Справа №2-4-6965/09 18.02.2010 18.02.2010 18.02.2010
Провадження №22-ц-410/10
Справа №22ц-410/10 Суддя першої інстанції Яворська Ж.М.
Категорія 45 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Довжук Т.С., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі судового засідання Бобуйок І.Ф.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4 та представника Архідержбудінспекції ОСОБА_5,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю ,,Буцефал" (далі ТОВ ,,Буцефал") на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2009 р. у справі за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємства ,,Інвестстрой Плюс" (далі ПП ,,Інвестстрой Плюс" і ТОВ ,,Буцефал" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

22 травня 2008 р. ОСОБА_6 подав до суду позов до ПП ,,Інвестстрой Плюс" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позивач вказував, що відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого йому 28 березня 2006 р. на підставі рішення Миколаївської міської ради від 22 грудня 2005 р., він є власником земельної ділянки, площею 447 кв. м, розташованої по вул. Потьомкінскій, 114/1, в м. Миколаєві.

На суміжній земельній ділянці, площею 650 кв. м, по вул. Потьомкінскій, 114, яка належить ПП ,,Інвестстрой Плюс", останній проводить самочинне будівництво семиповерхового житлового будинку для чого в квітні 2007 р. самовільно захопив земельну ділянку позивача, площею 447 кв. м, та суміжну земельну ділянку, площею 107,4 кв. м, яка належить територіальній громаді м. Миколаєва.

Посилаючись на порушення своїх прав власника земельної ділянки, після неодноразових уточнень позовних вимог, позивач просив суд усунути перешкоди в користуванні належної йому земельної ділянки шляхом відновлення її стану, зобовязавши відповідача демонтувати частину самочинного будівництва, яке розміщено на цій ділянці, демонтувати металевий паркан і не чинити йому перепон у користуванні вказаною ділянкою.

Ухвалою місцевого суду від 8 травня 2009 р. до участі в справі в якості відповідача залучено ТОВ ,,Буцефал", яке до цього приймало участь у справі як третя особа.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2009 р. позов задоволено частково. Ухвалено усунути перешкоди в користуванні належною ОСОБА_6 земельною ділянкою, площею 447 кв. м, що розташована в м. Миколаєві по вул. Потьомкінскій, 114/1. Зобов'язано ПП ,,Інвестрой Плюс" відновити за власні кошти стан земельної ділянки, що існував до порушення права власності позивача, шляхом демонтування частини самовільно побудованої будівлі - приямку розміром 2.6x12.3 м , що знаходиться на належній ОСОБА_6 земельній ділянці, і металевого паркану, яким огороджено земельну ділянку позивача з боку вул. Потьомкінської, а також не чинити позивачу перешкод в користуванні вказаною земельною ділянкою. В задоволенні позову до ТОВ ,,Буцефал" відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача ТОВ ,,Буцефал", посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, в межах заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідив обставини справи, належно оцінив надані сторонами докази і дійшов вірного висновку, що відповідно до ст. ст. 152, 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

В той же час, власник земельної ділянки також може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, запобіганням вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, а також застосування інших, передбачених законом, способів.

Крім того, ст. 212 ЗК України встановлено, що за рішенням суду самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку, виданого позивачу 28 березня 2006 р. на підставі рішення Миколаївської міської ради від 22 грудня 2005 р., йому на праві власності належить земельна ділянки, площею 447 кв. м, розташована по вул. Потьомкінскій, 114/1, в м. Миколаєві. А власником суміжної земельної ділянки, площею 650 кв. м, по тій же вулиці є ПП ,,Інвестстрой Плюс".

Навесні 2007 р. вказане підприємство на своїй земельній ділянці почало самочинне будівництво семиповерхового житлового будинку з трьохповерховою надбудовою, самовільно захопивши для розташування такої будови ще й указану земельну ділянку позивача та суміжну земельну ділянку, площею 107,4 кв. м, яка належить територіальній громаді м. Миколаєва.

В результаті перевірок, проведених Архідержбудінспекцією у Миколаївській області 24 червня, 23 липня, 28 жовтня і 25 грудня 2008 року та 3 лютого 2009 року, було встановлено, що будівництво вказаної нерухомості ПП ,,Інвестстрой Плюс" проводить самочинно, захопивши частини суміжних земельних ділянок, які належать позивачу і територіальній громаді м. Миколаєва, та з істотними порушеннями чинного законодавства у сфері містобудування. Зокрема, за відсутності дозволів на будівництво та на виконання будівельних робіт, передбачених Законом України ,,Про планування та забудову територій", відсутності належним чином затвердженого проекту будівництва, що вимагається Законом України ,,Про архітектурну діяльність", відсутності сертифікатів і паспортів на використані будівельні матеріали. А самі виконані будівельні роботи не відповідають установленим нормам і правилам.

На неодноразові приписи Архідержбудінспекції щодо припинення будівництва ПП ,,Інвестстрой Плюс" позитивно не реагувало, що привело до подачі прокурором Центрального району м. Миколаєва позовів до господарського суду Миколаївської області, в інтересах Миколаївської міської ради, про усунення порушень земельного законодавства.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13 січня 2009 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24 березня 2009 р., було ухвалено зобовязати ПП ,,Інвестстрой Плюс" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку,яка належить Миколаївській міській раді, площею 0,0107 га, по вул. Потьомкінскій, 114, у м. Миколаєві та привести її за власні кошти у придатний для використання стан.

Оскільки таке рішення суду не було виконано, а відповідач продовжував самочинне будівництво, то наступним рішенням господарського суду Миколаївської області від 22 квітня 2009 р. було ухвалено зобовязати ПП ,,Інвестстрой Плюс" знести за власний рахунок самовільно збудовані капітальні споруди по вул. Потьомкінскій, 114, у м. Миколаєві.

Однак, це рішення постановою Одеського апеляційного господарського суду від 14 липня 2009 р. було скасовано, у звязку з порушенням норм процесуального права, та винесена нова постанова про задоволення позову. Ухвалено зобовязати ПП ,,Інвестстрой Плюс" знести за власний рахунок указані вище самовільно збудовані капітальні споруди.

До участі в обох цих справах ОСОБА_6 залучався в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача. Вказаними судовими рішеннями було встановлено, що належна позивачу земельна ділянка була самовільно зайнята ПП ,,Інвестстрой Плюс" для розміщення вказаного будівництва. Частина земельної ділянки позивача, площею 21, 57 кв. м, знаходиться під указаним самочинним будівництвом.

В силу вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, встановленні зазначеними рішеннями господарських судів, щодо самовільного захоплення ПП ,,Інвестстрой Плюс" земельної ділянки, належної позивачу, для розташування самочинного будівництва, мають преюдиціальне значення при розгляді даної цивільної справи, а тому не підлягають доказуванню.

Ні на час ухвалення рішення місцевим судом, ні на момент розгляду справи апеляційним судом, указане самочинне будівництво не знесене, а спірна земельна ділянка позивачу не повернута.

Правильно встановивши такі обставини справи та надавши їм вірну правову оцінку, місцевий суд ухвалив обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Посилання апелянта на те, що суд поклав обовязки по знесенню самочинного будівництва на юридичну особу, яка не є його власником, не можуть бути прийнятими апеляційним судом до уваги через наступне.

З наданого відповідачами письмового, але нотаріально не посвідченого, договору купівлі-продажу від 3 січня 2009 р. слідує, що ТОВ ,,Буцефал" придбало у ПП ,,Інвестстрой Плюс" обєкт незавершеного будівництва семиповерхового житлового будинку з трьохповерховою добудовою, загальною площею 2010 кв. м, яке знаходиться в м. Миколаєві по вул. Потьомкінскій, 114.

Однак, цей договір не відповідає вимогам законодавства України щодо дійсності правочинів.

Так, імперативними приписами ст. ст. 181, 657 ЦК України встановлено, що вказане самочинне будівництво є нерухомим майном, а тому договори про його відчуження повинні укладатись у письмовій формі, підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

До того ж, визнання права власності на незавершене самочинне будівництво не допускається, оскільки це суперечить як нормі ч. 3 ст. 376 ЦК України, так і нормам ст. 331 цього ж Кодексу, якими встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Водночас ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. А якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Наслідки недотримання вказаних обовязкових законодавчих приписів при укладені договорів про відчуження нерухомого майна передбачені ст. ст. 203, 204, 209, 210, 215 ЦК України. Зокрема, недійсність таких правочинів в силу їх нікчемності. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

До висновку про нікчемність указаного правочину дійшов і Одеський апеляційний господарський суд у своїй постанові від 14 липня 2009 р. по вказаній справі.

Виходячи з таких положень законодавства України щодо правового статусу нерухомого майна, до якого відноситься і спірне самочинне будівництво, місцевий суд зробив правильний висновок, що його власником є ПП ,,Інвестрой Плюс", а тому і відповідати по предявленому позову повинно воно, а не ТОВ ,,Буцефал".

Наведені в апеляційній скарзі доводи про інші недоліки при розгляді справи не спростовують указаних висновків суду першої інстанції, не вплинули на суть ухваленого рішення, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ТОВ ,,Буцефал" відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 червня 2009 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: