Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2010 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.,

суддів Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.

секретаря Возняк В.Д.

з участю: апелянта ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

представника ПП «Аресконт» - ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства «Аресконт» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

ПП «Аресконт» подало до суду позов про стягнення з ОСОБА_1 незаконно привласнених ним коштів у сумі 4660 грн.57 коп., 710 грн. витрат за надану правову допомогу та 171 грн. судових витрат.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23.02.2010 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПП «Аресконт» 4660 грн. 57 коп. незаконно привласнених коштів, 710 грн. витрат на правову допомогу, 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з даним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що суд прийшов до передчасного висновку про наявність його вини про привласнення коштів позивача, оскільки даний висновок спростовується відмовними

матеріалами та порушеною відносно ОСОБА_3 кримінальної справи за ст.172 КК України. Однак суд на це увагу не звернув. Щодо невиплати зарплати ОСОБА_4, то він ________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц 740/2010р. Головуючий у 1 інстанції Кавацюк М.Ф.

Категорія 54 Суддя - доповідач - Горблянський Я.Д.

ніякого відношення до цього не має, оскільки начальником відділення охорони його було призначено тільки 01.10.2008 року. Відносно отриманих ним грошей по видатковому касовому ордеру від 03.10 2008 року то ці гроші він сплатив працівникам Отинійського відділення охорони, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, однак відомостей про виплату працівникам зарплати у нього немає.

Суд також не звернув увагу на те, що укладений між ними договір про повну матеріальну відповідальність не відповідає вимогам трудового законодавства, оскільки в перелік таких осіб, з якими може укладатися договір про повну матеріальну відповідальність, посада охоронця та начальника відділення охорони не входять.

Виходячи з наведеного просить дане рішення скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши сторони, оцінивши зібрані докази, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено що відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах та працював охоронцем та начальником Отинійського відділення охорони ПП «Аресконт». Між сторонами 01.02.2008 року відповідно до ст. 135-1 КЗпП України було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Згідно видаткового касового ордера від 03.10.2008 року відповідач отримав під звіт 4608 грн. для виплати працівникам відділення заробітної плати.

Прийшовши до висновку, що відповідач кошти в сумі 4660 грн.57 коп., які отримав від позивача під звіт для виплати заробітної плати працівникам Отинійського відділення охорони, привласнив, суд першої інстанції стягнув з нього дані кошти та судові витрати по справі.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів виходячи із наступних підстав.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 по видатковому касовому ордеру від 03.10.2008 року отримав 4608 грн. заробітної плати на відділення(а.с.6), однак жодних підтверджуючих документів про використання даних грошей за призначенням та звіту про їх

використання позивачу не надав, відомість про виплату зарплати охоронцям Отинійського відділення відсутня. Як вбачається з рішення суду першої інстанції від 18.06.2009 року апелянту виплачено по видаткових касових ордерах 11440 грн. заробітної плати, а нараховано 6780 грн.25 коп., тому різниця становить 4660 грн.57 коп. Дане рішення не оскаржувалося і вступило в законну силу.

Тому суд першої інстанції і стягнув з відповідач на користь позивача вказані в позовній заяві грошові кошти та судові витрати.

Суд першої інстанції, стягуючи дані кошти з відповідача, зіслався на те, що з відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, а тому відповідно до ч.1 п. 1ст.134 КЗпП України несе повну матеріальну відповідальність відповідно до ст.135-1 цього Кодексу, що не в повній мірі відповідає обставинам справи.

Колегія суддів приходить до висновку що незважаючи на те, що посада, яку займав апелянт, не входить до переліку посад працівників, з якими можуть укладатися договори про повну матеріальну відповідальність відповідно до Типового договору про повну матеріальну відповідальність, однак кошти, які стягнув з нього суд на користь позивача апелянтом отримано на підставі видаткового касового ордера, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.134 КЗпП України він несе повну матеріальну відповідальність за кошти, одержані під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами.

Також суд на підставі ст.88 ЦПК України стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Тому врахувавши вище наведене підстав для скасування даного рішення і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 23 лютого 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_10

ОСОБА_11