Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

у складі: головуючого Старовойта Г.С.

суддів Микитюк О.Ю. Омельчука М.І.

з участю: секретаря судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації Житомирської області, Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації і управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області про визнання дій незаконними, зобов'язання провести перерахунок і виплати та стягнення недоотриманої пенсії по інвалідності

за апеляційною скаргою управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області на постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2010 року, -

встановила:

У апеляційній скарзі управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі просить скасувати постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2010 року в частині визнання протиправними дій управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі, зобов'язання вчинити певні дії і стягнення 43234,80 грн. пенсії та звернення до негайного виконання постанови в частині стягнення коштів. Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскарженої постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру пенсій застосуванню підлягають положення статей 50 і 54 Закону № 796-ХІІ, а не постанов Кабінету Міністрів України № 836 від 26 липня 1996 року і № 654 від 16.07.2008 року, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Положення ч. З ст. 28 Закону № 1058-ІУ не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого ч. 1 цієї статті, мінімального розміру пенсії за віком. Статею 17 закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенцію) та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. В рішеннях у справах Кечко проти України, 2005рік Broniowski v. Poland, 1996 рік Azinas v Cyprus, 2002 Європейський Суд з прав людини прийшов до висновку, що поняття "власності", яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві. До „майнових прав" і „власності" може бути прирівняно право заявника на матеріальний інтерес, зокрема щодо отримання пенсії чи надбавки до заробітної плати.

В рішенні у справі Кечко проти України, 2005 рік суд зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. Суд не прийняв аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (рішення у справі Бурдов проти Росії 2000рік).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо відсутності підстав для звернення оскаржуваної постанови до негайного виконання, оскільки порушень вимог ст. 256 КАС України судом першої інстанції не допущено.

Таким чином, постанова ухвалена із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому її слід залишити без змін. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Олевському районі Житомирської області відхилити.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 15 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді