Справа № 2-60/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2010 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

Пі соцького О.М.; ОСОБА_1; ОСОБА_2; ОСОБА_3; ОСОБА_4;

судді

при секретарі з участю: позивача

представника позивача представника відповідача - розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Агрофірма «Вісла» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 20.08.2006 р. та додаткового договору оренди земельної ділянки від 06.09.2007 р., зобовязання повернути земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

20.08.2009 р. позивачем подано позов до ТОВ «Агрофірма Вісла» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, зобовязання повернути земельну ділянку.

У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що він є власником земельної ділянки розміром 7,12 га. відповідно державного акту 111- МК № 033527, виданого Новоселівською сільською радою 14 грудня 2001 р. Вказана земельна ділянка з 2002 р. знаходиться в ТОВ «Агрофірма «Вісла». В 2002 р. позивач договору не підписував. Вказане господарство користувалось земельною ділянкою, позивач, а точніше його дружина, отримував орендну плату. 20.08.2006 р. ним начебто було укладено з ТОВ «Агрофірма «Вісла» договір, відповідно якому він передав в оренду вказану земельну ділянку Договір зареєстровано 21.11.2007 р. в Арбузинському відділенні Миколаївської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». 06.09.2007 р. було укладено додатковий договір, який також зареєстровано. Позивач наполягає на тому, що вказані договори - від 20.08.2006 р. та додатковий, він сам не підписував, за нього підписала договори дружина, яка не мала повноважень на такі дії. Сам позивач в період з лютого 2006 р. по травень 2009 р. знаходився за межами України - в Росії. Весь цей час позивач вважав, що хоч відповідач і користується земельною ділянкою, але це не є договором, тому коли його перестали влаштовувати умови, вирішив забрати земельну ділянку. В червні 2009 р. позивач звернувся до ТОВ «Агрофірма «Вісла» з проханням про повернення земельної ділянки, оскільки вирішив обробляти її самостійно. Відповідач відмовився добровільно повернути земельну ділянку. З даного питання позивач звертався в прокуратуру Арбузинського району, яка передала матеріали в міліцію. Але в порушенні кримінальної справи за даним фактом відмовлено. Наполягаючи на тому, що він договорів не укладав, а його дружина - ОСОБА_5 не мала повноважень на укладення таких договорів від його імені, позивач на підставі ч. З ст. 203 ЦК України наполягає на визнанні договорів оренди від 20.08.2006 р. та додаткового від 06.09.2007 р. недійсними, просить зобовязати відповідача повернути земельну ділянку.

На підтвердження вимог позивач надав суду:

свідка ОСОБА_5, яка пояснила, що вказані договори підписав не її чоловік, а вона, не маючи на це ніякого доручення. ОСОБА_2 нічого не було відомо про умови укладених договорів. Орендну плату також отримував не чоловік, а вона, оскільки позивач тривалий час був за межами України, додому приїздив лише періодично;

копію договору оренди від 20.08.2006 р., копію акту про передачу та прийом земельної ділянки в натурі, та копію акту визначення меж змельної ділянки в натурі, з яких видно, що ОСОБА_2 передав в оренду ТОВ «Агрофірма «Вісла» земельну ділянку розміром 7,12 га., яка належить йому відповідно державного акту 111- МК № 033527. Договір підписано сторонами, 21.11.2007 р. він зареєстрований у книзі реєстрації договорів оренди ( аркуші 8, 10, 11 );

копію додаткового договору від 06.09.2007 р., з якої видно, що позивач і відповідач погодились змінити ряд умов договору оренди, в тому числі продовжити строк дії договору оренди до 15 років та збільшити розмір орендної плати ( аркуш 12 );

копію державного акту 111-МК № 0-33527, з якої видно, що позивач є власником земельної ділянки розміром 7,12 га. на території Новоселівської сільської ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( аркуш 9 );

