АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-787/10 Головуючий у 1 й інстанції - Маймур ф.Ф. Доповідач - Прозорова М.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2010 року

9 березня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої - Ремеза В.А

суддів - Прозорової М.Л., Чубукова О.П.

при секретарі - Панченко Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Жовтневого районного сулу м. Дніпропетровську від 22 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1. звернулися до суду з апеляційними скаргами, в яких просять скасувати рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська області від 06.06.2007 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі.

Зазначеним рішенням ОСОБА_3 відмовлено в її позовних вимогах до ВАТ «ДніпроАзот» про визнання наказу незаконним, відміну наказу, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди / т.2 а. с. 167-172 /.

Як на підстави апеляційних скарг позивачка та її представник посилаються на те, що рішення є незаконним, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянтів судом неповно з'ясовані обставини справи, недоказані обставини, які мають значення по справі, але суд прийняв їх як встановлені, висновки суду не відповідають обставинам справи / т. 2 а. с. 182-185,186-189 /.

Судом встановлено, що позивачка згідно наказу № 1519-к від 21.09.2004 року була прийнята з 23.09.2004 року на роботу в юридичне управління провіцним юрисконсультом (з правового забезпечення комерційної діяльності), де і працювала по 27.02.2006 року включно /т. 1 а. с. 27/.

Наказом № 40 від 27.02.2006 року ОСОБА_3 27.02.2006 року була звільнена з роботи за скороченням штатів по п.1 ст. 40 КЗпП Украши /т. 1 а. с. 35 /.

Рішенням Спостережної ради ВАТ «ДніпроАзот» від 15.07.2005 року були затверджені пропозиції щодо внесення змін до організаційної структури підприємства та було ліквідовано юридичне управління підприємства в повному складі, включаючи претензійне бюро, а також службу помічника голови Правління - консультанта з юридичних

Іиггань. Одночасно з ліквідацією юридичного управління та служби помічника голови Итвління було прийняте рішення про створення про створення цілісної, вертикальної щ-егрованої юридичної служби / т. 2 а. с. 9-10 /.

Наказом № 706 від 11.08.2005 року «Про зміну штатного розкладу» було скасовано в структурі та скорочено в штатному розкладі управління підприємства - юридичне утіравління в повному складі кількістю 8 штатних одиниць та створено в структурі з зведенням в штатний розклад управління підприємства - юридичний відділ у складі 6 дних одиниць, що підтверджується зокрема і штатним розкладом / т. 1 а. с. 28-29,85-86 /.

З цим наказом співробітники юридичного управління були ознайомлені в серпні 5 року, а позивачка лише 29.11.2005 року / т. 1 а. с. 28-29 /, оскільки починаючи з М.08.2005 року по 28.11.2005 року - позивачка знаходилась на лікарняних / т. 1 а. с. 38-43 /.

Затим, з 05.12. 2005 року позивачці було надано відпустку під час якої вона неодноразово знаходилась на лікарняних і лише 27.02.2006 року стала до роботи / т. 1 а. с. 7,43-45 /.

При виході на роботу позивачці відповідачем було запропоновано 6 різних вакантних посад / т. 1 а. с. 165 /, зокрема посада юрисконсульта управління по виготовленню товарів -лродного споживання, однак позивачка відмовилась від запропонованої роботи, що підтверджується відповідним актом від 27.02.2006 року / т. 1 а. с. 32 /.

Відповідно до вимог трудового законодавства 27.02.2006 року профкомом було розглянуто подання адміністрації, на засіданні якого була присутня ОСОБА_3, та було дано згоду на звільнення позивачки з роботи за скороченням по п. 1 ст. 40 КЗпП України / т. 1 а. с. 30-31,33-34/.

Навіть після звільнення позивачки з роботи відповідач неодноразово пропонував їй вакантну посаду юрисконсульта управління по виготовленню товарів народного споживання / т. 1 а. с. 51, т. 2 а. с. 62 /.

З наказом про звільнення та нарахованою сумою остаточного розрахунку ОСОБА_3 була ознайомлена 27.02.2006 року і в цей же день нею була отримана трудова книжка, а всі належні позивачці при звільненні грошові суми були перераховані на її картковий рахунок в установі банку / т. 1 а. с. 3,35-36, т. 2 а. с. 4-5 /.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачка звільнена з роботи у відповідності з вимогами чинного законодавства, а тому відмовив ОСОБА_3 в її позовних вимогах.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скарги необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями свідків та самих сторін.

При вище наведених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка звільнена з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у відповідності з вимогами трудового законодавства, а тому підстав для задоволення її позовних вимог немає.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивачки та її представника не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи позивача та її представника в апеляційній скарзі про те, що суд не прийняв до ваги ту обставину, що позивачки одна утримувала сім'ю, маючи 11 літнього сина, не южуть бути прийняті до уваги, оскільки позивачка є заміжньою і її чоловік ОСОБА_4Цвін ке її представник) - працездатний чоловік і є генеральним директором ПП правова компанія «Захисник» з 29.04.2003 року/а. с. 118,122-123,125 /.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційних скарг є необґрунтовані, а рішення суду відповідає югам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 її представника ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 6 червня 2007 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.

Судді: