АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Прядкіна О.в. , ОСОБА_2

при секретарі Киві А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою голови ліквідаційної комісії Телерадіомовної компанії «Гадяч» на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2010 року по справі за позовом Миро ненко ОСОБА_3 до Телерадіомовної компанії «Гадяч» , ліквідаційної комісії про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

колегія суддів , заслухавши доповідь судді - доповідача Обідіної О.І.

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 20.10.2010 р. позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_4 з роботи по п.6 ст.36 КЗпП України у зв2язку з відмовою від продовження роботи у зв»язку із зміною істотних умов праці.

Скасовано наказ № 15 від 02.08.2010 р. про звільнення ОСОБА_4 з посади редактора ТРК «Гадяч» з 02 серпня 2010 року на підставі її відмови продовжувати роботу у зв»язку із зміною істотних умов праці відповідно до п.6 ст. 36 КЗпП України .

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді редактора ТРК «Гадяч» з дня звільнення з 2 серпня 2010 року .

Стягнуто з ТРК «Гадяч» на користь ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу в сумі 3857 грн. 75 коп..

Стягнуто з ТРК «Гадяч» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 1483 грн. 75 коп. допущено до негайного виконання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі голова ліквідаційної комісії ТРК «Гадяч» просить рішення скасувати та направити справу на новий розгляд у зв»язку з порушеннями норм процесуального та матеріального права, зокрема зазначає, що суд першої інстанції не застосував при вирішенні спору роз»яснення п.18 Постанови ПВСУ від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» , внаслідок чого безпідставно поновив позивача на посаді в установі, яка ліквідована.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права …

По справі вірно встановлено, що ОСОБА_4 має неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, в свідоцтві про народження якого відомості про батька записані за заявою матері відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. У зв»язку з чим позивач має статус одинокої матері.

З 2005 р. ОСОБА_4 працювала в ТРК «Гадяч» на посаді редактора .

Згідно наказу № 7 від 31.05.2010 р. скорочено штатну чисельність працівників ТРК «Гадяч» в кількості 2,75 штатної одиниці , в тому числі скорочено і посаду редактора компанії .

З вказаним наказом ОСОБА_4 була ознайомлена 31.05.2010 р.

В липні 2010 р. позивачем подано заяву про свою відмову від переведення на посаду коректора районної газети «Гадяцький вісник».

Наказом №15 від 02.08.2010 р. позивача звільнено з роботи у зв»язку з відмовою продовжувати роботу у зв»язку із зміною істотних умов праці на підставі п.6ст.36 КЗпП України.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача мала місце процедура скорочення штатної чисельності, а не зміна істотних умов праці, при звільненні позивача було порушено порядок звільнення ОСОБА_4 та не дотримано гарантій , встановлених ст. 184 КЗпП України щодо заборони звільняти одиноких матерів з ініціативи власника або уповноваженого ним органу , крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов»язковим працевлаштуванням.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів як з таким , що ґрунтується на законі та відповідає зібраним по справі доказам , яким судом першої інстанції дана оцінка відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Однак колегія суддів не може погодитись із судовим рішенням в частині поновлення звільненого працівника на попередній посаді редактора ТРК «Гадяч» та в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди з наступних підстав.

Згідно до роз»яснень Постанови Пленуму ВСУ № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 р. із змінами та доповненнями, у випадках , коли працівника звільнено без законних підстав або з порушенням встановленого порядку, але поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, суд визнає звільнення неправильним і зобов»язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках правонаступника, виплатити цьому працівникові заробітну плату за час вимушеного прогулу. Одночасно суд визнає працівника звільненим за п.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку з ліквідацією підприємства, установи, організації.

Як вбачається з матеріалів справи, зборами співзасновників телерадіомовної компанії «Гадяч» від 06.09.2010 р. прийнято рішення про припинення діяльності компанії шляхом ліквідації , утворено ліквідаційну комісію та надано спільним розпорядженням голови РДА та голови районної ради від 22.09.2010 р. право першого підпису голові ліквідаційної комісії ОСОБА_6 На даний час проходить процедура ліквідації установи.

Вказані обставини свідчать про здійснення ліквідаційної процедури компанії , що відповідно унеможливлює поновлення незаконно звільненого працівника на попередній посаді та згідно до вищевказаних роз»яснень Постанови Пленуму ВСУ потребує визнання останнього звільненим за п.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку з ліквідацією підприємства, установи, організації. Одночасно з цим , обов»язок по виплаті звільненому працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди необхідно покладати на ліквідаційну комісію, а не на відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять даних, які б свідчили про необхідність скасування судового рішення.

Керуючись ст. 303, 309 ч.1 п. 4, 316, 317 ЦПК України , колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії Телерадіомовної компанії «Гадяч» задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду від 20 жовтня 2010 року в частині поновлення ОСОБА_4 на роботі на посаді редактора ТРК «Гадяч» змінити.

Визнати ОСОБА_4 звільненою за п.1 ст.40 КЗпП України у зв»язку з ліквідацією Телерадіомовної компанії «Гадяч» .

Виключити з резолютивної частини посилання про стягнення з Телерадіомовної компанії «Гадяч» на користь ОСОБА_4 середнього заробітку та моральної шкоди. Викласти цей пункт резолютивної частини судового рішення в наступній редакції :

- Зобов»язати ліквідаційну комісію Телерадіомовної компанії «Гадяч» виплатити ОСОБА_4 3857 грн.75 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

С У Д Д І : З оригіналом згідно С У Д Д Я ОСОБА_1