Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
8 квітня 2010 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючого - судді Сенькова О.Г.
при секретарі Поважнюк О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори до ОСОБА_1 про виселення із службової квартири,
Старокостянтинівська житлово-експлуатаційна контора предявила позов до ОСОБА_1 про виселення із службової квартири, посилаючись на те, що згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №34 від 15 лютого 1989 року ОСОБА_2, який працював сантехніком ЖЕКу. його дружині ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_1 - відповідачці у справі надана однокімнатна квартира №9, що знаходиться в будинку №30/2 по вул.Попова в м.Старокостянтинові. 6 березня 2001 року ОСОБА_3 та відповідачка, яка на той час була неповнолітньою, знялись з реєстраційного обліку та переїхали на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 і там зареєструвались.
12 лютого 2008 року квартиронаймач ОСОБА_2 помер. Після його смерті відповідачка самовільно зайняла спірну квартиру і в добровільному порядку виселитись відмовляється.
Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала.
Відповідачка позов не визнала і пояснила, що після припинення батьками шлюбних відносин вона проживала як з матір"ю, так і з батьком у спірній квартирі. З реєстрації мати її зняла незаконно. Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2008 року зняття її з реєстрації визнано незаконним і зобов'язано начальника сектора громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Старокостянтинівського РВ УМВСУ в Хмельницькій області провести реєстрацію за адресою спірної квартири. Дане постанова виконана 13 листопада 2008 року. Крім того, рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про визнання спірної квартири службовою не приймалось.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачки та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, стосовно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №34 від 1989 року ОСОБА_2, який працював сантехніком ЖЕКу, його дружині ОСОБА_3 та дочці ОСОБА_1 - відповідачці у справі надана однокімнатна квартира №9, що знаходиться в будинку №30/2 по вул.Попова в м.Старокостянтинові. На підставі зазначеного рішення для квартиронаймача та членів його сім'Т, в тому числі і відповідачки, був виданий ордер, згідно якого вони 21 квітня 1989 року вселились у зазначену квартиру.
6 березня 2001 року мати відповідачки - ОСОБА_3 та відповідачка, яка на той час була неповнолітньою, знялись з реєстраційного обліку та переїхали на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 і там зареєструвались.
12 лютого 2008 року квартиронаймач ОСОБА_2 помер.
Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2008 року зняття відповідачки з реєстрації визнано незаконним і зобов"язано начальника сектора
громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Старокостянтинівського РВ УМВСУ в Хмельницькій області провести її реєстрацію за адресою спірної квартири. Дане постанова виконана 13 листопада 2008 року.
Відповідно до вимог ч.І ст.118 ЖК України жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради.
Представником позивача не надано доказів, зокрема рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради про визнання спірної квартири службовою.
Більше того, згідно архівної довідки архівного відділу виконкому Старокостянтинівської міськради № 47 від 1 лютого 2010 року з часу введення в експлуатацію житлового будинку № 30/2 по вул.Попова в м.Старокостянтинові в 1986 році і на час видачі ордера сім"ї ОСОБА_2 на вселення в документах Старокостянтинівської міської ради відсутнє рішення про визнання спірної квартири службовою.
Рішення виконавчого комітету міської ради №34 від 15 лютого 1989 року про виділення сім"ї ОСОБА_2 спірної квартири як службової і виданого на підставі цього рішення спеціального ордера на вселення у відсутності рішення міської ради про визнання квартири службовою не є безспірним доказом про те, що зазначене житлове приміщення є службовим.

Оскільки позивачем не доведено, що спірна квартира є службовою, тому підстав для виселення відповідачки з вказаної квартири немає.

На підставі ст.118, 124-126 Житлового кодексу України, керуючись ст.10-11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори до ОСОБА_1 про виселення із службової квартири.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Старокостянтинівський райсуд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя