У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Качмар М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 17-18 червня 2010 року, -

ВСТАНОВЛЕНО:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавнича група "Супердрук" про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Визнано недостовірною і такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_3 інформацію, поширену 15.02.2010 року в 13 год. 13 хв. на Інтернет сторінці http://www.expres.ua/articles/2010/02/15/35448 у статті ОСОБА_1 "Сороміцькі витівки прокурора фальсифікатора і "львівського Лозінського" та зобов'язано ОСОБА_1 та ТзОВ "Видавнича група "Супердрук" опублікувати на Інтернет сторінці http://www.expres.ua/articles/2010/02/15/35448 спростування даної інформації.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 1000 грн. моральної шкоди.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Стверджує, що висновок суду першої інстанції про поширення на Інтернет сторінці недостовірної інформації міг бути зроблений судом лише на підставі висновку експерта в сфері комп'ютерної техніки, оскільки з'ясування обставин про те, чи мало місце поширення інформації у електронній формі через мережу Інтернет потребує спеціальних знань. Серед матеріалів справи відсутні докази, які підтверджують, що поширення відповідної інформації відбулося, а також те, що було поширену саме ту інформацію, спростування якої вимагає позивач. Твердження суду про те, що автором недостовірної інформації є саме ОСОБА_1 необґрунтоване та не підтверджене належними доказами.

Також суд дійшов неправильного висновку про те, що ТзОВ "Видавнича група "Супердрук" є поширювачем інформації спростування якої вимагає позивач.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦПК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.

Відповідно до ст.297 ЦПК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності).

В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» розяснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації;поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало, але відомості про них не відповідають дійсності(неповні або перекручені).

Судом та матеріалами справи встановлено, що 15.02.2010 року в 13 год. 13 хв. на інтернет сторінці http://www.expres.ua/articles/2010/02/15/35448 було опубліковано статтю ОСОБА_1 "Сороміцькі витівки прокурора фальсифікатора і "львівського Лозінського".

Частково задовільняючи позовні вимоги про захист честі, гідності та ділової репутації, суд першої інстанції вірно виходив з того, що стаття під назвою "Сороміцькі витівки прокурора фальсифікатора і "львівського Лозінського", автором якої є ОСОБА_1, розміщена на інтернет сторінці http://www.expres.ua/articles/2010/02/15/35448 не відповідає дійсності та ганьбить честь, гідністъ, ділову репутацію позивача.

Таким чином відповідно до ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом.

А тому суд дійшов до вірного висновку, що ці відомості повинні бути спростовані шляхом опублікування відповідачем спростування, наданого позивачем.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Задовільняючи позов в часині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що поширенням недостовірної інформації через всесвітню мережу інтернет про ОСОБА_3 через необмежений доступ читачів до цієї інформації, йому доведеться докласти значних зусиль, щоб очистити своє ім'я та ділову репутацію. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначено судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань та було враховано вимоги розумності і справедливості.

Безпідставними є покликання апелянта на те, що ОСОБА_1 не є автором недостовірної інформації, а також те що ТзОВ "Видавнича група "Супердрук" не є поширювачем недостовірної інформації, оскільки відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.09.2009 року №1 "Про судову практику у справах про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної та юридичної особи", належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві.

Відповідно до матеріалів справи, автором статті "Сороміцькі витівки прокурора фальсифікатора і "львівського Лозінського" є ОСОБА_1

Згідно даних сервісу Whois ТзОВ "Хостмайстер", що знаходяться на веб сайті http://www.hostmaster.net.ua реєстрантом доменного ім'я expres.ua є ТзОВ "Видавнича група "Експрес", яке відповідно реєстраційних документів змінило найменування на ТзОВ "Видавнича група "Супердрук".

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не представлено суду належних доказів того, що під ім'ям "ОСОБА_1П." статтю опублікувала інша особа, а також не доведено того, що реєстрантом доменного ім'я expres.ua та власником веб сайту http://www.expres.ua є інша особа, крім ТзОВ "Видавнича група "Супердрук".

Позивачем по справі доведено факт поширення недостовірної інформації відповідачем шляхом використання свого інтернет ресурсу http://www.expres.ua, а також те що внаслідок цього було порушено його немайнові права. Натомість відповідачами не було підтверджено достовірність оспорюваної позивачем інформації.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 17-18 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: