АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних травах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Павицької Т.М. суддів Заполовського В.Й. , Старовойта Г.С. з участю секретаря Пеклін А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, визнання недійсними договорів дарування та скасування реєстрації права власності на рухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2010 року, -

встановила:

В лютому 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка зазначала, що з 03.11.1970 року по 20.04.1978 року зона перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 05.02.1972 року відповідно до договору, на підставі рішення виконкому Радомишльської міської ради №22 від 27.01.1972 року їм було виділено 600 м-2 земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по вул. Лєрмонтова, 17 в м. Радомишль. Ще до введення будинку в експлуатацію, ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому №193 від 14.07.1975 року було безпідставно видано свідоцтво про право власності на 44/100 частин вказаного будинку. Житловий будинок був введений в експлуатацію 17.01.1984 року. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 29.09. 1976 року проведено розподіл будинку №17 по вул. Лєрмонтова в м. Радомишль та визнано за нею право власності на 28/100 частин будинку. В 1988 році це судове рішення скасовано. 29.10.1979 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 28/100 частин будинку, які йому були виділені рішенням суду. Через певний час, 09.12. 2004 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_5 72/100 частини будинку, а останній 28 травня 2005 року цю частину будинку подарував ОСОБА_3

Вважала, що договори дарування є недійсними, оскільки будинок був тільки її з ОСОБА_5, ніяких рішень судів по розподілу майна, фактично прийнято не було, тому ОСОБА_5 не мав права відчужувати майно, яке ні йому, ні його матері не належало. У звязку у цим позивачка просила визнати недійсними договори дарування, усунути перешкоди користуванні житлом, шляхом зобовязання ОСОБА_3 повернути їй 28/100.

частин житлової площі, втому числі незаконно захоплені 5,5 квадратних метрів та скасувати реєстрацію права власності на будинок №17 по вул. Лєрмонтова в м. Радомишль Житомирської області.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області віл 11 листопада 2010 року ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправ застосування судом норм матеріального права та порушення нори процесуального права просила скасувати рішення суду, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в ме: передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступи

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_4 просила ви недійсними договори дарування з тих підстав, що ні ОСОБА_5 а ОСОБА_2 не мали права на спірний будинок, а тому не права відчужувати частину будинку.

Ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської від 09 березня 2009 року ОСОБА_4 відмовлено у провадження у справі на підставі п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 05 травня року скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у в провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні приміщенням та скасування реєстрації права власності на рухоме решті ухвала залишена без змін.

Разом з тим, ухвалою судді Радомишльського райони Житомирської області від 01 липня 2010 року відкрито про: справі за позовом ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними.

Відповідно до п.2 ч.І ст.205 ЦПК України суд закриває про: справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сто] той самий предмет і з тих самих підстав.

Як видно з матеріалів справи, рішенням Радомишльсько: суду від 23 жовтня 2006 року відмовлено в задоволенні позо:

С.Я. до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавч Радомишльської міської ради про визнання недій виконавчого комітету та недійсними договорів дарування. Із рішення вбачається, що ОСОБА_4 просила визнати не: дарування укладений ОСОБА_5 та ОСОБА_2 0? договір дарування від 09.12.2004 року, укладений між Рогс:

ОСОБА_5, договір дарування від 28.05.2005 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3, з тих підстав, що ні Рого ОСОБА_2 не мали права на спірний будинок, права відчужувати частину будинку.

Тобто, на час ухвалення рішення суду спір сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав к судом і ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, інстанції не було правових підстав для ухвалення ріі^ позовних вимог про визнання договір дарування недій

иення в цій частині підлягає скасуванню із закриттям провадження у раві з підстав, передбачених п.2 ч.І ст.205, ст.310 ЦПК України.

Разом з тим, є правильним рішення суду в частині відмови в д,оволенні вимог про усунення перешкод в користуванні житлом, шляхом 5овязання відповідачів повернути ОСОБА_4 28/100 частин ітлової площі, в тому числі незаконно захоплені 5,5 квадратних метрів та асування реєстрації права власності на будинок №17 по вул. Лєрмонтова в Радомишль Житомирської області, оскільки ці вимоги є похідними від :мог про визнання договорів дарування недійсними.

Судове рішення в цій частині є законним, обґрунтованим, підстав для іго скасування немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304,307,308, 310, 313- 315, 317, 319 :раїни, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від І листопада 2010 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог )говченко ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 лексіївни про визнання недійсними договорів дарування скасувати та ікрити провадження у цій частині.

В решті рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути жаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого дцу України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти нів.