Провадження № 2-306/10 Справа № 2-306/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судці -Білецької А.М. при секретарі - Кошкіній Л.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради, Харківської міської ради про визнання угоди дійсною, визнання права власності на Уа частину житлового будинку з надвірними будівлями та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Харківська міська рада про поновлення порушеного права, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1., звернулась до суду із позовом до відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3, виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради, Харківської міської ради про визнання угоди дійсною, в якому просила визнати угоду, укладену 25 квітня 1984 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дійсною та визнати за ОСОБА_5 право власності на Уачастину житлового будинку з надвірними будівлями в м. Харкові по пров. Тарасівському, 31. Визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на Уачастину вказаного будинку після смерті ОСОБА_5.

В обгрунтування позову посилалась на те, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в м. Харкові по пров. Тарасівському, 31 в м.Харкові на праві власності належав ОСОБА_6 та його дружині, ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу від 21 жовтня 1924 року, зареєстрованому в КП БТІ м. Харкова 22 грудня 1983 року. Кожному з них належало по Уг частині.

10січня 1968 року в м. Харкові померла ОСОБА_7. Після її смерті спадкоємцями на Уг частину житлового будинку з надвірними будівлями, що належали померлій стали ОСОБА_6 та син ОСОБА_8, кожний в рівних частках, тобто по Уачастині.

Після смерті ОСОБА_7 син ОСОБА_8 оформив в нотаріальному порядку право власності на Уачастину спірного житлового будинку, а чоловік ОСОБА_6 право власності не оформив, хоча фактично спадщину ним було прийнято, так як останній проживав на момент прийняття спадщини спільно зі спадкодавцем.Таким чином, ОСОБА_6 належало Уачастини в спірному будинку.

31 травня 1975 року в м. Харкові ОСОБА_6 оформив в Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі заповіт, згідно якого заповідав половину належного йому майна ОСОБА_5.

Після смерті дружини ОСОБА_6 зареєстрував шлюб із ОСОБА_4.

16 березня 1983 року в м. Харкові ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на Уачастини житлового будинку. Хоча спадкодавцем був оформлений заповіт на імя ОСОБА_5, однак дружина ОСОБА_6 - ОСОБА_4 та син ОСОБА_8 мали право на обовязкову долю в спадщині та частки в спадщині були розподілені відповідно до ст. 535 ЦК України (в редакції 1963 року) кожному по Уачастині.

11покійний чоловік, ОСОБА_5, звернувся до ОСОБА_4 з пропозицією продати йому частину будинку. Була досягнута домовленість про те, що її чоловік,

ОСОБА_5, за власні кошти оформе спадщину на ОСОБА_4, а остання в подальшому з ним укладе договір купівлі - подажу Уачастини будинку. 25 квітня 1984 року в Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі, її покійний чоловік ОСОБА_5 та ОСОБА_4 оформили своє право власності, кожен на 'А частину будинку після смерті ОСОБА_6.Кожному було видане свідоцтво про право власності на Уачастину житлового будинку. ОСОБА_5 повністю оплатив за ОСОБА_4 всі витрати з оформлення спадщини. В цей же день ОСОБА_4 видала ОСОБА_5 розписку про отримання 800 карбованців від нього за належну їй частину спірного житлового будинку, про передачу йому документів на її частину та зобовязалась оформити в нотаріальному порядку право власності на імя ОСОБА_5 на свою частину житлового будинку. Однак, вподальшому ОСОБА_4 тяжко захворіла і в 1985 році померла.

Вона, позивач ОСОБА_1 вважала, що сторонами були виконані всі суттєві умови угоди: її чоловік, ОСОБА_5 передав гроші ОСОБА_4, а остання передала в користування та управління свою частину будинку. Про це було відомо родичам ОСОБА_4 та співвласникам житлового будинку. Вважала, що її чоловікові ОСОБА_5 повинно належати Уачастина після ОСОБА_4 та Уачастина після смерті ОСОБА_6. Син померлого ОСОБА_8 оформив право власності ЗО квітня 1984 року після смерті матері ОСОБА_7 і після смерті батька ОСОБА_6 та йому стало належати в спірному будинку 1/2 частина. Вподальшому його доля перейшла до дружини ОСОБА_9, а після за заповітом перейшла до ОСОБА_10. Спадкоємиця ОСОБА_4, ОСОБА_2, оформила спадщину після її смерті, не заявляла ніяких претензій ні до її чоловіка ОСОБА_5, ні до неї та визнала за ними право на Уачастину житлового будинку. 07 січня 2000 року в м. Харкові помер її чоловік, ОСОБА_5. Після його смерті спадкоємцем на належне йому майно є вона, позивач ОСОБА_1. Інших спадкоємців не має. На підставі свідоцтва про право власності на спадщину після смерті ОСОБА_6, яке було видане на імя її чоловіка, вона оформила право власності на Уа частину житлового будинку. На Уачастину після смерті ОСОБА_4 не може, в звязку з чим, вимушена звернутися до суду.

