Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-552/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2010 року Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Чоха К.О.,

за участю : позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу № 2-552/2010 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8, про визнання угоди недійсною, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні майном, -

В С Т А Н О В И В:

09.07.1998 року ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11, про визнання договору купівлі-продажу недійсним. (а.с. 2-4, том 1)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.1998 року було накладено арешт на 33/100 частини домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна. (а.с. 17, том 1)

23.10.1998 року ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_9 про виселення. (а.с. 26-27, том 1)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.1998 року визнано недійсним договір купівлі-продажу 33/100 частини домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_1, чиї інтереси за довіреністю представляв ОСОБА_7, зареєстрований 17 березня 1997 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 за реєстром № 164, зареєстрований в МБТІ 27 березня 1997 року за реєстровою книгою № 370-77; стягнути державне мито в дохід держави з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 390 грн. з кожного; ОСОБА_4 у позові до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_9 про виселення відмовлено; скасовано ухвалу суду від 09.07.1998 року про накладення арешту на 33/100 частини домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна. (а.с. 94-99, том 1)

Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 01.02.1999 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.1998 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду. (а.с. 110-111, том 1)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.10.1999 року до участі у розгляді справи за зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні майном у якості співвідповідача було притягнуто ОСОБА_9 (а.с. 147 а, том 1)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2000 року провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_12, ОСОБА_9 в частині вимог про виселення припинено. (а.с. 207, том 1)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.12.2000 року до участі у розгляді справи за зустрічним позовом про усунення перешкод у користування майном у якості співвідповідачів було залучено ОСОБА_9, ОСОБА_10 (а.с. 31, том 2)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2005 року позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_11, про визнання договору купівлі-продажу недійсним було залишено без розгляду; зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні майном та виселенні було виділено в окреме провадження. (а.с. 126, том 2)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.11.2005 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.06.2005 року було скасовано, справу направлено до того ж суду для розгляду по суті. (а.с. 163, том 2)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2006 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_11, про визнання угоди недійсною, було обєднано в одному провадженні з позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні майном і вселення; позов ОСОБА_4 було визнано зустрічним. (а.с. 188, том 2)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2007 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 було задоволено договір купівлі-продажу 33/100 частин домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, укладений 17 березня 1997 року між покупцем ОСОБА_4 та ОСОБА_7, що діяв від імені продавця за довіреністю визнано недійсним; у задоволенні зустрічного позову було відмовлено у повному обсязі; в порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 в дохід держави 60, 00 грн. судового збору, стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на корить ОСОБА_2 Та ОСОБА_1 180, 00 грн. у рівних частках по 90, 00 грн. (а.с. 220-221, том)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2007 року було скасовано арешт, який було накладено на 33/100 частини будинку № 58 по пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, які належать ОСОБА_4, ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.07.1998 року. (а.с. 235, том 2)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.2008 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.08.2008 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду у іншому складі суду. (а.с. 73-75, том 3)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.208 року було заборонено відчуження спірних 33/100 частин домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровськ, що належать ОСОБА_2 до розгляду справи по суті. (а.с. 76, том 3)

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.12.2008 року було виправлено описку у вступній та резолютивній частині ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.11.2008 року в частині зазначення дати ухвалення рішення суду першої інстанції з 06 серпня 2008 року на 06 серпня 2007 року. (а.с. 110, том)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2008 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання угоди недійсною; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні та вселення було прийнято до провадження та призначено до розгляду. (а.с. 112, том 3)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду від 10.02.2009 року було частково задоволено заяву представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 про забезпечення позову по цивільній справі № 2-1716/2009 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання угоди недійсною; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про усунення перешкод у користуванні та вселення, а саме заборонено Дніпропетровській міській раді приймати рішення про передачу у власність, у користування, або про надання в оренду ОСОБА_13 земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, 58. (а.с. 171-172, том 3)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2009 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у розгляді справи у якості третьої особи за основним позовом було притягнуто ОСОБА_8. (а.с. 199, том 3)

