Дубровицький районний суд Рівненської області
Справа №2-539/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2010 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

за участю секретаря Волкодав А.А.,

розглянувши на попередньому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до суду до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та просить визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_6, який помер 08 квітня 2009 року, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул.Шевченка,108 в с.Селець Дубровицького району.

Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її чоловіка залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул.Шевченка,108 в с.Селець Дубровицького району Рівненської області. Спадкоємцями першої черги за законом є також відповідачі по справі, які відмовились від спадщини на її користь. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не змогла, так як відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують належність будинку померлому.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 позов визнали.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися. В своїх заявах просять справу розглянути без їх участі, позов визнають.

Вислухавши позивачку, відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в оформленні права власності на спадковий будинок державним нотаріусом Дубровицької державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на нього.

В ході судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_6, а відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є дітьми померлого ОСОБА_6, отже позивачка і відповідачі відносяться до першої черги спадкоємців за законом.

Як було встановлено в судовому засіданні відповідачі від спадкового майна відмовляються та не заперечують проти визнання права власності на дане майно за ОСОБА_1

Згідно п.1.1 Інструкції з ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах від 11.05.2005 року за №487/10767, здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки.

Відповідно до п.2.19 Порядку ведення записів у розділі 11 «Житловий будинок (квартира) в приватній власності громадян», розмір загальної та житлової площі кожного домогосподарства вказується на підставі відповідних документів, а за їхньої відсутності - за внутрішнім обміром приміщень. Отже, свідоцтво про право власності не розцінювалося як основний документ як для голови домогосподарства, членів домогосподарства так і для органів місцевого самоврядування.

Однак порядок реєстрації права власності на нерухоме майно визначено Тимчасовим Положенням «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно» затвердженого наказом Мінюсту України 28.01.2003 року та зареєстровано в Мінюсті України 28.01.2003 року за р.№ 66/7387. Пунктом 3.3. Положення передбачено підставу відмови в реєстрації прав власності на нерухоме майно, зокрема підставою відмови є підстава, коли із заявою про реєстрацію права власності звернулася особа, яка не може бути заявником.

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ч.1 п.11 ст.346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є смерть власника.

Як вбачається із свідоцтва про смерть (а.с.4) ОСОБА_6 помер 08.04.2009 року.

Згідно виписки з погосподарської книги №565 від 12.04.2010 року виданої Селецькою сільською радою (а.с.16) згідно погосподарської книги №1 особовий рахунок №80 будинок №108 по вул.Шевченка в с.Селець рахується за ОСОБА_6 (рік побудови 1970).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою.

За таких підстав, суд переконується в тому, що позивачка, згідно норм спадкового права, стала власником спадкового майна померлого і набула права власності на нього.

Керуючись ст.ст.328, 392, 1216, 1296 ЦК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по вул.Шевченка,108 в с.Селець Дубровицького району Рівненської області.

На підставі п.18 ст.4 Декрету КМ України «Про державне мито» звільнити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від сплати судового збору в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 727 грн. (сімсот двадцять сім гривень) на користь держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: