В 1995 році вони розірвали шлюб, однак проживали в :й квартирі, господарство вели окремо, іншого житла у нього не має. 15 листопада року повернувся з роботи, його робота була повязана з відрядженнями, але ОСОБА_1 змінила замки і в квартиру його не впустила, він звертався до працівників міліції, але навіть з дільничним інспектором Десятерик (Подкопай) В.М. в ліру його не впустила.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.03.97 р. позов ОСОБА_1 г копай) В.М., ОСОБА_2 задоволено, визнано ОСОБА_3 м. що втратив

право користування житловим приміщенням в кв. 1, буд.№113 по вул.

Широнінців в м. Харкові. ОСОБА_3 в задоволені зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою судової колегії з цивільних справ Харківського обласного суду від 04.97 р. вищезазначене рішення залишене без змін.

Постановою президії Харківського обласного суду від 14.07.00 р. Рішення Київського районного суду від 18.03.97 р. та Ухвала судової колегії з цивільних справ Харківського обласного суду від 22.04.97 р. - скасовані, справу направлено на новий довий розгляд до того ж суду в іншому складі.

19.11.2001року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненою додатковою стрічною позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2 еті особи: РВК Київського району м. Харкова міський центр приватизації державного житлового фонду м. Харкова, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поновлення

порушеного прав, вселення, визнання договору купівлі продажу квартири недійсним, та дізнання приватизації незаконною, посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_10 розуміючи те, що спірна квартира є предметом спору розгляду в суді навмисно 30.03.98 р. отримали свідоцтво про право власності та потім здійснили відчуження квартири №1 будинку №113 розташованого по вул. Гв. Широнінців в м. Харкові - ОСОБА_6

02.06.02 р. ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_9) О.К., приватний нотаріус ОСОБА_8 про визнання угоди дійсною, вказуючи на те, що вони є добросовісними покупцями квартири АДРЕСА_2, так як під час укладення договору купівлі -продажу квартири вони не знали, що Рішення Київського районного суду від 18.03.97 р. і Ухвала судової колегії по цивільним справам від 22.04.97 р. - скасовані.

02.10.2002року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненою додатковою зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1, ОСОБА_2К, РВК Київського району м. Харкова, міського центру приватизації державного житлового фонду м. Харкова, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поновлення порушеного прав, вселення, визнання договору купівлі продажу квартири недійсним, виселення та визнання приватизації незаконною, посилаючись на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 додавали до свого первісного позову підроблені документи, яки нібито підтверджували факт його не проживання у спірній квартирі.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.03.04 р. позов ОСОБА_1, ОСОБА_2К до ОСОБА_3, третя особа РВК Київського району м. Харкова задоволено, визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартиро№1 будинку №113 по вул.. Гв. Широнінців у м. Харкові. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_9, РВК Київського району м. Харкова, міського центру приватизації державного житлового фонду м. Харкова, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поновлення порушеного прав, вселення, визнання договору купівлі продажу квартири недійсним, виселення та визнання приватизації незаконною - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_1, ОСОБА_2, приватний нотаріус ОСОБА_8 про визнання угоди дійсною - задоволено, визнано ОСОБА_6 добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_3.

Ухвалою Судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 26.05.05 р. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.03.04 р. скасовано, справу направлено до того ж суду на новий розгляд у колегіальному складу суду.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 06.07.07 р., Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26.05.05 р. залишено без змін.

В ході судового засідання 23.11.2009р. ОСОБА_3 уточнив свої позовні вимоги та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом, виселить ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зі спірної квартири, визнати ним договір купівлі продажу спірної кватири від 16.12.2000р., визнати недійсним свідоцтво на право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 30.03.1998р., вселити ОСОБА_3 в спірну квартиру.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги за первісним позовом підтримав, просив суд їх задовольнити , позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також підтримав , позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_11 не визнав , вважав їх необґрунтованими та такими, яки не підлягають задоволенню.

ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав позовні вимоги ОСОБА_11 необґрунтованими такими, що не підлягають задоволенню, позовні вимоги за

первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 просив задовольнити, також просив задовольнити і його позовні вимоги.

ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні вважали позовні юги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надуманими, всі документи додані до позовної заяви сфальсифіковані , обставини, які викладені в цій позовній заяві не відповідають дійсності, а тому просили в задоволенні позову відмовити, через це в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також мовити, а позов ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Представники Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, Харківської міської ради, Київського РВК м. Харкова та приватний нотаріус ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Свідок ОСОБА_1 0.0. повідомив суду , що ОСОБА_1 його іружина, шлюб укладено в 2001р., відношення до шлюбу почалися з 1997р., свідок товідомив також, що про Постанову президії Харківського обласного суду від 14.07.00р. =кою Рішення Київського районного суду та Ухвала судової колегії з цивільних справ Харківського обласного суду від 22.04.97 р. - скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд, він дізнався вже після оформлення договору купівля продажу спірної квартири.

Свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що вона протягом 1995-1996р.р. була сусідкою ОСОБА_1 та мешкала в АДРЕСА_4, зі слів ОСОБА_1 їй відомо що ОСОБА_3 протягом зазначених років в спірної квартирі не проживав, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були сварки, речей ОСОБА_3 в спірній квартирі вона не бачила, але не бачила і того, щоб він вивозив свої речі з квартири, а зі слів самого ОСОБА_3 їй стало відомо, що він в зазначений час мешкав з якою то жінкою за іншою адресою.

Свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що вона знає ОСОБА_1 з січня 1996р., коли вони разом знаходилися на лікуванні у 28 міської лікарні, ОСОБА_1 повідомила їй, що чоловік її покинув і не мешкає разом з нею, а в серпні 1996р. вона гостювала у ОСОБА_1 близько 10 днів і ніяких речей ОСОБА_3 і його самого вона не бачила.

Свідок ОСОБА_14 М.1. повідомив суду, що він знайом як з ОСОБА_1 та і з ОСОБА_3 з 1989р., з кінця листопаду 1996р. він перестав бачити ОСОБА_3 за місцем проживання , але в 10 числах листопаду 1996р. він точно

ачив, що ОСОБА_3 відкривав свою квартиру ключами та заходив до квартири.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що працював разом з ОСОБА_3, нас, що він мешкав протягом 1995-1996р.р. на вул. Гвардійців Широнинців, 113 у м. Харкові, ОСОБА_3 протягом зазначених років часто бував у відрядженнях, газом з ним їздив на роботу так, як вони мешкали в одному дворі по вул. Гв.Широнинців, а в листопаді 1996р. ОСОБА_3 повідомив йому, що в нього проблеми в дружиною і вона не впускає, його в квартиру.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що протягом 1995-1996рр. працював дільничним інспектором міліції, і в жовтні 1996р. на усне прохання ОСОБА_1 надав довідку про те, що ОСОБА_3 в спірній квартирі не мешкає, зявляється епізодично, вчиняє скандали, офіційно він її звернення не реєстрував, ніяких матеріалів не складав, ніяких рішень за цими зверненнями не приймав.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що знає ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з 1989р., сам він мешкає в АДРЕСА_5, протягом 1995-1996р.р. він часто бачив ОСОБА_3, який заходив і виходив зі своєї квартири, він впевнений, що ОСОБА_3 мешкав там в зазначений час, а в листопаді 1996р. ОСОБА_3 повідомив йому, що дружина не впускає його в квартиру.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.03.97 р. позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задоволено, визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_6. ОСОБА_3 в задоволені зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою судової колегії з цивільних справ Харківського обласного суду від 22.04.97 р. вищезазначене рішення залишене без змін.

Постановою президії Харківського обласного суду від 14.07.00р. Рішення Київського районного суду та Ухвала судової колегії з цивільних справ Харківського обласного суду від 22.04.97 р. - скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.03.04 р. позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа РВК Київського району м. Харкова задоволено, визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартиро№1 будинку №113 по вул.. Гв. Широнінців у м. Харкові. В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 про поновлення порушеного прав, вселення, визнання договору купівлі продажу квартири недійсним, виселення та визнання приватизації незаконною - відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання угоди дійсною задоволено, визнано ОСОБА_6 добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_7.

Ухвалою Судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 26.05.05р. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.03.04 р. скасовано, справу направлено до того ж суду на новий розгляд у колегіальному складу суду.

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 06.07.07 р., Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 26.05.05 р. залишено без змін.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 30.03.1998р. реєстраційний № 2А-98- 131125, засвідчено, що квартира АДРЕСА_8 у

Харкові належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_4 і Костянтинівні.

Згідно договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 від 16.12.2000 року, укладеного між ОСОБА_4 іколаївною, ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_6 з іншого, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8, за страційним номером 2889, ОСОБА_6 купив зазначену квартиру за 27200грн. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 71 ЖК України, збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Ч.З ст. 71 ЖК України, має перелік обставин згідно яких, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців, а саме, п.2 передбачає наступну обставину: «тимчасовий виїзду з постійного місця

проживання за умовами і характером роботи,,,».

ОСОБА_3 з 1990 р. працював на фірмі «Одяг» на посаді водія, та перебував тривалий час у відрядженнях, про що мається довідка від 02.12.96 р./т. 1 а с.31./.

Крім того, позивачка ОСОБА_4 чинила перешкоди ОСОБА_3 у користуванні спірною квартирою, про що мається довідка від 18.11.96 р. /т. 1 а.с.26/.

Надані позивачкою акти від 09.01.96 р., 15.03.96 р., 06.06.96 р., 20.09.96 р., суд не приймає до уваги, оскільки представник позивачів за первісним позовом , відповідно до ст. 185 ЦПК України , просив суд виключити їх з числа доказів по справі, так як ці докази викликають сумнів з приводу їх достовірності тому, що згідно листа Начальника ЖЄУ - 13 від 31.10.97 р., вищезазначені акти необхідно вважати недійсними /т. 1 а.с. 84/.

Заяви від імені ОСОБА_4 адресовані голові народного суду Київського

району м.Харкова щодо не проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі (т.2. а.с. 186, 187, 188,189 ) подані до суду тільки у 2004р., хоча самі датовані 1996р. , і самою позивачкою не підписані. Крім того, згідно висновку судово-технічної експертизи №7637 від 24.10.2008р. (т.З а.с. 257-260) друковані тексти даних заяв, крім друкованих записів числа та місяця у заявах від 15.03.1996р., 03.06.1996р., 20.09.1996р. надруковані одночасно в одну закладку, друковані записи числа та місяця «16 марта», «З июня», «20 сентября» у вказаних заявах надруковані не одночасно з текстами заяв, записи числа та місяця додруковувалися після того, як закладка із трьох аркушів паперу витягувалася із друкарської машини. За таких обставин у суду виникає сумнів в належності і достовірності даних заяв, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому відповідно до ст. 58, 59 ЦПК України не можуть бути взятими судом до уваги. Через зазначене суд критично відноситься до пояснень свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_18, які підписували дані заяви.

Довідки від 15.10.95 р. №12-65, про оплату за комунальні послуги лише за дві особи, як доказ по справі, щодо не проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі, суд вважає необгрунтованим, оскільки з копії оборотної відомості за 1995-96 р.р., вбачається, що сплата нараховувалася за 3-х чоловік / т. 1 а.с.89/.