Позивачі у позовній заяві, з урахуванням доповнених позовних вимог, та у судовому засіданні посилалася на те, що 20.11.1995 року вони придбали у власність на підставі договору купівлі-продажу 33/100 частини житлового будинку № 58 по пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, право власності на які було зареєстроване за ОСОБА_2 у КП «ДМБТІ» 22.11.1995 року. Для придбання зазначеного майна позивачі взяли в борг у ОСОБА_7 на підставі усного договору займу грошові кошти, в забезпечення повернення яких ними 15.03.1996 року на імя ОСОБА_7 була видана довіреність з наданням останньому права розпоряджатися на свій розсуд належною їм частиною домоволодіння. Борг позивачами ОСОБА_7 був повернутий у повному обсязі, однак 17.03.1997 року ОСОБА_7 вступивши в зловмисну домовленість з ОСОБА_4 на підставі виданої раніше позивачами довіреності здійснив продаж належної позивачам частини домоволодіння без відома позивачів на користь ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, про укладення якого позивачам стало відомо у грудні 1997 року, та за наслідками укладення якого позивачі жодних коштів не отримали, зазначена частина домоволодіння знаходиться у їх володінні та користуванні, та ніколи з нього не вибувала, а тому позивачі просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу 33/100 часток домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна в м. Дніпропетровську, укладений 17 березня 1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, що діяв від імені ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 (а.с. 2-4, 220-221, 248-249 том 1; 90-93 том 2; 193-197 том 3)

У судовому засіданні позивачі та їх представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_4, та його представник у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечували посилаючись на те, що спірний договір був укладений з відома позивачів, грошові кошти за наслідками укладення договору позивачі отримали, більш того позивачі самі були ініціаторами укладення зазначеного договору, а тому вказаний договір був укладений правомірно з додержанням всіх вимог закону. (а.с. 229-234 том 3)

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні проти позову заперечував, просив суд у його задоволенні відмовити, посилаючись на правомірність дій відповідачів щодо укладення спірного договору, оскільки останні діяли з відома та на прохання позивачів.

Третя особа - ОСОБА_8, у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. (а.с. 201, 213 том 3)

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4, у своїй зустрічній позовній заяві, з урахуванням доповнених зустрічних позовних вимог, та його представник у судовому засіданні посилалися на те, що за договором купівлі-продажу від 17.03.1997 року ОСОБА_2, від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_7, продала, а ОСОБА_4 купив 33/100 частини домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, право власності на які було зареєстровано за ОСОБА_4 у КП «ДМБТІ». ОСОБА_7 укладаючи зазначений договір діяв в межах повноважень, наданих йому на підставі довіреності нотаріально посвідченої від 15.03.1996 року, ОСОБА_2 про укладення зазначеного договору були обізнані, та за наслідками продажу вказаної частини домоволодіння отримали грошові кошти, а відтак спірний договір було укладено з додержанням всіх вимог закону, однак ОСОБА_2 продовжують мешкати у зазначеному домоволодінні, а тому позивач просив суд усунути йому перешкоди у користуванні придбаною ним частиною домоволодіння шляхом його вселення. (а.с. 26-27, 128 том 1; 221-225 том 3)

У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 та його представник заявлені зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у судовому засіданні проти задоволення зустрічного позову заперечували, посилаючись на те, що укладений 17.03.1997 року договір купівлі-продажу, на який посилається ОСОБА_14 як на підставу своїх вимог, був укладений з порушенням вимог чинного на той час законодавства, прав ОСОБА_1 та підлягає визнанню недійним.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 у судове засідання не зявилися, про час та день розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. (а.с. 116, 118 том 3)

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом у судовому засіданні було встановлено, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 17.03.1973 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. (а.с. 47 том 1)

Судом встановлено, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_15 набула у власність на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.1995 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_16, зареєстровано в реєстрі за № 6479, 33/100 частини жилого будинку з господарчими та побутовими спорудами, що складається з: в жилому будинку літ. А-1: 1-1 - жила площею 27, 3 кв.м., 1-4 туалет площею 1,2 кв.м., 1-5 коридор площею 4,0 кв.м.; у прибудові А11: 1-9 спортивна зала площею 21,2 кв.м., 1-7 роздягальня площею 5,0 кв.м., 1-8 кладова площею 8,5 кв.м., частина 1-10 площею 6,2 кв.м., погреб В, споруди 3, 5, 11, що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 15)

У судовому засіданні також було встановлено, що для придбання зазначеної частини домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_17 позичили у відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 32 000 доларів США та 40 000 доларів США відповідно, що підтверджується поясненнями сторін та їх представників у судовому засіданні та матеріалами справи. (а.с. 177 том 1)

Судом встановлено, що 15.03.1996 року ОСОБА_15 та ОСОБА_1 на імя ОСОБА_7, у звязку із несвоєчасним поверненням ОСОБА_15 позичених у ОСОБА_7 на придбання 33/100 частин домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, грошових коштів, було оформлено довіреність строком дії на три роки, посвідчену державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_18, зареєстровано в реєстрі за № 6-448, за змістом якої ОСОБА_2Ф та ОСОБА_1 уповноважили ОСОБА_7 продати, подарувати, обміняти, заставити за ціною та на умовах на свій розсуд належну їм частину житлового будинку № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, оформити договір купівлі-продажу, дарування, міни, застави, отримати належні їм кошти, для чого ОСОБА_7 було надано право розписуватися за довірителів та виконувати дії, повязані з виконанням даного доручення, що підтверджується копією зазначеної довіреності та поясненнями позивачів та їх представника у судовому засіданні. (а.с. 5 том 1)

У судовому засіданні також було встановлено, що позичені у ОСОБА_7 грошові кошти на придбання вищезазначеного майна та проценти за користування ними були повернуті позивачами ОСОБА_2 у 1996 році ОСОБА_7 в повному обсязі, що також підтверджується поясненнями сторін та їх представників у судовому засіданні.

У судовому засіданні було встановлено, що 17.03.1997 року між ОСОБА_7, що діяв на підставі довіреності, та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11, за реєстром № 164, за умовами п. 1 якого ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 придбав 33/100 частини домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, що складається з А-1-1 жила 27,3 кв.м., 1-2 кухня 12,3 кв.м., 1-3 ванна площею 6,9 кв.м., 1-4 туалет 1,2 кв.м., 1-5 коридор 4 кв.м., у прибудові А-1: 1-6 коридор 7,0 кв.м., 1-7 роздягальня 5,0 кв.м., 1-8 кладова 8,5 кв.м., 1-9 хол 21,2 кв.м., погреб В, споруди № 3, 5, 2п1-2№9. За змістом п. 3 зазначеного договору продаж було здійснено за вісімнадцять тисяч гривень, ці обставини підтверджуються копією зазначеного договору. (а.с. 7 том 1)

В подальшому, як було встановлено у судовому засіданні, у договір купівлі-продажу від 17.03.1997 року, укладений між ОСОБА_7, що діяв на підставі довіреності, та ОСОБА_4, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11 були внесені виправлення, зокрема в частині предмета договору, а саме доповнено предмет договору спорудами літ. Б зубний кабінет, літ. В погреб, № 1-9 огородження, № 1-3 мощення, що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 29 том 1)

Право власності на придбані 33/100 частини домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську було зареєстровано у КП «ДМБТІ» за ОСОБА_4 27.03.1997 року, про що свідчить відповідна відмітка на договорі та копія технічного паспорту. (а.с. 29-37 том 1)

У судовому засіданні також було встановлено, що ОСОБА_4, після придбання у власність 33/100 частин домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, у вказаному домоволодінні не мешкав та не мав намірів мешкати, придбана ним частина домоволодіння не вибувала із володіння та користування ОСОБА_2, які продовжували постійно у ньому мешкати, а відтак ОСОБА_4 фактично не отримав на виконання укладеного договору купівлі-продажу від 17.03.1997 року належного йому за угодою майна, ці обставини підтверджуються поясненнями ОСОБА_4 у судовому засіданні.

Судом також було встановлено, що на виконання умов укладеного 17.03.1997 року між ОСОБА_7, що діяв на підставі довіреності, та ОСОБА_4 договору купівлі-продажу, позивачі ОСОБА_2 від ОСОБА_7, що діяв, виходячи зі змісту договору, від їх імені грошових коштів за продаж майна не отримували, що підтверджується поясненнями сторін та їх представників у судовому засіданні.

