Провадження № 2-2084/10 Справа № 2-2084/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Фанда О.А.,

за участю секретаря Чумакової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, в інтересах малолітньої ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства, визнання права на спадкування у першу чергу, встановлення факту прийняття спадщини, внесення змін до актового запису про народження, -

в с т а н о в и в:

12 березня 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування вимог, якого посилалася на те, що з серпня 2005 року вона проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4.

14 вересня 2007 року в них народилася донька, ОСОБА_2, батьком якої є ОСОБА_4 Оскільки батько дитини перебував у іншому зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, під час реєстрації народження доньки в органах РАЦС відомості про батька дитини були внесені з її слів відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

За життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, приймав участь у її вихованні.

8 лютого 2010 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила встановити факт батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати право ОСОБА_2 на спадкування за законом у першу чергу, встановити факт прийняття спадщини малолітньою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, внести зміни до актового запису № 753 від 30 жовтня 2007 року в Книзі реєстрації народжень, вказавши у графі «батько» прізвище ОСОБА_4 та видати нове свідоцтво про народження.

В судовому засіданні позивачка подала заяву про залишення без розгляду позовних вимог щодо внесення змін до актового запису та видачу нового свідоцтва про народження. В іншій частині позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представники відповідачки ОСОБА_3 проти позову заперечували в повному обсязі. При цьому зазначали, що ОСОБА_4 з 2002 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Про відносини ОСОБА_4 з ОСОБА_2, а також про народження дитини ОСОБА_4 ніколи дружині не розповідав. Вважали, що оскільки за життя ОСОБА_4 документально, у встановленому законом порядку, своє батьківство не визнав, підстави для задоволення позову відсутні.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що він є хрещеним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Йому відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 тривалий час проживали однією сімєю. Про те, що ОСОБА_4 перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі йому не було відомо. За життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком ОСОБА_2, піклувався про неї, займався її вихованням.

Свідок ОСОБА_6, який був товаришем померлого ОСОБА_4 та проживав по сусідству з ним, зазначав, що ОСОБА_4 проживав разом з ОСОБА_2 та виховував доньку ОСОБА_2. ОСОБА_7 піклувався про доньку, займався її вихованням та визнав себе її батьком.

Свідок ОСОБА_8 племінник померлого ОСОБА_7 пояснив в судовому засіданні, що ОСОБА_4 проживав однією сімєю з ОСОБА_2 В 2007 році в них народилася донька ОСОБА_2. ОСОБА_4 займався вихованням доньки, визнавав своє батьківство.

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що вона медичний працівник дитячої поліклініки № 12 в м. Харкові. Виконуючи свої професійні обовязки вона приходила за місцем проживання малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_2 буд. 15 в м. Харкові. ОСОБА_4 визнавав себе батьком дитини, піклувався про неї. Крім того, згідно медичної документації ОСОБА_4 також був записаний батьком дитини. Жодних сумнівів того, що ОСОБА_4 не є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в неї не виникало.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання допитаних у судовому засіданні свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, підлягають задоволенню, в іншій частині позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Сімейного кодексу України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матірю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи показання допитаних в судовому засіданні свідків, які підтвердили, що за життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, спільне виховання дитини ОСОБА_2 та ОСОБА_4; їх постійне проживання разом в квартирі ОСОБА_4, ведення ними спільного господарства; фотокартки надані ОСОБА_2 за тривалий проміжок часу з зображенням померлого ОСОБА_4 разом з нею та донькою, суд приходить до висновку про необхідність встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від їх прийняття, крім випадків встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 ст. 1273 цього Кодексу.

Таким чином, малолітні діти спадкодавця є спадкоємцями І черги та вважаються такими, що прийняли спадщину відповідно до положень закону.

Відповідно до розяснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкуваня», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт того, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, який помер 8 лютого 2010 року (свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 251674) є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_2 та видачу нового свідоцтва про народження залишити без розгляду.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_10