Деснянський районний суд м.Чернігова
Справа № 2-60/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2010 року

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Логвіної Т.В.

при секретарі Тітовій О.Б.,

за участю сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, представників сторін ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні гаражем, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання угоди дійсною, визнання права власності на гараж, відшкодування моральної шкоди, третя особа автомобільний кооператив № 27

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить усунути перешкоди у користуванні належним йому гаражем № 106 блоку № 9 в авто кооперативі № 27 шляхом зобовязання ОСОБА_2 його звільнити та повернути ключі від гаражу, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2003 році між сторонами було укладено угоду в усній формі, відповідно до якої ОСОБА_1 дозволив ОСОБА_2 протягом трьох років користуватися своїм гаражем, а ОСОБА_2 сплатив йому наперед орендну плату у розмірі 250 доларів США та сплачував річні внески за гараж, домовленості щодо продажу даного майна не було. Після спливу трьох років ОСОБА_2 гараж не звільнив, чим перешкоджає позивачу користуватися своїм майном, у звязку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати угоду купівлі продажу гаражу дійсною, визнати за ним право власності на гараж № 106 блоку № 9 в авто кооперативі № 27 та стягнути з ОСОБА_5 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у 2003 році сторони уклали договір купівлі продажу гаражу в усній формі, що підтверджується розпискою ОСОБА_1 про отримання ним грошей від ОСОБА_2, передачею ОСОБА_1 ОСОБА_2 ключів від гаражу, паспорта на нього, показаннями свідків, сплатою ОСОБА_2 з 2003 року по даний час річних внесків та утриманням даного майна, що свідчить про правомірне набуття права власності на гараж.

ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Проти задоволення позову ОСОБА_2 заперечували, посилаючись на його безпідставність.

ОСОБА_2 у судовому засіданні позов ОСОБА_1 не визнав, свій позов підтримав та пояснив, що фактично між сторонами було укладено договір купівлі продажу гаражу в усній формі, на виконання умов якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 250 доларів США, про що ОСОБА_1 власноручно написав розписку, у подальшому ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 при свідках ще 300 доларів США, увесь час з 2003 року по даний час ОСОБА_2 утримує гараж, сплачує річні внески за нього та здійснив його ремонт, а ОСОБА_1 всупереч домовленості ухиляється від перереєстрації гаражу на ОСОБА_2 в установленому порядку. Представник ОСОБА_2 його позов підтримала та просила визнати договір купівлі продажу дійсним на підставі ст. 220 ч. 2 ЦК України, проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала.

Представник третьої особи - автомобільного кооперативу № 27 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомлені, суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 41, 44 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов'язків.

Угоди громадян між собою на суму понад сто карбованців, повинні укладатися у письмовій формі.

Згідно ст. 224 цього Кодексу за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином договір купівлі-продажу гаражу, вартість якого, виходячи з пояснень сторін, на той час складала біля 400 доларів США, підлягав укладенню в письмовій формі. Істотними умовами такого договору є досягнення домовленості про предмет і ціну предмету купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 46 ЦК УРСР недодержання простої письмової форми, що вимагається законом позбавляє сторони права в разі спору посилатися для підтвердження угоди на показання свідків, а у випадках, прямо зазначених у законі, тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 13.07.2003 року ОСОБА_1 було складено розписку про те, що він взяв у ОСОБА_2 250 доларів США в рахунок продажу гаражу № 106 блоку № 9 в авто кооперативі № 27.

З даної розписки вбачається відсутність домовленості про ціну предмета продажу, а випливає, що ОСОБА_2 лише частково розрахувався з ОСОБА_1 Також розписка не містить інформації про права та обов'язки сторін, не підписана покупцем, як стороною угоди.

Також, в обґрунтування своїх вимог про визнання угоди купівлі-продажу дійсною ОСОБА_2 посилається на наявність в нього оригіналу паспорта на гараж та на довідку автомобільного кооперативу № 27, в яких містяться дані про сплату ним річних внесків за гараж, що лише підтверджує факт утримання майна ОСОБА_2, але не укладення договору купівлі продажу.

Інші письмові докази, які б підтверджували укладення договору купівлі продажу гаражу, в матеріалах справи відсутні.

У матеріалах про відмову в порушенні кримінальної справи міститься пояснення ОСОБА_1 від 04.10.2007 року, в якому він зазначає, що взяв у борг від ОСОБА_2 525 доларів США та за дану послугу дозволив йому користуватися своїм гаражем.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній формі досягнуто домовленості по всіх істотних умовах.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано належних доказів про досягнення домовленості про істотні умови договору купівлі-продажу гаражу, зокрема про ціну предмету-продажу, а надана розписка по формі не відповідає вимогам Закону, які пред'являються для двосторонніх угод та не містить необхідної інформації щодо ціни, за відсутністю встановлених законодавством умов, необхідних для укладення правочину, суд доходить висновку, що між сторонами угоди купівлі продажу не укладено, а тому підстави для задоволення позову ОСОБА_2 відсутні.

Відповідно до ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні, у разі його порушення власник на підставі статті 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов ОСОБА_1 обґрунтований та підлягає задоволенню.

Також з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 46 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 60, 61, 88, 209, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, ст. ст. 41, 44, 46, 153, 224 ЦК України УРСР, ст. ст. 321, 391 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні гаражем № 106 блоку № 9 в авто кооперативі № 27, що належить ОСОБА_1, шляхом зобовязання ОСОБА_2 його звільнити та повернути ОСОБА_1 ключі від гаражу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 46 грн. у відшкодування сплачених судових витрат.

В задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, та апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя