Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
15 вересня 2010 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді Бондарчук Л.А.
при секретарі Борикіній Л.В.
з участю: позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
представника відповідачів ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними,
В лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання правочинів недійсними. Посилаючись на те, що нею та ОСОБА_5 у період шлюбу було придбано дві земельні ділянки, однак їй стало відомо, що ОСОБА_5 відчужив вказані земельні ділянки на користь своєї матері - ОСОБА_3
В ході судового розгляду справи позивач уточнила та збільшила позовні вимоги і просила визнати недійсними договір дарування від 21.12.2009 року земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована у м. Старокостянтинові по вул.4 Південній, 34 та договір дарування від 21.12.2009 року земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована у м. Старокостянтинові по вул.4 Південній, 32, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 та стягнути із відповідачів 1000 грн. витрат на правову допомогу.
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали.
Відповідач ОСОБА_3, представник її та ОСОБА_5 ОСОБА_4 позов не визнали і пояснили, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 не проживали із 2007 року, а рішенням Старокостянтинівського районного суду від 8 серпня 2007 року за ОСОБА_5 визнано право власності на ці дві земельні ділянки та незавершене будівництво, розташоване на одній із них, отже власником земельних ділянок є лише ОСОБА_5
Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дуд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 06 листопада 2004 року, який був розірваний 11 березня 2010 року.
21 грудня 2009 року ОСОБА_5 згідно двох договорів дарування подарував ОСОБА_3 дві земельні ділянки по вул. 4 Південній 34 та 32.
Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб та розірвання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1, копіями договорів дарування від 21.12.2009 року.
Згідно ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Ст. 65 цього Кодексу передбачає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.
Як бвачається із документів щодо посвідчення договорів дарування, наданих нотаріусом, письмової згоди на відчуження земельних ділянок ОСОБА_6 не давала, це не заперечують і відповідачі.
Оскільки ст.60 СК України чітко передбачає, що дружині та чоловікові належить на праві спільної сумісної власності майно набуте за час шлюбу, тому не заслуговоють на увагу доводи відповідачів про те, що сторони не проживали разом з 2007 року, оскільки ніяких допустимих та належних доказів не надано, не здобуто таких і судом. Крім того шлюб між ними розірвано 11.03.2010 року.
В судовому засіданні представник відповідачів вказав, що 08 серпня 2007 року Старокостянтинівським районним судом було ухвалено рішення, яким визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою площею 0,1 га по вул. 4 Південній 34 м. Старокостянтинова та земельної ділянки площею 0,1 га, що знаходиться по вул. 4 Південній 32 м. Старокостянтинова, укладений 02 липня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 та ОСОБА_8, а також визнано за ОСОБА_5 правовласності на зазначений житловий будинок та земельні ділянки.
Ч.1 ст.57 СК України передбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
Враховуючи, що спірні земельні ділянки придбані ОСОБА_5 під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, тому вони вважаються спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5.
За таких обставин, суд вважає, що укладення ОСОБА_5 договорів дарування зазначених земельних ділянок під час перебування його у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 без згоди останньої суперечить положенням ст.65 СК України, атому зазначені договори слід визнати недійсними.
Відповідно до ч.1,3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи; до судових витрат, повязаних із розглядом судової справи витрати на правову допомогу, витрати на інформаційно-технічне забезпечення.
Згідно договору про надання правової допомоги від 29 січня 2010 року вартість послуг про надання правової допомоги становить 1000 грн., які підлягають стягненню з відповідачів.
Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, ЦПК України, ст.60, 63, 65 СК України, суд
Визнати недійсними договір дарування від 21.12.2009 року земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована у м. Старокостянтинові по вул.4 Південній, 34 та договір дарування від 21.12.2009 року земельної ділянки площею 0,1 га, що розташована у м. Старокостянтинові по вул.4 Південній, 32, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_3.
Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3 на корить ОСОБА_1 1045,5 грн. судових витрат.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя Старокостянтинівського
районного суду ОСОБА_9