В судовому засіданні, позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_11 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_12 позовні вимоги не визнали. Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Харківська міська рада про поновлення порушеного права, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

В обгрунтування позову зазначила, що є власником Уі частини житлового будинку з надвірними будівлями в м. Харкові по пров. Тарасівському, 31, згідно договору купівлі - продажу від 23 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_13. Згідно витягу із реєстри прав власності на нерухоме майно від 17 листопада 2006 року власниками зазначеного будинку на 23 грудня 2006 року були: ОСОБА_10 -1/2 частини, ОСОБА_1 -1/4 частини, ОСОБА_4 - 1/4 частини. Уг частину будинку продав їй ОСОБА_10 за договором купівлі - продажу від 23 грудня 2006 року. На момент укладення угоди ні вона, ні ОСОБА_10 не передбачали, що ОСОБА_1 має відношення до Уачастини, що за даними КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» належить ОСОБА_4. Сама ж ОСОБА_1 їй про це не повідомляла. Вважала, що вона як співвласник має переважне право на придбання Уачастини житлового будинку, яка належала ОСОБА_4. Також вважала, що ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності, адже звернулася до суду лише в 2007 році, тоді як розписка датована 1984 роком, а її чоловік помер в 2000 році. Просила застосувати строк позовної давності, ст. 75 ЦК України (в редакції 1963 року). Просила суд скасувати державну реєстрацію в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» право власності ОСОБА_1 на Уачастину будинку, розташованого по

пров. Тарасівському, 31 в м. Харкові, зареєстроване на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23 березня 2007 року. Поновити її порушене право та перевести з ОСОБА_5 на неї права та обовязки покупця % частини житлового будинку з надвірними будівлями по пров. Тарасівському, 31 в м. Харкові. Стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 3000 гривень.

Представник відподача ОСОБА_2, ОСОБА_14 позовні вимоги ОСОБА_1 в судовому засіданні визнав, підтвердив, що дійсно зі слів родичів йому відомо, що бабуся ОСОБА_4 фактично продала ОСОБА_5 Уачастину житлового будинку, розташованого по пров. Тарасівському, 31 в м. Харкові. Зустрічний позов ОСОБА_3 не визнав, в задоволенні позову просив відмовити.

Представник Харківської міської ради, виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради в судове засідання не зявились, в звязку з чим суд розглядає справу за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Матеріалами справи встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по пров. Тарасівському, 31 в м. Харкові належить: Уг частина ОСОБА_3 згідно договору купівлі - продажу від 23 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу ОСОБА_13., 1/4 частина

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 від 26 липня 2000 року, реєстраційний номер № 72566, виданого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, Уачастина ОСОБА_4 на підставі свідоцтва по право власності на спадщину після смерті ОСОБА_6 від 25 квітня 1984 року, реєстраційний № 1-344, виданого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою.

В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_4, із якої вбачається, що 25 квітня 1984 року вона, ОСОБА_4, отримала від ОСОБА_5 800 карбованців за свою частину будинку по провулку Тарасівському 31 та відразу ж передала документи на будинок ОСОБА_5 та зобовязалась оформити договір нотаріально до квітня 1985 року. 16 липня 1985 року ОСОБА_4 померла. Нотаріально угода купівлі - продажу Уа частини будинку по провулку Тарасівському, 31 в м. Харкові укладена не була. Із відповіді на запит суду Харківського державного нотаріального архіву № 1532/2-13 від 28 травня 2009 року вбачається, що після смерті ОСОБА_15, померлої 16 липня 1985 року до Третьої Харківської державної нотаріальної контори 16 жовтня 1985 року звернулась ОСОБА_2, її заяву було зареєстровано в книзі обліку та реєстрації спадкових справ та заведено спадкову справу. 08 серпня 1986 року ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за реєстровим № 1-2191. Свідоцтво видане на майно, що складалося з половини домоволодіння, розташованого в м. Харкові, Набережна Крупської, буд. № 26. Також, нотаріальним архівом перевірено зміст заповіту, посвідченого Третьою Харківською державною нотаріальною конторою 08 липня 1985 року за реєстром № 1-2669 від імені ОСОБА_4. Заповіт посвідчено на все майно на користь ОСОБА_2. Таким чином, оскільки на момент складання заповіту ОСОБА_4 договір купівлі - продажу Уачастини будинку по провулку Тарасівському, 31 в м. Харкові нотаріально укладений не був, слід вважати, що цей житловий будинок ввійшов до складу спадкового майна, на яке вона склала заповіт.

Відповідно до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 прийняла частину спадщини, вважається, що вона прийняла всю спадщину, в тому числі і Уачастини будинку по провулку Тарасівському, 31 в м. Харкові.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

З вищезазначених підстав суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.220, ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_16, ОСОБА_3, виконавчого комітету Комінтернівської районної в м. Харкові ради, Харківської міської ради про визнання угоди недійсною, визнання права власності на 1А частину житлового будинку з надвірними будівлями - відмовити.

В задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа Харківська міська рада про поновлення порушеного права, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 -ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її колії до апеляційної інстанції, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_17