Справа № 2-875/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2010 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Пройка С.В.,

розглянувши у попередньому засіданні в м. Рені справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області, Ренійської міської ради Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача виконкому Новосільської сільської ради Ренійського району позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечує, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача Ренійської міської ради Одеської області, позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечує, просив розглянути справу у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності, на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 10.01.2009 р.; копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (нині ОСОБА_4) ОСОБА_1; копія паспорту громадянки Р. Молдови на імя позивачки; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1; копія заповіту спадкодавця ОСОБА_3 на імя ОСОБА_1; копія витягу за Спадкового реєстру (спадкові справи) від 12.10.2009 р.; копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 12.10.2009 р.; копія довідки Новосільської сільської ради на імя ОСОБА_1 в тому, що ОСОБА_3 є дійсно її батьком, який був зареєстрований та мешкав в ІНФОРМАЦІЯ_2; копія довідки Новосільської сільської ради Ренійського району в тому, що земельна ділянка належить ОСОБА_3, яка знаходилась в його використанні; копія довідки Новосільської сільської ради Ренійського району в тому, що власником будинку № 20 по вул.. Б. Відпочинку в с. Новосільському, є ОСОБА_3; копія довідки міського бюро технічної інвентаризації м. Рені про вартість домоволодіння; копія технічного паспорту на будинок № 20 по вул. Б. Відпочинку в с. Новосільському Ренійського району, власником якого є ОСОБА_3 ціле; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Новосільське» на імя ОСОБА_3 від 20.12.2005 р.; копія листа Ренійської районної державної нотаріальної контори від 09.02.2010 р. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_3. За життя ОСОБА_3 збудував будинок № 20 по вул. Б. Відпочинку в с. Новосільському Ренійського району Одеської області, в якому мешкав разом із позивачкою без оформлення відповідних правовстановлюючих документів. Факт належності будинку ОСОБА_3 підтверджується копією технічного паспорту на будинок на його імя, а також довідками Новосільської сільської ради від 23.09.2009 р. та 23.04.2010 р. із відомостями про те, що житловий будинок за вищевказаною адресою рахується за нині померлим батьком позивача, який по день смерті був прописаний та мешкав у спірному домоволодінні. На випадок смерті, ОСОБА_3 розпорядився належним (як він і вважав протягом життя) йому майном, 08.06.2005 р. залишив заповіт на імя позивачки, 10.01.2009 р. помер. Крім житлового будинку ОСОБА_3 за життя на праві власності, як члену КСП «Новосільське» належав майновий пай, що підтверджується свідоцтвом про право власності № 06201, серія ОД-ХХ від 20.12.2005 р. виданого Новосільською сільською радою. Після смерті батька, у встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, позивачка звернулася до державного нотаріуса Ренійської районної державної нотаріальної контори, за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріус відмовила їй у оформлені права на спадщину, вказавши, що для отримання свідоцтва на спадщину на нерухоме майно (у тому числі на житловий будинок або його частку) необхідно додати свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Документи, що встановлюють право на це нерухоме майно, відсутні. Отже, в оформленні прийняття спадщини на житловий будинок та на майновий пай позивачці було відмовлено за відсутністю правовстановлюючої документації на імя померлого, розяснено, що питання про визнання права власності на будинок та на майновий пай в порядку спадкування повинно вирішуватися у судовому порядку. На момент смерті позивачка мешкала разом із батьком. Після смерті батька позивачка доглядає за технічним станом будинку, несе всі витрати по його утриманню, сплачує необхідні платежі, обробляє земельну ділянку.

Таким чином, позивачка фактично прийняла спадщину, що залишилася після померлого батька і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у звязку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК України 2003р. для прийняття спадщини встановлюється строк - шість місяців, який обчислюється з моменту відкриття спадщини, якщо спадкоємець протягом вищезгаданого терміну не подав заяви про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до вимог ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України 2003р. спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Таким чином, прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку воля позивача, як спадкоємця першої черги, була виражена у його діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (догляд за будинком, сплата витрат по його утриманню, обробка земельної ділянки та т.і.). Фактичне управління та володіння спадковим майном є одним із способів прийняття спадщини, такі відповідні дії дають підстави вважати, що спадкоємець відноситься до спадкового майна як до своєї власності. Прийнята спадщина вважається власністю спадкоємця з моменту її відкриття, тобто він має право користуватися та управляти таким майном, але без встановлення права власності на спадщину, не може розпоряджатися майном.

Позивачка по справі успадкувала належне її батькові нерухоме майно в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. Вона юридично не прийняла спадщину, але на момент відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, по теперішній час управляє та володіє майном померлого ОСОБА_3, несе відповідні витрати по його утриманню, обробляє земельну ділянку, тобто вона фактично прийняла спадщину. Згідно п. 20 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008р. справи про спадкування за законом мають вирішуватися на основі правил глави 86 ЦК України. За відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як виходить з матеріалів справи, крім позивача, інших спадкоємців немає. Факт прийняття спадщини позивачкою після смерті батька знайшов своє належне підтвердження в ході розгляду справи, крім того, на її імя спадкодавцем був оформлений заповіт. З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на житловий будинок № 20 розташований на земельній ділянці площею 0,30 га в с. Новосільському Ренійського району Одеської області по вул.. Б. Відпочинку та на майновий пай члена КСП «Новосільське».

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 328, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на житловий будинок № 20 із надвірними та господарськими спорудами, розташований на земельній ділянці площею 0,30 га по вул. Б. Відпочинку в с. Новосільському Ренійського району Одеської області, що належав її батькові ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (свідоцтво про право власності № 06201, серія ОД-ХХ від 20.12.2005 р.), виданий Новосільською сільською радою ОСОБА_3, вартістю 3 891 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.І. Дудник