АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-7831/09 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кузнєцов В.О. В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2010 року м. Дніпропетровськ

08 лютого 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Приходченко А.П.

суддів - Кузнєцова В.О., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2009 року

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, Комунального виробничого житлового ремонтно - експлуатаційного підприємства Самарського району м. Дніпропетровська, треті особи : Управління - служба у справах дітей Самарської районної у м. Дніпропетровська ради, Лінійне управління на Придніпровській залізниці УМВС України на залізничному транспорті, про визнання права користування житловим приміщенням,

за зустрічним позовом Комунального виробничого житлового ремонтно - експлуатаційного підприємства Самарського району м. Дніпропетровська до ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, терті особи - Виконавчий комітет Самарської районної у м.Дніпропетровську ради, Лінійне управління на Придніпровській залізниці УМВС України на залізничному транспорті, про виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2007 року позивачі за первісним позовом звернулись до суду з позовом до Виконкому Самарської районної у м. Дніпропетровську ради та КВЖРЕП Самарського району м.Дніпропетровська про визнання права користування житловим приміщенням. Посилались на те, що ОСОБА_2, працюючи в органах внутрішніх справ з дозволу керівництва, у квітні 2004 року з членами сім'ї вселився до квартири АДРЕСА_1. Восени 2004 року він був звільнений з органів внутрішніх справ, але протягом чотирьох років він із сім'єю відкрито проживають та користуються квартирою, сплачують комунальні послуги, тому позивачі просили визнати за ними право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі.

У лютому 2008 року КВЖРЕП Самарського району м. Дніпропетровська звернувся до суду із зустрічною позовною заявою. Посилаючись на те, що зазначена квартира надавалася згідно рішення виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради та ордера № 424

Від 07.09.1990 року співробітнику лінійного відділу ОСОБА_5, який там фактично мешкав до червня 2004 року і знявся з реєстраційного обліку 25 березня 2005 року. Керівництво ЛВ на станції Нижньодніпровськ - Вузол зверталось з клопотанням про надання спірної квартири ОСОБА_2 та заступником голови Самарської районної у м. Дніпропетровську ради було надано згоду на повторне заселення з дотриманням житлового законодавства, але рішення про надання житлового приміщення виконавчим комітетом не приймалось та ордер ОСОБА_2 не надавався, у зв'язку з цим просили у первісному позові відмовити, задовольнивши зустрічний позов та виселити ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2009 року у задоволені первісного позову було відмовлено, зустрічний позов задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивачі за первісним позовом просили рішення суду скасувати та задовольнити їх вимоги, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом під час розгляду справи матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені первісного позову та задовольняючи зустрічний, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі за первісним позовом поселилися в спірній квартирі АДРЕСА_2 без законних підстав, а тому незважаючи на строк проживання у квартирі, право користування жилою площею не набули.

На адресу голови Самарської районної у м. Дніпропетровську ради був направлений лист ЛВ на станції Нижньодніпровськ - Вузол від 30.06.2004 року з проханням дозволити повторне вселення у квартиру АДРЕСА_3 ОСОБА_2, на що було отримана відповідь за № 21/1107 від 01.07.2004 року заступника голови ради про можливість повторного заселення квартири з дотриманням житлового законодавства ( а.с. 9 ). Ордер № 424 на вказане житлове приміщення було видано на ОСОБА_5 07.09.1990 року, який знявся з реєстраційного обліку 25 березня 2005 року. На ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такий ордер не видавався, рішення про дозвіл на вселення не приймалось.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідне рішення та ордер на вселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не приймались та не видавались /а. с. 11, 27/.

За вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні первісного позову з підстав, передбачених ст. ст. 61 ,63, 65 ЖК України.

Суд першої інстанції правильно вирішив спірні правовідносини в тому числі і по виселенню з підстав, передбачених ч. З ст. 116 ЖК України, оскільки ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її неповнолітня дочка ОСОБА_4 вселилися в спірну квартиру без законних підстав.

Посилання апелянтів на необхідне застосування ст. 109 ЖК України про виселення з наданням іншого жилого приміщення є безпідставними, оскільки відповідно до вказаної ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер. Такий ордер ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із неповнолітньою дочкою не видавався. Лист заступника голови з питань діяльності виконавчих органів Самарської районної у м. Дніпропетровську Ради не № 21/1107 від 01.07.04 року про вселення з дотриманням житлового законодавства, не можна вважати законною підставою для вселення у жиле приміщення.

Відсутність іншого житла, перебування на квартирному обліку у виконкомі Амур- Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, наявність у ОСОБА_3

неповнолітньої дочки не є підставами для відмови у задоволенні зустрічного позову про виселення без надання іншого жилого приміщення.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують. Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.

Судді: