Справа №2-143/10
12 січня 2010 року м.Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
в складі: головуючої судді Маслюк Н.В.
при секретарі Дасюк Н.В..
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_2 про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості,
ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору та стягнення 20 203 грн. 72 коп. заборгованості по кредитному договору. Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що 14.08.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір № 22-39/08-ДД про надання позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності кредитних ресурсів шляхом відкриття на картковий рахунок позичальника відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 12 000 грн 00 коп, з оплатою процентів за користування в розмірі процентних ставок, передбачених п.4.1, 4.1.1, 4.1.2 договору. Умови договору щодо своєчасного внесення вказаних у Договорі платежів ОСОБА_2 порушені, тому позивач просить достроково розірвати кредитний договор, стягнути з відповідача заборгованість по Договору в сумі 20 203 грн. 73 коп. та судові витрати.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.28), про поважні причини неявки суду не відомо, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних в матеріалах справи доказах.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 14.08.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 було укладено договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 22-39/08-ДД, згідно якого позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності банк надає кредитні ресурси шляхом відкриття на картковий рахунок позичальника відновлюваної кредитної лінії з розміром кредитного ліміту в сумі 12 000 грн 00 коп, з оплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентних ставок, передбачених пунктами 4.1, 4.1.1, 4.1.2 цього Договору, а Позичальник зобовязується повернути в рамках відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 13 червня 2010 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку та в строки, обумовлені цим Договором (а.с.5-6).
Відповідно до п.3.2. договору позичальник зобовязувався у строк внести суму заборгованості за кредитними ресурсами та процентами за їх використання грошовими коштами в касу банку або безготівковим перерахуванням на картрахунок позичальника.
Відповідно до п.4.3. договору позичальник сплачує проценти щомісячно, в день нарахування процентів.
ОСОБА_2 взяті на себе обовязки за цим договором забезпечення своєчасного погашення нарахованих процентів не виконує. Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_3 (а.с.10-12) станом на 19.09.2009 року позичальник не здійснив жодного платежу в погашення заборгованості за основним боргом, не в повному обсязі здійснювала оплату нарахованих відсотків та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість по кредиту в сумі 11 890 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам в сумі 2 961 грн. 54 коп., заборгованість по комісії за кредитним договором в сумі 270 грн. 00 коп.
Відповідно до п.6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, позичальник повинен сплатити банку пеню із розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплати процентів за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.
Враховуючи, що ОСОБА_2 порушила строки сплати відсотків та комісії, тому згідно п.6.1 Договору повинна сплатити банку пеню за несвоєчасне погашення відсотків та комісії в сумі 5 082 грн. 18 коп. (а.с.11-12).
Виходячи з розрахунку на а.с.10-12 загальна сума боргу за кредитним договором становить 20 203 грн 72 коп.
Відповідачем не надано суду доказів, які б спростовували докази, надані позивачем щодо розміру заборгованості за кредитним договором.
Судом встановлено, що на адресу відповідача ОСОБА_3 направлялась письмова вимога щодо погашення заборгованості по відсоткам (а.с. 13), проте позичальник ОСОБА_2 у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення банку кредитних коштів, процентів та пені, що свідчить про ухилення від виконання своїх зобовязань перед позивачем.
Відповідно до п.3.4 кредитного договору банк має право зупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику в продовженні строку дії договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів в повному обсязі, наданих в рамках відновлювальної кредитної лінії, та виконання всіх зобовязань за цим Договором, якщо позичальник у період дії цього Договору порушував будь-які умови цього Договору, у тому числі: позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом, процентами.
Відповідно до ст.. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, банк має право розірвати Договір та стягнути заборгованість за кредитом, включаючи комісійну винагороду.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 порушила зобовязання щодо своєчасного погашення відсотків, сплати комісій, а тому, відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 651, 653, 1048, 1050, 1054 ЦК України, позовні вимоги про розірвання договору з ОСОБА_2 та стягнення заборгованості за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 22-39/08-ДД від 14.08.2008 року в сумі 20 203 грн. 72 коп., обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1-2), які згідно ст..88 ЦПК України, підлягають стягнення з відповідача на користь позивача.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 213, 215-218, 226, 292 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 611, 625, 651, 653, 1048, 1050, 1054 ЦК України, -
Позов Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» - задовольнити.
Договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 22-39/08-ДД від 14.08.2008 року, укладений між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» 20 203 (двадцять тисяч двісті три) грн. 72 коп. заборгованості по договору про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 22-39/08-ДД від 14.08.2008 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» витрати по сплаті судового збору в сумі 202 грн. 04 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.
З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитися 13.01.2010 року.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Новозаводського

районного суду м.Чернігова Н.В. Маслюк