Крім того, згідно інформаційної довідки КП «ДМБТІ» від 10.06.2009 року № 6921 та від 23.06.2009 року № 7518 право власності на 33/100 частини домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську було зареєстровано 22.02.2008 року за ОСОБА_2 на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_19, за реєстром 1813. (а.с. 215, 235-236 том 3)

Судом було встановлено, що 03.02.1998 року слідчим СВ Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області лейтенантом міліції ОСОБА_20 було винесено постанову про порушення кримінальної справи № 630222 про підробку документів з метою їх подальшого використання за ознаками ст. 194 ч. 1 КК України в редакції Закону 1960 року, яка в подальшому на підставі ст. 6 п. 2 КПК України була закрита. Постановою прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська від 23.02.2000 року було скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками ст. 143 КК України відносно ОСОБА_4 та інших можливих осіб від 15.02.2000 року та порушено кримінальну справу відносно цих осіб за ст. 143 КК України в редакції Закону 1960 року. Постановою слідчого СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_21 від 14.05.2002 року у кримінальному переслідуванні відносно ОСОБА_7 за ознаками ст. 143 КК України було відмовлено. Постановою слідчого СУ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області капітана міліції ОСОБА_21 від 29.10.2004 року кримінальну справу № 630222 відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за фактом шахрайства було закрито у звязку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 143 КК України. Ухвалою судової колегії у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 09.08.2005 року постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2005 року про залишення скарги ОСОБА_2 без задоволення та постанову слідчого про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за фактом шахрайства від 29.10.2004 року було скасовано, кримінальну справу направлено прокурору м. Дніпропетровська для відновлення досудового слідства. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.10.2006 року було закрито кримінальну справу за фактом шахрайства у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. (а.с. 163, 175, 221 том 1; 98, 106-108, 182, 194-195 том 2)

У судовому засіданні також було встановлено, що право власності на інші 67/100 частин домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську зареєстровано у КП «ДМБТІ» за гр. ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.2003 року, що підтверджується довідкою КП «ДМБТІ» від 27.02.2009 року № 2267. (а.с. 183-184 том 3)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (1963 року).

Відповідно до ст. 41 ЦК України (1963 року) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Згідно ст. 224 ЦК України (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 228 ЦК України (1963 року) продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами.

Згідно ст. 48 ЦК України (1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

За змістом ст. 57 ЦК України (1963 року) угода, укладена внаслідок зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого або за позовом державної чи громадської організації. Якщо угода визнана недійсною з однієї з зазначених підстав, то потерпілому повертається другою стороною все одержане нею за угодою, а при неможливості повернення одержаного в натурі - відшкодовується його вартість.

Відповідно до ст. 59 ЦК України (1963 року) угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги первісних позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8, про визнання угоди недійсною, суд виходив з того, що угода, зокрема договір купівлі-продажу, в силу вищевказаних вимог закон, має бути обовязково спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обовязків. В даному випадку мова йде про те, що за наслідками укладення спірного договору купівлі-продажу цивільні права та обовязки первісних позивачів ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_4 мали змінитися відповідно до наслідків, що передбачені умовами договору купівлі-продажу, а саме ОСОБА_4, як покупець за договором, мав фактично отримати у власність майно, яке позивачі ОСОБА_1 мали йому передати, а останні, в свою чергу, повинні були одержати за нього грошові кошти у розмірі, який мав бути попередньо погоджений ними.

Як було встановлено у судовому засіданні, внаслідок укладення спірного договору купівлі-продажу не відбулася зміна цивільних прав та обовязків ані покупця, ані продавців відносно предмету договору, а саме у судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_4, як покупець за договором, фактично не отримав придбане ним за договором майно, не мав наміру виселяти продавців із спірної частини домоволодіння та мешкати у ньому. Крім того, суд також бере до уваги, що право власності на спірне майно на день розгляду даної справи зареєстроване не за ОСОБА_4, а саме за ОСОБА_2, що в свою чергу свідчить про не набуття ОСОБА_4 у власність майна за договором. Також, спірний договір купівлі-продажу не був виконаний і в частині отримання позивачами ОСОБА_2 за наслідками його укладення грошових коштів, а саме у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що продавці ОСОБА_2 за наслідками продажу майна отримали за це відповідну суму грошових коштів, зокрема від ОСОБА_7, який діяв від їх імені, та фактично мав передати отримані за угодою грошові кошти позивачам. Таким чином, суд приходить до висновку, що укладений між ОСОБА_2, від імені якої на підставі довіреності діяв ОСОБА_7, та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу 33/100 частин домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську від17 березня 1997 року не відповідає вимогам закону, зокрема ст.ст. 41, 224, 228 ЦК України (1963 року). Крім того, вирішуючи зазначені позовні вимоги, суд виходив з того, що сторони по спірній угоді, і це знайшло підтвердження у судовому засіданні, не визначили певну грошову суму за яку вчинено продаж частини домоволодіння, а зазначена в оскаржуваній угоді сума не відповідає фактичним обставинам.

Суд також, приходить до висновку про наявність зловмисної угоди представника позивачів ОСОБА_7 із ОСОБА_4, яка полягає у тому, що ОСОБА_7, розуміючи, що наявна у нього від позивачів довіреність підлягала використанню ним лише за умови невиконання позивачами перед ним грошових зобовязань щодо повернення боргу, які, як було встановлено у судовому засіданні, позивачі виконали у повному обсязі до укладення спірного договору-купівлі-продажу, скористався нею, при цьому не для задоволення особистих майнових потреб, як наслідок невиконання позивачами перед ОСОБА_7 взятих на себе боргових зобовязань, як це першочергово передбачалося, а в інтересах ОСОБА_4 При цьому, суд виходить з того, що зловмисна домовленість ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виразилася у використанні ОСОБА_7 виданої йому позивачами довіреності, за змістом якої він мав діяти фактично в їх інтересах, в інтересах ОСОБА_4, що відповідно підтверджується встановленим у судовому засіданні фактом не передання ОСОБА_7 позивачам за наслідками укладеного спірного договору грошових коштів.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених первісними позивачами позивних вимог та вважає за можливе їх задовольнити та визнати недійсним договір купівлі-продажу 33/100 частин домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, укладений 17 березня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Вирішуючи питання щодо наслідків недійсності зазначеного договору, а саме щодо повернення сторонами одна одній одержаного за угодою, суд виходить з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що сторони на виконання договору одна одній нічого не передавали, зокрема, ОСОБА_2 не передавали ОСОБА_4 майно, право власності на яке на день розгляду справи залишається зареєстрованим за ОСОБА_2, а ОСОБА_4 не передавав ОСОБА_2 грошові кошти, відтак суд приходить до висновку, про те, що угода фактично не відбулася, а все одержане за угодою вже знаходиться у кожної із сторін відповідно до передбачених наслідків недійсності угоди.

Вирішуючи вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні майном, суд виходив з того, що задоволення первісного позову виключає задоволення зустрічного позову у повному обсязі. Крім того, суд також бере до уваги, що заявлені ОСОБА_4 зустрічні позовні вимоги фактично не обґрунтовані, а саме у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт того, що ОСОБА_4 з моменту укладення спірного договору купівлі-продажу мав намр та бажання користуватися 33/100 частинами домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, а також будь-яким чином намагався вселитися до вказаного домоволодіння, а ОСОБА_10 відповідно чинили йому перешкоди, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи за первісним позовом, суд вважає необхідним судові витрати фактично понесені позивачами ОСОБА_2 зі сплати судових витрат у розмірі 120 грн. (а.с. 44 том1) покласти на відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у рівних частках по 60 грн. з кожного, а також, враховуючи, що судовий збір при зверненні до суду з позовом мав бути сплачений ОСОБА_2 у розмірі 1 % від ціни позову, що дорівнює 180 грн., а фактично був сплачений у розмірі 120 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на користь держави судовий збір у розмірі 60 грн., у рівних частках по 30 грн. з кожного.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за наслідками вирішення зустрічного позову відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові втрати покласти на позивача ОСОБА_4

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 41, 48, 57, 59, 224, 228 Цивільного кодексу України (1963 року), ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Договір купівлі-продажу 33/100 частин домоволодіння № 58 по пр. Гагаріна у м. Дніпропетровську, укладений 17 березня 1997 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнати недійсним.

ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (1333 Норт ОСОБА_22, кв. 5, м. Лос Анжелес, штат Каліфорнія, 90046, США), ОСОБА_7 (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Гусенко, б. 28) на користь держави судовий збір у розмірі 60 грн., у рівних частках по 30 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 (1333 Норт ОСОБА_22, кв. 5, м. Лос Анжелес, штат Каліфорнія, 90046, США), ОСОБА_7 (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Гусенко, б. 28) на користь ОСОБА_2 (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, б. 58), ОСОБА_1 (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Гагаріна, б. 58) у рахунок повернення судових витрат 120 грн., у рівних частках по 60 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жотвневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур