Кузнецовський міський суд Рівненської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Корнійчук Ю.М.,

-позивачки ОСОБА_1,

-відповідача ОСОБА_2,

-представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кузнецовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2003 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у відділі РАЦС виконавчого комітету Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №258 та 10 грудня 2009 року повторно видано подружжю свідоцтво про укладення шлюбу серії І-АП №092059. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на момент розгляду справи є малолітніми. Про дані обставини свідчать свідоцтво про народження серії І-БК №231902, видане відділом РАЦС Соломянського районного управління юстиції у м.Києві 14 січня 2004 року, актовий запис №40, вчинений 14 січня 2004 року, та свідоцтво про народження серії І-БК №031391, видане відділом РАЦС Соломянського районного управління юстиції у м.Києві 24 листопада 2005 року, актовий запис №2443, вчинений 25 жовтня 2005 року.

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що спільне життя із чоловіком не склалося, одруження із ОСОБА_2 виявилося невдалим. Згідно доводів позивачки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, повага та любов. Відповідач постійно вчиняє сварки в сімї у присутності малолітніх дітей, веде себе агресивно, вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно дітей, принижує честь та гідність дружини. З цих причин позивачка вважає неможливим подальше спільне сімейне життя із відповідачем, оскільки примирення сторін не наступило і сімя фактично вже розпалась. З лютого 2008 року сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин між собою. ОСОБА_1 просить суд розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_2

У судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги та просила суд задоволити її позов про розірвання шлюбу, заявлений до ОСОБА_2 Позивачка зазначила, що останнім часом вона із відповідачем спільно не проживає, не підтримує з ним сімейно-шлюбних відносин і не веде спільного господарства. На даний час примирення сторін не наступило, оскільки поведінка відповідача і його відношення як до дітей, так і до неї, як до його дружини, не змінилася на краще. Як зазначила ОСОБА_1, вона категорично не погоджується спільно проживати в шлюбі із ОСОБА_2 і просить залишити малолітніх синів їй на виховання.

Відповідач пояснив суду, що сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя, через те в сімї виникали сварки. З пояснень ОСОБА_2 слідує, що вже тривалий час він спільно з дружиною і дітьми не проживає. Проти розірвання шлюбу, укладеного з ОСОБА_1, відповідач не заперечує. При цьому він не визнає фактів вчинення ним фізичного та психологічного насильства в сімї.

Таку ж позицію щодо позовних вимог ОСОБА_5 має і представник відповідача ОСОБА_2

Заслухавши пояснення сторін, представника відповідача та дослідивши і оцінивши в сукупності докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

До такого висновку суд прийшов з наступних підстав і мотивів.

З пояснень, наданих сторонами у судовому засіданні, вбачається, що сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. Подружжя має різні погляди на права та обовязки. Позивачка категорично не бажає спільно проживати однією сімєю із відповідачем.

За таких обставин, судом встановлено, що сімя ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не існує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Згідно наданих суду пояснень відновити сімейно-шлюбні стосунки і спільно проживати однією сімєю із відповідачем позивачка категорично не бажає і наполягає на розірванні шлюбу.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.1 ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ч.ч.1, 4 ст.55 СК України передбачають, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психологічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд вирішив розірвати шлюб ОСОБА_1, укладений із ОСОБА_2, оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам позивачки.

Враховуючи наведене, керуючись ч.1 ст.24, ч.ч.1, 4 ст.55, ч.ч.3, 4 ст.56, ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110, ст.112 СК України, ст.ст.4, 60, ч.1 ст.61, ч.ч.1, 2 ст.88, ч.4 ст.174, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.ч.1-3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, який зареєстрований у відділі РАГС Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим 01 серпня 2003 року, актовий запис за №258, - розірвати.

Малолітніх дітей сторін синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишити на виховання їх матері ОСОБА_1 до досягнення дітьми повноліття.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору (державного мита) на підставі п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито від 21 січня 1993 року №7-93.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір (державне мито) в сумі 8 (вісім) гривень 50 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави державне мито в сумі 8 (вісім) гривень 50 копійок при реєстрації розірвання шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: О.І.Горегляд