Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Фединяка В.Д.

суддів: Павлишиної А.Т., Пнівчук О.В.

секретаря Возняк В.Д.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2 її представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Надвірнянського районного суду від 9 листопада 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 і Зеленської сільської ради про визнання недійсними свідоцтва серії САС № 414908 про право власності на житловий будинок №1356 у с. Максимець Надвірнянського району виданого 19.01.2010 року ОСОБА_4 та свідоцтва про право власності на цей будинок у порядку спадкування виданого 26.02.2010 року державним нотаріусом Надвірнянської нотаріальної контори ОСОБА_1, посилаючись на те, що ? частина зазначеного житлового будинку належить їй на праві приватної власності. Проте, відповідачка незаконно виготовила технічну документацію на спірний будинок, в цілому зареєструвала цей будинок на покійну ОСОБА_4 після смерті якої успадкувала житловий будинок №1356 у с. Максимець Надвірнянського району.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 9 листопада 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_2 і визнано недійсним свідоцтво про право власності виданого 19.01.2010 року Зеленською сільською радою ОСОБА_4 на ? частину будинковолодіння №1356 у с. Максимець Надвірнянського

_____________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-6413/2010р. Головуючий у 1 інст. Вінтоняк М.Б.

Категорія 37 Суддя - доповідач Фединяк В.Д.

району та визнано недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за законом виданого 06.02.2010 року ОСОБА_1 на ? частину будинковолодіння №1356 у с. Максимець Надвірнянського району.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову, посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального і процесуального права, тому ухвалив помилкове рішення. На думку апелянта, суд не врахував того, що спірний будинок у цілому належав її покійній матері після смерті якої вона у встановленому законом порядку успадкувала цей будинок.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги і просить задовольнити скаргу.

ОСОБА_2 заперечує щодо задоволення апеляційної скарги і вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що житловий будинок у с. Максимець Надвірнянського району в 1975 році самовільно побудований батьками відповідачки і позивачкою та її покійним чоловіком. Цей будинок у 1993 році між ними був реально поділений і сільською радою їм відкрито окремі господарські номери: №1356 і №1357. Рішенням Зеленської сільської ради від 09.12.2003 року самовільне будівництво узаконено та дозволено оформити право власності на частину спірного будинку за позивачкою та її свекрухою відповідно на №1356 і №1357. Тому, оформлення права власності у цілому на спірний будинок за відповідачкою порушується право власності на частину спірного будинку належного позивачці.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов'язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку ОСОБА_2Д.) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та її свекруха покійна ОСОБА_4 поживали у спірному будинку, за окремими господарськими номерами вели окремі особисті селянські господарства і 09.12.2003 року отримали дозвіл на оформлення права власності на житлові приміщення відповідно на №1357 і на №1356.

Зазначені обставини підтверджуються даними, які містяться у довідці №147/02-22 від 23.07.2010 року виданій Зеленською сільською радою (а.с.17) та копіями рішень зазначеної сільської ради від 24.02.1993 року та 09.12.2003 року (а.с.85,89).

За таких обставин, відповідно ст. 392 ЦК України суд першої інстанції прийшов до правильного висновку задовольнивши позов ОСОБА_2, оскільки оформленням у цілому права власності на житловий будинок №1356 присілок Максимець - Бистриця у с. Максимець Надвірнянського району за ОСОБА_1 порушено право власності позивачки на ? частину цього житлового будинку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду викладених в оскаржуваному рішенні, тому не можуть бути підставою для скасування по суті правильного рішення суду лише з одних формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає оскаржуване рішення суду по суті правильним і таким, що постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстав для скасування цього рішення, за доводами апеляційної скарги не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Надвірнянського районного суду від 9 листопада 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з часу набрання законної сили.

ОСОБА_5 Фединяк

Судді: А.Т. Павлишина

ОСОБА_6