Комінтернівський районний суд м.Харкова
Справа № 2-6137
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Юрєвої А.М.

при секретарях Галда С.В., Ємельяненко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 промислової політики України, 3-тя особа Державне Підприємство «Інститут машин і систем» про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 промислової політики України про поновлення на роботі, посилаючись на те, що наказом ОСОБА_2 промислової політики України від 21 серпня 2010 року №101-Д він був звільнений з посади директора Державного підприємства «Інститут машин і систем», яке підпорядковане ОСОБА_2 промислової політики України, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати працівникам підприємства, згідно з п.1-1 ст.41 КЗпП України з 25 серпня 2010 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки на час звільнення 25 серпня 2010 року він знаходився на лікуванні, тобто звільнено його було у період непрацездатності, що суперечить вимогам статті 40 КЗпП України.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 підтримав його позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 промислової політики України ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з огляду на те, що позивач дійсно працював директором ДП «Інститут машин і систем» та протягом його роботи на цій посаді він допустив неодноразову затримку у виплаті заробітної плати співробітникам підприємства, з липня 2010 року позивач взагалі не зявлявся на роботі, про причини своєї неявки нікому нічого не повідомляв. Наказом ОСОБА_2 промислової політики України №101-Д від 21.08.2010 року ОСОБА_1 було звільнено з посади директора Державного підприємства «Інститут машин і систем». Після отримання позовної заяви ОСОБА_1 та доданих до неї документів вони дізналися, що ОСОБА_1 на час його звільнення та перебував на лікарняному, йому належало приступити до роботи 08.09.20010 року. Наказом ОСОБА_2 промислової політики України №164-Д від 08.12.2010 року внесено зміни до наказу №101-Д від 21.08.2010 року в частині дати звільнення ОСОБА_1 та замість дати звільнення 25.08.2010 року зазначено 08.09.2010 року.

Представник третьої особи ДП «Інститут машин і систем» ОСОБА_5 також проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала, посилаючись на ті ж самі обставини що й представник відповідача ОСОБА_6. Крім того у своїх письмових запереченнях вона зазначила, що саме 25 серпня 2010 року, тобто у день звільнення ОСОБА_1 представляв ДП ІМІС у судовому засіданні у Дніпровському районному суді міста Києва у справі за позовом працівників інституту до Філіалу ДП Інститут машин і систем - Інститут спеціальних систем і технологій ІМІС, тобто 25 серпня 2010 року позивач саме виконував функції керівника ДП ІМІС.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, 3-ої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював директором Державного підприємства «Інститут машин і систем», яке підпорядковане ОСОБА_2 промислової політики України, що підтверджується копією наказу №240-Д від 30 листопада 2004 року та копією контракту №3-162/7-1 от від 30.11.2004 року / а.с. 9,50,52-58 /.

Згідно з наказом ОСОБА_2 промислової політики України №101-д від 21 серпня 2010 року ОСОБА_1 звільнено з посади директора Державного підприємства «Інститут машин і систем» у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати працівникам підприємства, на підставі п.1-1 ст.41 КЗпП України з 25 серпня 2010 року / а.с.10,51 /.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 письмово не повідомляв ОСОБА_2 промислової політики України про його знаходження на лікарняному .

У якості доказу непрацездатності на час звільнення 25 серпня 2010 року позивач надав листок непрацездатності серії ВТ №638528, виданий Харківським Центром серцево-судинної хірургії МОЗ України, з якого вбачається, що ОСОБА_1 був непрацездатним з 30 липня 2010 року по 30 серпня 2011 року. У листку непрацездатності серії ВТ №638528 було зазначено, що ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в Харківському Центрі серцево-судинної хірургії МОЗ України з діагнозом „ішемічна хвороба серця/ а.с.5,8,11/.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 25 серпня 2010 року ОСОБА_1 представляв ДП «Інститут машин і систем» у Дніпровському районному суді міста Києва у справі за позовом працівників інституту до Філіалу ДП «Інститут машин і систем - Інститут спеціальних систем і технологій ІМІС. Цю обставину підтвердив у судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, пояснивши, що після необхідних процедур та з дозволу лікарів він 25.08.2010 року залишив лікарю.

Також позивачем надано листок непрацездатності серії АБК №241166, виданий Національним Інститутом фтизіатрії і пульмонології імені ОСОБА_7, яким засвідчено непрацездатність ОСОБА_1 з 30.08.2010 року по 07.09.2010 року. У цьому листі непрацездатності також зазначено, що ОСОБА_1 повинен стати до роботи з 08 вересня 2010 року/ а.с.6,7/.

Наказом ОСОБА_2 промислової політики України №164-Д від 08 грудня 2010 року змінено дату звільнення ОСОБА_1 з 25 серпня 2010 року на 08 вересня 2010 року, оскільки він 25 серпня 2010 року дійсно перебував на лікарняному, що виявилося у судовому засіданні / а.с.49/.

Відповідно до ч.1-1 ст.41 КЗПП України, крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано також у випадках: винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

Оскільки як зазначив відповідач та підтвердив представник позивача заробітна плата в період роботи ОСОБА_1 директором Державного підприємства «Інститут машин і систем» виплачувалася працівникам підприємства несвоєчасно .

Ані позивач, ані його представник позовні вимоги не уточняли, підстави звільнення не оспорювали.

На момент звільнення ОСОБА_1 ОСОБА_2 промислової політики не було відомо про його непрацездатність

Щодо твердження позивача та його представника в частині того, що звільнення відбулося в період його непрацездатності, то суд це до уваги не приймає, оскільки відповідачем виправлено наказ №101-Д від 21 серпня 2010 року та змінено дату звільнення ОСОБА_1 .

Таким чином суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,15,60,61,209, 212, 214,215, 218 ЦПК , ст. ст. 41 п.1-1, 232,233,235 КЗпП України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 промислової політики України, 3-тя особа Державне Підприємство «Інститут машин і систем» про поновлення на роботі відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя -