РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-1944/10

Провадження № 2-1944/10

15.06.2010 г. м. Харків

Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Маріновій О.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1, представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа відділ РАГС Московського районного управління юстиції м.Харкова, Одинадцята Харківська державна нотаріальна контора,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом в інтересах своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_5, в якому просить встановити факт батьківства ОСОБА_9 відносно її дочки, визнати обов'язкове право на спадщину після померлого ОСОБА_9 за її дочкою та зобов'язати органи РАГС внести відповідні зміни в свідоцтво про народження дитини.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_7, яка допитана в якості свідка, позов не визнала і пояснила, що вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_9 з 1995 року до дня його смерті. Вона його лікувала так як він багато пив, поховала та несла всі витрати по похованню. На її ім'я ОСОБА_9 залишив заповіт. Ніколи за час їх спільного життя ОСОБА_9 не розповідав про те, що у нього є діти, навпаки казав, що дітей не може мати. Також ОСОБА_7 пояснила, що із слів ОСОБА_9 їй відомо, що до зустрічі з нею він проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 в сім'ї ОСОБА_5, як співмешканець ОСОБА_10 - матері ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_6, який допитаний в якості свідка, позов визнав і пояснив, що він є батьком ОСОБА_9, із слів свого сина йому відомо, що ОСОБА_5 є його онукою, син визнавав за час свого життя дівчинку як свою дитину. Пояснив також, що його син останні 11 років до грудня 2008 р. перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_11, в зв'язку з чим, заперечує проти пояснень ОСОБА_7 про те, що вона перебувала у цивільному шлюбі з його сином ці роки.

Представник відповідача ОСОБА_8 позов визнав, підтвердивши, що ОСОБА_12 визнає своєю онукою ОСОБА_5.

Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, оглянувши представлені сторонами фотографії, дослідивши письмові докази, приєднані до матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 краю, помер 01.01.2009р.

Відповідачі по справі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є батьками ОСОБА_9.

ОСОБА_9 при житті склав заповіт, за яким заповідав своє майно ОСОБА_7.

Відповідачі по справі ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_8 подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_9

ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судовому порядку доводять своє право на обов'язкову частку у спадщині після смерті свого сина ОСОБА_9

Таким чином, встановлення факту батьківства має для позивача юридичне значення, при цьому, між сторонами є спір про право, в зв'язку з чим заява підлягає розгляду в порядку позовного провадження відповідно до положень п.6 ст. 235 ЦПК України.

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, є дочкою ОСОБА_4.

Батьком ОСОБА_5 є ОСОБА_9.

Вк азані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_9 (а.с.79), рішенням

Партизанського міського суду Приморського краю Російської Федерації, в якому встановлений факт родинних відносин між ОСОБА_9 та його батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с.96), листом 11-ї ХДНК від 29.01.2010р. про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини (а.с.73), свідоцтвом про народження ОСОБА_5 (а.с. 13).

Із свідоцтва про народження ОСОБА_5 та довідки Московського відділу РАГС м.Харкова (а.с. 13) вбачається, що данні про батька дитини як ОСОБА_20 записані із слів матері. При цьому, ім'я та по-батькові батька дитини співпадають з ім'я та по-батькові ОСОБА_9, що в сукупності з іншими доказами, свідчить про те, що мати дитини завжди вважала батьком своєї дитини ОСОБА_9

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_18, ОСОБА_13, ОСОБА_15 показали, що при житті ОСОБА_9 визнавав ОСОБА_15 своєю дитиною, забирав ОСОБА_21 із новонародженою дитиною з пологового будинку, проживав разом з ними деякий час.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_8, як батьки померлого, заявляють самостійні вимоги щодо спадкового майна, і незважаючи на це, визнають позовні вимоги про встановлення батьківства та визнання за неповнолітньою дитиною їх сина обов'язкового права на спадщину, хоча це не відповідає їх майновим інтересам щодо спадкового майна.

Як доказ факту батьківства суд приймає фотознімки, представлені позивачем, де ОСОБА_9 зображений разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_15 як біля пологового будинку та і в домашній обстановці.

До показані свідків допитаних за клопотанням відповідача ОСОБА_7 суд відноситься критично, так як вони є суперечливими та такими, що не відповідають іншим доказам, зібраним по справі.

Так, сама відповідач ОСОБА_7, допитана в якості свідка, та свідок ОСОБА_16, яка є дочкою відповідачки, є особами зацікавленими у вирішенні позову. їх показання в тій частині, що ОСОБА_9 казав їм, що не може мати дітей не свідчать про те, що ОСОБА_9 не є батьком ОСОБА_22. До того ж, свідок ОСОБА_16 пояснила, що ОСОБА_9 розповідав їй про те, що не може мати дітей, коли їй було 11 років. Крім того, показання цих свідків про те, що ОСОБА_7 з 1995 р. до смерті ОСОБА_9 була його цивільною дружиною і разом з ним проживала, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_18, які показали, що останній час ОСОБА_9 перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_11 Також показання в цій частині спростовують листом ОСОБА_7 адресованому ОСОБА_8, із якого вбачається, що вона не проживала разом з ОСОБА_8 (а.с.95). Тому суд вважає, що показання цих свідків не є безперечними та переконливими щодо батьківства ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_14 в суді показала, що їй відомо про те, що ОСОБА_9 не може мати дітей із слів інших осіб, при цьому, яких саме, вона не вказала.

Свідок ОСОБА_23 в суді показала, що ОСОБА_9. їй розповідав, що він не може мати дітей, при цьому зазначила що це їй стало відомо у 1993 р., тобто до часу народження у 1994 р. ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_19 в суді показав, що ОСОБА_4 вступала з ним в інтимні стосунки, при цьому не зміг зазначити конкретно коли саме, пояснивши, що це було у січні 1993-1994 р.р. Також він вказав, що особисто не може мати дітей, і ОСОБА_9 також йому розповідав, що не може мати дітей. Свідок також пояснив, що на даний час він перебуває у громадському шлюбі з ОСОБА_7 В зв'язку з чим, суд вважає, що він є особою зацікавленою, а показання його суперечливі, так як свідок плутався при відповідях на запитання щодо обставин стосунків та розмов з ОСОБА_4 і ОСОБА_9 та інших обставин справи.

Оцінивши показання цих свідків, суд вважає, що вони є суперечливими, не переконливими, не відповідають іншим доказам по справі, і не спростовують їх в тій частині, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_5.

Заперечення відповідача ОСОБА_7 в тій частині, що ОСОБА_9 не міг проживати у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 так як вона була неповнолітньою і це є кримінальним злочином, і що він фактично проживав у цивільному шлюбі з матір'ю ОСОБА_24 - ОСОБА_13, не мають доказового значення для встановлення факту батьківства, і не свідчать про те, що ОСОБА_9 не є батьком ОСОБА_22.

Фотознімки, представлені відповідачем ОСОБА_7, на яких вона зображена поряд з ОСОБА_9, не спростовують інших доказів щодо батьківства ОСОБА_9

Відповідно до ст.128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Положеннями п.З Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 р. № 3 передбачено що, справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., вирішуються відповідно до норм нового сімейного законодавства, зокрема ч.2 ст. 128 СК України

Відповідно до ч.1 ст. 1241, ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня особа спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом, при цьому, вони вважаються такими що прийняли спадщину незалежно від факту вчинення дій по прийняттю спадщини, крім випадків відмови від прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 краю, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

В зв'язку з чим підлягають задоволенню вимоги про встановлення факту батьківства та визнання обов'язкового права на спадщину за ОСОБА_5

Позовні вимоги в частині зобов'язання органу ЗАГС внести відповідні зміни до свідоцтва про народження ОСОБА_5 не підлягають задоволенню, оскільки, такі вимоги є передчасними, так як на вказаний орган покладений обов'язок по внесенню таких змін, і відмови у внесенні таких змін орган ЗАГС не надавав.

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3 краю, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати обов'язкове право на спадщину після смерті ОСОБА_9, померлого 01.01.2009 р., за його неповнолітньою дочкою ОСОБА_5.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя - Я.М.Горбунова