Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.,

суддів: Павлишиної А.Т. Фединяка В.Д.

секретаря Кіндрата В.П.

з участю: апелянта ОСОБА_1, представника апелянта ОСОБА_2,

ОСОБА_3, представників ТЗОВ «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» ОСОБА_5 та ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» до ОСОБА_1, Рогатинської міської ради, Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Рогатинської державної нотаріальної контори, третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Колективної фірми «Енергобудівник» про визнання недійсним договору куплі-продажу майнового комплексу від 29.12. 2001 року укладеного між Колективною фірмою « Енергобудівник» та ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 посвідченого нотаріусом Рогатинської державної нотаріальної контори, визнання недійсним договору дарування майнового комплексу від 4.03. 2002 року укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1 посвідченого нотаріусом Рогатинської державної нотаріальної контори, визнати недійсним договір куплі-продажу майнового комплексу від 4.03. 2002 року укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_1

_______________________________________________________________________________Справа № 22-ц- 4051/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Поглод О.В.

Категорія 5 Доповідач Матківський Р.Й.

Михайловичем посвідченого нотаріусом Рогатинської державної нотаріальної контори, визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» право власності на майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатині який складається з з прохідної площею 18,8 м.2. навісу, вбиральні, огорожі та воріт з апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду від 11 червня 2010 року

в с т а н о в и л а:

В квітні 2010 року після уточнення позовних вимог представник Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» звернувся в суд із зазначеним позовом обґрунтувавши його тим, що рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.08. 2009 року відновлено корпоративні права Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» та визнано не чинними рішення Рогатинської міської ради від 17.12. 2001 року про оформлення права колективної власності на майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатині за Колективною фірмою « Енергобудівник» та свідоцтво про право власності на майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатині виданого міською радою 28.12. 2001 року КФ «Енергобудівник».

Дане рішення набрало законної сили, тому у колективної фірми « Енергобудівник» не було законних підстав передавати у власність за договором куплі-продажу майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатині 29. 12. 2001 року фізичним особам ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, а вони відповідно відчужувати це майно за договором куплі-продажу та дарування 4.03. 2002 року відповідачу ОСОБА_1

Рішенням Рогатинського районного суду від 11 червня 2010 року позов задоволено. Визнано недійсними договір куплі-продажу майнового комплексу від 29.12. 2001 року укладеного між КФ «Енергобудівник та покупцями ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, договір куплі продажу майнового комплексу від 4. 03. 2002 року укладеного між продавцем ОСОБА_9 та покупцем ОСОБА_1, договір дарування майнового комплексу від 4.03. 2002 року укладеного між дарувальниками ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та обдарованим ОСОБА_1, Визнано за ТОВ АТФ «Торговий комплекс» право власності на майновий комплекс базару в місті Рогатині по вулиці Галицькій 6а.

На дане рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу в якій просить його скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апелянт ОСОБА_1 в скарзі зазначає, що суд першої інстанції постановив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Суд повинен був при вирішенні спору керуватись нормами ЦК в редакції 1963 року, оскільки позивачем оспорювались правочини укладені 29.12. 2001 року та 4.03. 2002 року, та застосувати строк позовної давності, який пропущений, а позивач не просив його продовжити.

Сторони за договором куплі-продажу від 29. 12. 2001 року стали добросовісними набувачами і суд на підставі ст. 388 ЦК не вправі був позбавляти їх майна.

Суд не взяв до уваги ту обставину, що ОСОБА_5 не є директором ТОВ « АТФ «Торговий комплекс» відповідно до рішення зборів засновників від 10.02. 2002 року, що підтверджено рішенням господарського суду від 5. 05. 2009 року, тому він не вправі був видавати доручення представнику для звернення в суд.

Згідно акту прийому передачі майнового комплексу від 4. 01. 2002 року КФ «Енергобудівник» передав, а позивач ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» в особі директора ОСОБА_5 прийняв у власність майновий комплекс який був предметом договору куплі-продажу від 29.01. 2001 року.

Апелянт ОСОБА_2 зазначає, що судом першої інстанції не притягнув до участі у справі як відповідачів її та інших сторін по договорах, припинивши їхні права за договорами куплі-продажу та дарування.

Суд не звернув уваги на її клопотання про відкладення справи для отримання правової допомоги, чим порушив її право на пред»явлення зустрічного позову.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 5. 05. 2009 року підтверджено, що ОСОБА_5 не є директором ОСОБА_4 фірми «Торговий комплекс», тому не мав належних повноважень для звернення з даним позовом.

Суд не визначив вартість майна за яким визнав право власності за позивачем та у резолютивній частині не зазначив на яке саме майно визнав право власності. Не взято до уваги пояснення представника в судовому засіданні, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з позовом. Суд повинен був врахувати, що угоди куплі-продажу та дарування укладенні належними власниками, тому не було підстав для визнання їх недійсними.

Вислухавши доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1, представника апелянта ОСОБА_2, ОСОБА_3, які вимоги скарги підтримали, представників ТЗОВ «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які вимоги скарги не визнали, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до заявлених позовних вимог представник ТЗОВ «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» просив визнати недійсними договір куплі-продажу майнового комплексу базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатині від 29.12. 2001 року укладеного між продавцем Колективною фірмою « Енергобудівник» та покупцями ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, договір куплі-продажу ? частини цього ж майнового комплексу від 4.03. 2002 року укладеного між ОСОБА_9 від імені якої діяв батько ОСОБА_5 та ОСОБА_1, договір дарування ? частин цього х майнового комплексу від 4.03. 2002 року укладеного між дарувальниками ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та обдарованим ОСОБА_1, визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» право власності на майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатин.

Суд першої інстанції задовольняючи позов на підставі ст. ст. 21, 230, 655, 656ЦК та Закону «Про власність» вважав, що оскільки рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.08. 2009 року визнано не чинними рішення Рогатинської міської ради від 17.12. 2001 року про оформлення права колективної власності на майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатині за Колективною фірмою «Енергобудівник» та свідоцтво про право власності на майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатині виданого міською радою 28.12. 2001 року КФ «Енергобудівник», останній не будучи власником не мав права на відчуження майнового комплексу за договором куплі продажу від 29. 12. 2001 року, а у зв»язку з цим не мали права в послідуючому відчужувати майновий комплекс і інші власники по договору куплі-продажу та дарування від 4. 03. 2002 року.

Однак постановляючи таке рішення суд першої інстанції неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, суд дійшов висновку про задоволення позову без з'ясування всіх обставин справи, які підлягали встановленню у даній справі та неправильно застосував норми матеріального права.

Позивач оспорює договора куплі-продажу та дарування, які були укладені у 2001 та 2002 роках, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України, тому відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК до даних правовідносин повинен застосовуватись підстави, порядок і наслідки укладення оспорюваних договорів які регулюються Цивільним кодексом Української РСР.

Вирішуючи спір про визнання договору купівлі-продажу від 29.12.2001 року недійсним та договорів від 4. 03. 2002 року , суд першої інстанції повинен був встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони тощо.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені ст. 48 ЦК. Відповідно до ч. 1 цієї статті, недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону. Названою статтею також передбачено особливі наслідки недійсності угод, зокрема, кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Зокрема, інші наслідки, передбачені у ст. 225 ЦК УРСР, відповідно до якої якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває право власності лише у тих випадках, коли згідно статті 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

Визнаючи недійсним договір купівлі-продажу майнового комплексу від 29.12.2001 року, укладений між Колективною фірмою «Енергобудівник» як продавцем та ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 від імені якої діяв батько ОСОБА_5, як покупцями , суд першої інстанції виходив з того, що Колективна фірма «Енергобудівник» фактично не мав права володіти, користуватись та розпоряджатись об'єктом нерухомості, оскільки рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 19.08. 2009 року визнано не чинними рішення Рогатинської міської ради від 17.12. 2001 року про оформлення права колективної власності на майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатині за Колективною

фірмою « Енергобудівник» та свідоцтво про право власності на майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатині виданого міською радою 28.12. 2001 року КФ «Енергобудівник».

З огляду на вимоги ст. 225 ЦК УРСР, ст. 145 ЦК УРСР та аналогічні норми ст.ст. 388, 658 ЦК для вирішення питання чи набули ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 права власності на майно при передачі його колективною фірмою «Енергобудівник», а отже і права відчужувати його за спірним договором, суду першої інстанції належало з'ясувати: чи вибуло спірне майно від КФ «Енергобудівник» поза його волею; чи є ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 особами, які не знали і не повинні були знати про те, що КФ «Енергобудівник» не має права його відчужувати (добросовісний набувач); оплатно чи безоплатно набуло майно за договором.

Відповідно до Статуту встановлено, що засновником ТЗОВ «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» була Колективна фірма «Енергобудівник», яка відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 29 грудня 2001 року передала свої корпоративні права ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8

При розгляді справи в апеляційному порядку повною мірою встановлено відсутність підстав вважати, що спірне майно власника - Колективної фірми «Енергобудівник» вибуло із його володіння поза його волею. ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 придбавши спірне майно за плату, згідно договору купівлі-продажу від 29. 12. 2001 року не знали і не могли знати, що Колективна фірма «Енергобудівник», не є власником майна і не мало право його відчувати.

Договора про відчуження майнового комплексу від 29.12. 2001 року та 4. 03. 2002 року оспорює директор ТЗОВ «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» ОСОБА_5, який разом із іншими був покупцем майнового комплексу для своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_10, а згідно договору куплі-продажу від 4.03. 2002 року як представник неповнолітньої дочки продав її ? частину ОСОБА_1

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_2, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 придбавши спірне майно за плату, згідно договору купівлі-продажу від 29. 12. 2001 року були добросовісними набувачами і власником майна відповідно до вимог ст. 145 ЦК УРСР, тому вправі були в послідуючому відчужувати майновий комплекс ОСОБА_1

На підставі ст.ст. 48, 145, 225 ЦК УРСР

Керуючись ст. ст. 218, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Рогатинського районного суду від 11 червня 2010 року скасувати та ухвалити нове.

В задоволенні позову представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» до ОСОБА_1, Рогатинської міської ради, Івано-Франківського обласного бюро технічної інвентаризації, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, Рогатинської державної нотаріальної контори, третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог Колективної фірми «Енергобудівник» про визнання недійсним договору куплі-продажу майнового комплексу від 29.12. 2001 року укладеного між Колективною фірмою « Енергобудівник» та ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 посвідченого нотаріусом Рогатинської державної нотаріальної контори, визнання недійсним договору дарування майнового комплексу від 4.03. 2002 року укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_1, визнати недійсним договір куплі-продажу майнового комплексу від 4.03. 2002 року укладеного між ОСОБА_9 та ОСОБА_1, визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 фірма «Торговий комплекс» право власності на майновий комплекс базару по вулиці Галицькій 6-а в місті Рогатин відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України на протязі двадцяти днів після дня набрання законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді А.Т. Павлишиної

ОСОБА_11