копії повідомлення та постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, з яких видно, що позивач звертався до правоохоронних органів з приводу підробки договору оренди, проведеною по його заяві перевіркою встановлено, що договір оренди підписала дружина позивача - ОСОБА_5, і в порушенні кримінальної справи відмовлено в звязку з відсутністю в діях працівників ТОВ «Агрофірма «Вісла» складу злочину передбаченого ст. 358 КК України ( аркуші 13, 14 );

проїзний документ на поїзд № 034 Южноукраїнськ - ОСОБА_6 відправленням на 10 число 11 місяця о 21 годині 06 хвилин; документи про постановления на облік в УФМС Росія, з яких видно, що ОСОБА_2 з 04.05.2007 по 23.07.2007 та з 22.08.2007 по 03.11.2007 р. перебував на обліку за адресою пос. Повєднікі Митищинського району Московської області.

Представник відповідача в судовому засіданні, заперечуючи проти задоволення позовних вимог пояснив, що договори оренди позивачем було підписано як в 2002 р., так і в подальшому в 2006 р., коли укладався новий через зміну умов. Договір в установленому порядку пройшов державну реєстрацію. Позивач весь час дії договорів оренди отримував орендну плату. На думку представника відповідача, позивачем не надано підтверджень того, що він в період укладення договору дійсно перебував за межами України і тому не міг підписати договір. Постанова ж міліції про відмову в порушенні кримінальної справи не є беззаперечним доказом. Також визнання договору недійсним не може грунтуватись на показаннях свідків. Відповідач переконаний, що підписи на договорах позивача, а заявления позову викликане лише небажанням позивача виконувати договірні зобовязання. Тому відповідач наполягає на відмові в задоволенні позову. Також представник відповідача просив про винесення окремої ухвали, якою необхідно повідомити правоохоронні органи про заяву свідка ОСОБА_5 про підписання нею договору оренди від імені позивача без відповідних повноважень.

Вислухавши сторони, дослідивши надані докази, суд вважає встановленим, що позивач є власником земельної ділянки площею 7,12 га., розташованої на території Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, виданим 14 грудня 2001 року Арбузинською районною державною адміністрацією. 20.08.2006 р. позивач передав вказану земельну ділянку в оренду ТОВ «Агрофірма «Вісла», що не суперечить ст. 90 Земельного Кодексу України відповідно якій власники земельних ділянок мають право передавати їх в оренду. Згідно зі статтями 13, 14, 19 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це угода сторін про взаємні зобов'язання, відповідно до яких орендодавець за плату передає орендареві у володіння та користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк. Після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, передбачених ст. 15 вищевказаного Закону, підписання договору та його реєстрації він набуває чинності. Договір, згідно якого позивач передав земельну ділянку в оренду, пройшов державну реєстрацію 21.11.2007 р. А 06.09.2007 р. сторони за домовленістю змінили ряд умов договору оренди, про що свідчить додатковий договір. Відповідно викладеному вище позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки на думку суду позивачем не доведено той факт, що договори оренди підписано не ним, а іншою особою. Показання свідка ОСОБА_5 суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення факту вчинення правочину, який повинен бути вчинений в письмовій формі не може грунтуватись на свідченнях свідків. Також суд критично сприймає доводи позивача щодо неможливості укладення ним договору через перебування за межами України. Так, з наданих позивачем письмових доказів на думку суду не можна зробити висновок, що позивач 20.08.2006 не міг перебувати на території України. Постанова ж про відмову в порушенні кримінальної справи, на яку посилається позивач, також не може бути взята судом до уваги з огляду на положення ст. 61 ЦК України, відповідно якій обовязковими для суду можуть бути лише вирок або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення. Таким чином в ході судового розгляду не встановлено підстав для визнання правочину недійсним, передбачених ст. 215 ЦК України, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,59, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає чинності через 10 днів, якщо не буде подана заява про апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя О.М. Пісоцький