Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів Соколовського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Довжинської Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі про визнання неправомірними дій щодо відмови щодо перерахунку пенсії та зобовязання здійснення перерахунку та виплати підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Богородчанського районного суду від 1 квітня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

09 лютого 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі про визнання неправомірними дій щодо відмови щодо перерахунку пенсії та зобовязання здійснення перерахунку та виплати підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни за період з 1 січня 2006 року по грудень 2009 року включно. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Відповідач в порушення ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни виплачував щомісячну надбавку до пенсії в меншому розмірі, ніж передбачено Законом, а тому недоплачена сума пенсії становить 6 309 грн. 80

коп.

Постановою Богородчанського районного суду від 1 квітня 2010 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в _______________________________________________________________________________ Справа № 22-ц- 1555/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Битківський Л.М.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_2

Богородчанському районі з приводу невиплати в повному обсязі надбавки ОСОБА_1 до пенсії та зобовязано відповідача перерахувати та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 30% від встановленого розміру мінімальної пенсії за віком з 9 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року включно.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3 грн. 40 коп. судового збору та 300 грн. сплачених витрат на правову допомогу, а всього 303 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі на дану постанову ОСОБА_1 посилається на те, що суд неправомірно застосував норми статті 99 КАС України, оскільки справа в апеляційному суду розглядається за правилами цивільного судочинства, а тому слід було застосувати ст. 268 ЦК України.

Крім того, Конституцією гарантовано право на відшкодування шкоди внаслідок прийняття нормативного акту, який визнаний неконституційним, а тому неправомірним є висновок суду про здійснення перерахунку тільки з часу визнання неконституційними законів, а не за всі роки.

Просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином був повідомлений.

Представник УПФ в Богородчанському районі в судове засідання не зявився, направив суду заяву у якій просить справу слухати у його відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером по віку, має статус дитини війни , а тому відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на соціальні гарантії, визначені цим Законом, зокрема право на підвищення пенсії на суму, що складає 30% мінімальної пенсії за віком .

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" призупинено на 2007 рік, з урахуванням статті 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Статтею 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

9 липня 2007 року Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, пункт 12 статті 71 та стаття 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України" були визнані такими, що не відповідають Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного суду України N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Отже в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Вирішуючи спір суд правомірно виходив з того, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону N 2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим допустило протиправну бездіяльність.

Разом з тим, зобовязуючи відповідача нарахувати та виплатити підвищення до пенсії ОСОБА_1 в межах річного строку позовної давності суд першої інстанції не врахував, що відповідно до частини 2 статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Таким чином суд першої інстанції неправомірно застосував річний термін позовної давності та обмежив період проведення перерахунку та виплати підвищення до пенсії.

Доводи апелянта про те, що відповідач зобовязаний нарахувати і виплатити надбавку до пенсії за 2006 рік не заслуговують на увагу, оскільки Законом України Про Державний бюджет на 2006 рік згідно його Прикінцевими положеннями визначено поетапне запровадження пільг дітям війни, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної ради України з питань бюджету. Оскільки порядок поетапного запровадження пільг дітям війни так і не був прийнятий і Конституційний Суд у 2006 році не розглядав звернень щодо визнання вказаного Закону неконституційним в тій чи іншій частині, і зокрема щодо призупинення дії ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, підстав вважати, що у 2006 році позивачу повинні були нарахувати та виплачувати підвищення до пенсії немає.

Необґрунтованими є і доводи ОСОБА_1 щодо виплати підвищення до пенсії за весь період 2007-2008 років, оскільки відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У звязку з цим постанова суду в частині визначення періоду проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 підлягає до скасування з ухвалення в цій частині нового рішення, яким слід визначити період проведення перерахунку та виплати підвищення до пенсії з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Постанову Богородчанського районного суду від 1 квітня 2010 року в частині визначення періоду проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким визначити період проведення перерахунку та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року.

В решті постанову залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: В.М. Соколовський

ОСОБА_3