АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-8214/10 Головуючий у 1-й інстанції Ворона С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2010 року м. Полтава

колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого - судді: Обідіної О.І.

суддів: Дорош А.І., Карнаух П..М.

при секретарі : Киві А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу Вовчанської районної державної адміністрації на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 7 серпня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Старосалтівської селищної ради Вовчанського району Харківської області, третя особа державне підприємство "Вовчанське лісове господарство", інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2009 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання права власності на елінг, розташований по вул.. Молодівський шлях , 1-а смт. Старий Салтів, Вовчанського району, Харківської області.

В обгрунтування посилався на те, що є тимчасовим користувачем лісової ділянки, на якій ним побудований елінг .Оскільки виконане будівництво не було належним чином оформлене, то є самочинним і у відповідності до ч.5 ст.376 ЦК потребує узаконення шляхом визнання за ним права власності на нерухоме майно.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 7 серпня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на елінг "А-1" площею 139.8 кв.м., розташований по вул. Молодівський шлях, 1-А, смт. Старий Салтів, Вовчанського району Харківської області.

Не погоджуючись з вказаним рішенням місцевого суду, Вовчанська районна державна адміністрація подала апеляційну скаргу, в якій , посилаючись на невірне застосування норм матеріального права , просила рішення скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права…

По справі встановлено, що 04.06.2007 р. між Державним підприємством «Вовчанське лісове господарство» та ОСОБА_2 укладено договір довгострокового тимчасового користування лісовою ділянкою, відповідно до якого позивачу передано в довгострокове тимчасове користування лісову ділянку площею 0,25 га для рекреаційних цілей.

Позивачем побудовано на зазначеній лісовій ділянці нерухоме майно елінг, площею 139, 8 кв.м. .

Постановляючи рішення про визнання права власності , суд першої інстанції виходив з того, що вказана нерухомість є новостворене нерухоме майно, право власності на яке виникає з моменту завершення будівництва та відповідно до положень ч.5 ст. 376 ЦК України за ОСОБА_2 як за землекористувачем можна визнати право власності на вказане самочинно збудоване майно, оскільки це не порушує прав інших осіб.

З вказаним висновком не може погодитись колегія суддів як з таким, що грунтується на невірно застосованих нормах матеріального права.

Так, обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин положення про набуття права власності на новостворене майно , урегульовано ст. 331 ЦК України та ч.5 ст. 376 ЦК України.

Разом з цим, поза увагою суду залишились положення самого договору , згідно до якого (п. 4.1.2.) тимчасовий лісокористувач ОСОБА_2 мав право зводити на лісовій ділянці лише тимчасові будівлі та споруди, необхідні для ведення рекреаційних цілей в порядку , передбаченому законодавством. Правом на спорудження інших будинків, будівель чи споруд, за умовами договору позивач наділений не був.

Аналогічні вимоги до тимчасових лісокористувачів містить ст. 20 Лісового Кодексу України.

Не аналізуючи до якого типу будівель - капітальних чи тимчасових відноситься спірний об»єкт, суд першої інстанції помилково застосував норми ст. 331 ЦК України і не звернув увагу на вимоги п.1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, згідно з яким тимчасові споруди не підлягають державній реєстрації .

Разом з цим, згідно до наявних матеріалів справи ( даних технічного паспорту а.с. 11-14, висновку про вартість нежитлових приміщень а.с.18) , беручи до уваги вимоги п.5 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об»єктів нерухомого майна , згідно якого інвентаризації підлягають лише капітальні споруди, а елінг як об»єкт нерухомості за інвентаризований під літ. «А -1» , підстав для віднесення останнього до тимчасової будівлі , - не має.

Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування місцевим судом ч.5 ст.376 ЦК України , оскільки за умовами договору лісова ділянка надавалась позивачу для рекреаційних цілей, з правом зведення на ній тимчасових будівель. Побудувавши нерухоме майно , яке не відноситься до типу останнього , позивач порушив умови договору та фактично здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці , яка не була йому відведена для цієї мети.

Крім іншого, не може погодитись колегія суддів і з висновками суду першої інстанції щодо відповідності здійсненого будівництва архітектурним , будівельним та іншим нормам. Зокрема, судом не було надано правової оцінки факту порушення позивачем санітарного законодавства в частині облаштування бурового колодязя та туалету в прибережній захисній смузі Печенізького водосховища на відстані 52 та відповідно 57 метрів , при нормативній відстані в 100 м., чим порушено вимоги п. 8.19 ДСП «Планування та забудови населених пунктів» .

Враховуючи викладені обставини, рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального права , не може залишатись в силі , підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог як таких, що не ґрунтуються на законі.

Керуючись ст. 303, 309 ч.1 п.4, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Вовчанської районної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 7 серпня 2009 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги.

С У Д Д І : З оригіналом згідно С У Д Д Я ОСОБА_1