26.05.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-1046 2010 р. Головуючий в І інстанції Охтень А. А.
Категорія: 6 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року травня місяця «26» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Семиженка Г.В.

Суддів Лободзінського С.В.,

ОСОБА_1

при секретарі Устименко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора на рішення Голопристанського районного суду від 28 травня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

19 травня 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно договору оренди земельної ділянки від 25 квітня 2009 року йому передано в оренду земельну ділянку площею 5,0384 га в с.Залізний Порт, на якій він збудував павільйони для торгівлі та відпочинку, за власні кошти.

Для оформлення права власності на збудоване нерухоме майно, він звертався до відповідача - ОСОБА_3 сільської ради, але відповіді не отримав.

Згідно ст.392 ТІК України має право пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Просив визнати за ним право власності на нерухоме майно: павільйон для торгівлі і відпочинку, що розташовані в с.Залізний Порт по вул.Морській Голопристанського району.

Рішенням Голопристанського районного суду від 28 травня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ним право власності на нерухоме майно - павільйон для торгівлі і відпочинку, позначені в технічному паспорті під літ.«А» площею 51 м2, літ.«Б» площею 69 м2, літ.«В» площе. 27 м2, літ.«Д» площею63,3 м2, літ.«Е» площею 55,2 м2, літ.«Ж» площею 18 м2, літ.«3» площею 70,2 м2, літ.«І» площею 27 м2, літ.«К» площею 69 м2, літ.«Л» площею 42 м2, що розташовані за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с.Залізний Порт, вул.Морська.

Не погоджуючись з рішенням суду, Херсонський міжрайонний природоохоронний прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права, просив його скасувати, а справу направити на новий розгляд.

В судове засідання апеляційної інстанцій сторони та прокурор не з'явилися, були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, що дає можливість згідно ст.305 ЦПК України розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія судців вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставини, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Проте судове рішенні постановлене з грубим порушенням вищезазначених вимог закону.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2 і визнаючи за ним право власності на нерухоме майно-павільйон для торгівлі і відпочинку, суд першої інстанції виходив з того, що на спірне самочинно збудоване нерухоме майно позивач має право відповідно до вимог статей 331, 376 Цивільного кодексу України.

Однак такого висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.2 ст.376 ЦК України).

Право власності на самочинно збудоване майно можне бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому поряду особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3 ст.376 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору оренди земельної

ділянки від 25 квітня 2005 року позивачу ОСОБА_3 сільською радою Голопристанського району передано в оренду 5,0384 га земельної ділянки, розташованої в с.Залізний Порт від бази відпочинку «Мрія» до бази відпочинку «Прибой» строком на десять років.

За умовами договору земельна ділянка передана в оренду для обслуговування пляжної зони і на якій заборонено самовільну забудову.

У висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28 березня 2005 року були встановлені обмеження використання земельної ділянки, а саме: недопустимість зміни цільового призначення та капітальне будівництво.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу під самочинно збудоване нерухоме майно надано земельну ділянку у встановленому порядку, а тому у суду першої інстанції не було законних підстав для визнання за ним права власності на спірні будівлі.

Крім того, згідно з п.1 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року №1243, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтвердженні державними приймальними колегіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування.

Суд не врахував і вищезазначених вимог закону, а також відсутність у позивача належно затвердженого проекту будівництва.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому воно підлягає скасуванню з постановленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонського міжрайонного природоохоронного прокурора задовольнити частково.

Рішення Голопристанського районного суду від 28 травня 2009 року скасувати і постановити нове.

Відмовити У реал ОСОБА_4 у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Г.В.Семиженко

Судді: С.В.Лободзінський, Л.П.Прокопчук

Копія вірна ОСОБА_1

от