Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-124/2010р.
11 травня 2010 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Остапенко Н.Г. при секретарі Шевцовій М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповітів недійсними, -
Позивачка в травні 2007 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповітів недійсними.
В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 25 лютого 2007 року померла її матір ОСОБА_5. Вона є спадкоємцем за заповітом, складеним ОСОБА_5 11 травня 1994 року та посвідченим державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за реєстровим №4-2030, яким померла все належне їй майно заповіла на її користь.
При цьому позивачка знала, що за життя ОСОБА_5 склала заповіт від 13 квітня 2005 року, яким належне їй нерухоме майно, квартиру №87 в будинку №18 на ж/м ОСОБА_7 в м. Дніпропетровську, заповіла ОСОБА_8 та його дружині, відповідачці по справі, ОСОБА_2.
06 квітня 2007 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак при цьому виявилося, що 23 лютого 2007 року її матірю був складений заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №520. згідно якого на випадок своєї смерті нею зроблено розпорядження за яким все належне їй майно, вона заповіла ОСОБА_2.
З 2004 року ОСОБА_5 стоїть на обліку у психіатричній лікарні. 16 вересня 2004 року та 31 травня 2005 року було проведено дві судово-психіатричні експертизи, якими останню визнано такою, що не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.
На підставі зазначеного вважає, що заповіти, які позбавляють її спадкового майна, були недійсними, оскільки ОСОБА_5 на той час не усвідомлювала значення своїх дій та не могла ними керувати.
Тому, вона змушена була звернутися до суду та просила з підстав статті 225 ЦК України, визнати заповіт від 23 лютого 2007 року, складений ОСОБА_5, недійсним.
В ході розгляду справи позивачка, в порядку статті 31 ЦПК України, уточнивши та доповнивши свої позовні вимоги, в позовній заяві від 19 липня 2007 року (а.с.71-73 т.1), зазначила, що ОСОБА_8, померлий 07 листопада 2006 року, та ОСОБА_2, використовуючи ті обставини, що ОСОБА_5 в силу похилого віку та наявних в неї психічних захворювань, не розуміла значення своїх дій в повному обсязі та не міг керувати ними, оформили заповіт від 13 квітня 2005 року, а в подальшому і заповіт від 23 лютого 2007 року.
З огляду на викладене, просила визнати заповіти від 13 квітня 2005 року та 23 лютого 2007 року складені ОСОБА_5, недійсними.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.
В судовому засіданні представник позивачки за довіреністю - ОСОБА_9, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
В судове засідання відповідачка ОСОБА_2, не зявилась. Про день, місце та час проведення судового засідання сповіщалась належним чином, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
В судове засідання представник відповідачки за довіреністю - ОСОБА_10, не зявилась. Про день, місце та час проведення судового засідання сповіщалась належним чином, про що в матеріалах справи мається повідомлення. Причини своєї неявки суд не повідомила.
В судове засідання третя особа - Друга дніпропетровська державна нотаріальна контора, не з'явилась. Про день, місце та час судового розгляду сповіщені належним чином. До суду надіслали письмову заяву, в якій просили розгляд справи провести за відсутності їх представника.
В судове засідання третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4, не зявилась. Про день, місце та час судового розгляду сповіщена належним чином, про що в матеріалах справи мається повідомлення.
Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що 25 лютого 2007 року померла ОСОБА_5, про що в Книзі реєстрації смертей ОСОБА_11 реєстрації смерті ОСОБА_3 міського управління юстиції Дніпропетровської області 12 березня 2007 року зроблено відповідний актовий запис за №2025 (а.с.35 т.1).
Після її смерті відкрилась спадщина, що складається з квартири №87 в будинку №18 на ж/м ОСОБА_7 в м. Дніпропетровську.
Встановлено, що після смерті ОСОБА_5, 06 квітня 2007 року із заявою про прийняття спадщини до Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори звернулась донька померлої - ОСОБА_1.
Разом з тим, вбачається, що 13 квітня 2005 року ОСОБА_5 був складений заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 за реєстровим №2-445, згідно якого на випадок своєї смерті нею зроблено розпорядження за яким все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, вона заповідає ОСОБА_8 та ОСОБА_2, в рівних частках кожному (а.с.97 т.1).
Спадкоємець ОСОБА_8 помер 07 листопада 2006 року, про що в Книзі реєстрації смертей ОСОБА_11 реєстрації смерті ОСОБА_3 міського управління юстиції Дніпропетровської області 04 грудня 2006 року зроблено відповідний актовий запис за №9371 (а.с.ЗЗ т.1).
Останній заповіт ОСОБА_5 був складений та посвідчений 23 лютого 2007 року приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №520, яким належне їй майно, рухоме чи нерухоме, де б воно не було і з чого б воно не складалось, усі майнові та немайнові права та обовязки, які належать їй на час складання заповіту, а також ті права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті, вона заповіла ОСОБА_2 (а.с.100 т.1)
В свою чергу суд, вирішуючи позовні вимоги виходить з наступного.
Згідно частини 1 статті 225 ЦК України - правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.
Водночас, у відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» за №3 від 28 квітня 1978 року (з наступними змінами та доповненнями), визначено, що правила вищевказаної статті поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в момент укладення угоди він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння ті ін.). Для визначення наявності такого стану на момент укладення угоди суд призначає судово-психіатричну експертизу. Вимоги про визнання угоди недійсною з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладання угоди особа не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними.
У звязку з цим, ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2004 року по справі була призначена судово-психіатрична експертиза.
Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи на дому за №299 від 16 вересня 2004 року на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20-22 т.1), встановлено, що остання виявляє ознаки психічного розладу у формі судинного (атеросклерозного) галюцинаторно-параноїдного синдрому. За своїм психічним станом на час випробовувана не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.
На підтвердження вищезазначеного висновку ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2005 року по справі була призначена судово-психіатрична експертиза.
Актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи на дому за №148 від 31 травня 2005 року на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.27-32 т.1), встановлено, що вона страждає хронічним стійким психічним розладом у формі судинного психозу, галюцинаторно- параноїдного синдрому. За своїм психічним станом на час випробовувана ОСОБА_5 не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2007 року по справі була призначена судово-психіатрична (посмертна) експертиза.
Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної (посмертної) експертизи за №9 від 23 березня 2008 року на ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.165-168 т.1), встановлено, що ОСОБА_5 приблизно з 2004 року страждала хронічним стійким психічним розладом у формі органічного галюцинаторно-параноїдного розладу. Та за своїм психічним станом на час складання заповітів 13 квітня 2005 року та 23 лютого 2007 року вона не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними.
Таким чином, оцінюючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання недійсними заповітів, складених 13 квітня 2005 року та 23 лютого 2007 року ОСОБА_5, оскільки в ході судового розгляду в повному обсязі знайшли своє підтвердження ті обставини, що на момент складання зазначених заповітів вона не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати. Внаслідок цього, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 є цілком обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними з її боку, в силу чого їх належить задовольнити.
На підставі викладеного, керуючись ст.225 ЦК України, п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» за №3 від 28 квітня 1978 року (з наступними змінами та доповненнями), ст.ст. 10, 15, 57-60, 66, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5, посвідчений Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 13 квітня 2005 року, зареєстрований в реєстрі за №2-445.
Визнати недійсним заповіт ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 міського нотаріального округу ОСОБА_4 23 лютого 2007 року, зареєстрований в реєстрі за №520.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Н.Г.Остапенко.