АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого Панченка О.О.

Суддів: Пікуля В.П., Триголова В.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу заапеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплаченої суми допомоги на оздоровлення

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 липня 2010 року позов ОСОБА_2до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про зобов»язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської Ради нарахувати та виплатити ОСОБА_2недовиплачену щорічну допомогу на оздоровлення за 2008-2009 роки в розмірі 5 мінімальних заробітних плат відповідно до вимог ст. 48 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, як особі, віднесеній до 2 категорії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЄС, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого ЗУ „Про державний бюджет України на відповідний рік, з урахуванням виплачених сум на оздоровлення.

В задоволенні позову до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вважає, що Управління діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, та інвалідом 2 групи, що підтверджується відповідними посвідченнями, копії яких маються матеріалах справи.

Згідно абз. 2 ч. 4 ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, передбачено, що щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2-ї групи виплачується в розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Згідно ч.7 ст. 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради здійснити позивачу перерахунок допомоги на оздоровлення, згідно ст.. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за 2008-2009 рік, з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України ?ро Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України ?ро Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.20 розділу 2 Закону України ?ро Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

З 01.01.2008 року по 22.05.2008 розмір щорічної допомоги на оздоровлення за 2008 рік, особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильської АЕС був встановлений певними нормами Закону України «Про Держаний бюджет України на 2008 рік».

Встановлено, що також не оспорюється сторонами, що позивач щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік було нараховано 04.07.2008 року в сумі 100 грн.

Таким чином, відповідач, провівши виплату суми одноразової компенсації після рішення Конституційного суду від 22.05.2008 року у розмірах, встановлених законом про державний бюджет діяв не правомірно, оскільки в цей період часу діяла норма статті 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

З астосування до спірних правовідносин при виплаті позивачу щорічної грошової допомоги на оздоровлення за 2008-2009 роки постанови Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 № 562 "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" судом не береться до уваги, оскільки положення даних постанов звужують обсяг встановлених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" прав осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві підлягають застосуванню норми Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Таким чином, позивач мав право на отримання в 2008-2009 роках щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат із розрахунку розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законами України про Державний бюджет на відповідні роки.

Згідно до ст.. 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

З врахуванням разового характеру даних виплат суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги стосовно здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2008- 2009 роки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду та вважає, що суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргуУправління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області- відхилити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 16 липня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І : (підписи)

ВІРНО: