Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 лютого 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів Пнівчук О.В., Соколовського В.М.,

секретаря Сідорука А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Публічного акціонерного товариства Державний експертно-імпортний банк України про забезпечення позову, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 8 грудня 2009 року,-

з участю: представника ОСОБА_1- І.А. ОСОБА_3, представника Публічного акціонерного товариства Державний експертно-імпортний банк України ОСОБА_4,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 8 грудня 2009 року накладено арешт на майно відповідача ОСОБА_1- І. А. в межах суми позовних вимог в розмірі 279 565, 75 швейцарських франків, що еквівалентно 2 239 209 грн. 83 коп.

В апеляційній скарзі на дану ухвалу ОСОБА_1-І.А. посилається на те, що накладаючи арешт на майно, судом не враховано ряд обставин, що мають значення і могли б вплинути при вирішенні питання щодо забезпечення позову та не наведено обґрунтування необхідності застосування саме накладення арешту на майно.

Судом не враховано, що в день укладення кредитного договору, було укладено іпотечний договір, яким іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя і предметом іпотеки є ресторан Водоспад, заставна вартість якого становить 1 550 000 грн.

________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-163/2010р. Головуючий у 1 інстанції Горейко М.Д.

Категорія 7 Доповідач Беркій О.Ю.

Тому необґрунтованим є висновок суду про накладення арешту на все майно в межах суми позовних вимог.

Крім того, вжиті заходи перешкоджають здійснювати підприємницьку діяльність, оскільки без залучення особистого майна та коштів, він надалі не може здійснювати діяльність і втрачає прибуток.

Також судом не враховано, що загальна сума, яку він вніс на погашення кредиту становить 82 395 42 швейцарських франків, що еквівалентно 387 354 грн. 77 коп., тому зважаючи на сплату ним коштів на погашення кредитного зобовязання, суд першої інстанції не мав підстав для накладення арешту на все майно.

Просить ухвалу скасувати та відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 І. А. ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала по наведених вище мотивах.

Представник Публічного акціонерного товариства Державний експертно-імпортний банк України апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення скарги з таких підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Із матеріалів справи вбачається, що Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1- І. А. про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 279 565,75 швейцарських франків, що еквівалентно 2 239 209 грн. 83 коп.

Для забезпечення позову позивач подав заяву у якій просив накласти арешт на все майно та грошові кошти , що належать ОСОБА_1-І. А.

При таких обставинах суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 І. А. в межах заявленої суми позову.

Колегія суддів вважає, що суд забезпечив позов з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог і пересвідчивcя, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. А тому посилання апелянта на відсутність підстав для накладення арешту на майно є безпідставними.

Не заслуговують на увагу і доводи про те, що накладений арешт завдає збитків та перешкоджає його підприємницькій діяльності, оскільки доказів з приводу цього суду не надано.

Згідно ч.3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 8 грудня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала остаточна і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_5