Згідно довідок Начальника МВМ Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, за період з червня 1995 р. по 31 грудня 1996 р. жодних скарг від ОСОБА_4 з приводу хуліганської поведінки ОСОБА_3 не надходило та не зареєстровано, атому, довідки від 15.10.1996р. та від 11.02.1997р. (т.1 а.с.24,25), які видані дільничними інспекторами міліції і офіційно не зареєстровані, одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а тому відповідно до ст. 58, 59 ЦПК України не можуть бути взятими судом до уваги, а тому суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_16

Разом з цим довідка від дільничного інспектора міліції від 18.11.1996р. , яка надана на запит суду підтверджує той факт, що 15.11.1996р. ОСОБА_4 відмовилась с спірної квартири ОСОБА_3 в присутності працівника міліції.

На підставі викладеного суд вважає, що вимога ОСОБА_1, ОСОБА_4) О.К. про визнання ОСОБА_3 втратившим право користування спірною квартирою не ґрунтується на вимогах ст. 71, 72 ЖК України і не ти задоволена судом.

До посилання ОСОБА_1, ОСОБА_2 на те , що їм не було відомо при укладені договору купівлі продажу спірної квартири про те, що Постановою президії Харківського обласного суду від 14.07.00р. Рішення Київського го суду та Ухвала судової колегії з цивільних справ Харківського обласного суду 4.97 р. - скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд необґрунтовані, оскільки в матеріалах справи (т. 1 а с. 189) мається зворотне поштове повідомлення про вручення ОСОБА_19, ОСОБА_4 відповідного повідомлення ; - е належним чином оформлене і відповідною особою.

За таких обставин позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, враховуючи, що його право щодо користування спірною квартирою було порушено, а в де він був позбавлений права взяти участь у приватизації спірної квартири, то суд за необхідне поновити право ОСОБА_3 і визнати недійсною спеціалізацію квартири АДРЕСА_10, визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло, видане Харківським нм центром приватизації державного житлового фонду 30.03.1998р. , визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_10 від 16.12.2000 року, та вселити його в зазначену квартиру, що відпоовідає вимогам ст.ст. 6, 48, 57 ЦК України (в редакції 1963р.).

В іншій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити, ОСОБА_20 та ОСОБА_7П є добросовісними набувачами спірної квартири, не мають іншого житла, збитки повязані з відшкодуванням їм вартості квартири не відшкодовані, а тому вони не можуть бути позбавлені права користуватися спірною квартирою і виселені. Дана вимога ОСОБА_3 не відповідає положенням ст. 109 ЖК України.

Враховуючи викладене в задоволенні позовник вимог ОСОБА_20 та ОСОБА_7 суд відмовляє.

Разом з цим у порядку реституції з застосуванням індексу інфляції, у звязку з зізнанням договору купівлі продажу спірної квартири недійсним в якому її вартість з-значена у сумі 27200 грн, суд стягує солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 суму у розмірі 68707 грн. ( шістдесят вісім тисяч сімсот сім) грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, ЦПК України, ст.ст.6,48,57 ЦК

України (в редакції 1963р.), ст. 71 ,72, 109 ЖК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсною приватизацію квартири АДРЕСА_10 , яка здійснена ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло, видане Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду 30.03.1998р. реєстраційний № 2А-98-131125, яким засвідчено, що квартира АДРЕСА_10 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_9.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_10 від 16.12.2000 року, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_6 з іншого, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_8, за реєстраційним номером 2889.

У порядку реституції з застосуванням індексу інфляції стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 суму у розмірі 68707 грн. ( шістдесят вісім тисяч сімсот сім) грн. 00 коп.

Поновити порушене право ОСОБА_3 на користування квартирою № 1 в будинку №113 по вул. Гвардійців Широнінців у м. Харкові , зселивши його в дану квартиру.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовити.

Рішення підлягає обовязковій реєстрації у КП «Харківське міське БТІ».

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів після його проголошення, та поданням самої апеляційної скарги протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження через Київський районний суд м.Харкова з поданням копії апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області, або в порядку, визначеному ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий

Судді