Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-158/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Вобліковій О.В.,

за участю : позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 1 в м. Дніпропетровську цивільну справу № 2-158/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, про вселення та встановлення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи Дніпропетровське державне підприємство по перевезенню пасажирів та багажів Придніпровської залізниці, Управління житлового господарства ОСОБА_8 міської ради, Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, про визнання громадян такими, що не мали права на приватизацію житла, визнання свідоцтва про право власності на житло частково і свідоцтва про право на спадщину в цілому недійсними, про виключення з реєстру прав власності на нерухоме майно записів про набуття права власності на частину квартири, яка перебуває у спільній сумісній власності, на підставі свідоцтв про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

17.07.2006 року ОСОБА_11 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_12, третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування квартирою. (а.с. 2-4, т. 1)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Бондаренко Р.В. від 24.07.2006 року було відкрито провадження у даній цивільній справі. (а.с. 1, т. 1)

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2006 року позов ОСОБА_11 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_12, третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування квартирою було задоволено частково, а саме постановлено вселити ОСОБА_11 в квартиру АДРЕСА_1 та стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати. (а.с. 56, т. 1)

04.12.2006 року ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення. (а.с. 58-59, т. 1)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2007 року заочне рішення від 22.11.2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_12, третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування квартирою було скасовано. (а.с. 94, т. 1)

22.03.2007 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_11, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_4, Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину та припинення права власності на 1/5 частину в приватизованій квартирі з умовою її виплати. (а.с. 107-108, т.1)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Чорнобук В.І. від 16.08.2007 року цивільну справу № 2-2306/07 за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_11, третя особа Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання незаконним свідоцтва про право на спадщину та припинення права власності на 1/5 частину в приватизованій квартирі з умовою її виплати, було прийнято до свого провадження. (а.с. 156, т. 1)

10.03.2009 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про заміну позивача ОСОБА_11, який помер 06.07.2008 року, на його спадкоємця ОСОБА_1 (а.с. 253, т. 1)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Черновського Г.В. від 13.07.2009 року цивільну справу № 2-247/09 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа КЖЕП № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_8 державного підприємства по перевезенню пасажирів та багажів Придніпровської залізниці, Першої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори, Управління житлового господарства ОСОБА_8 міської ради, треті особи Відділ ГІРФО Жовтневого РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, КП «ДМБТІ», ОСОБА_6 про визнання свідоцтва про право власності на житло та заповіт частково недійсними, про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, про виключення з реєстру прав власності на нерухоме майно та зняття з реєстраційного обліку, було прийнято до свого провадження. (а.с. 1, т. 2)

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1, у своїй позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, в та у судовому засіданні посилалася на те, що ОСОБА_11 з 1977 року мешкав зі своєю дружиною ОСОБА_13 у однокімнатній квартирі № 54 у будинку № 3 на ж/м Тополь-3 у м. Дніпропетровську. У 1990 році вони зробили обмін квартири з ОСОБА_14 онукою ОСОБА_15, на квартиру АДРЕСА_1, де вони зареєструвались та почали проживати. Разом з ними там почали проживати донька ОСОБА_15 ОСОБА_9 з її чоловіком ОСОБА_4 та онукою ОСОБА_12 В квартирі № 54 у будинку № 3 на ж/м Тополь-3 зареєструвалась та почала мешкати ОСОБА_14, яку у 1995 році остання приватизувала. 07.08.1997 року квартира АДРЕСА_1 була приватизована на 5 осіб, у звязку з чим ОСОБА_11 на праві приватної власності стала належати 1/5 частина квартири. Після смерті ОСОБА_15, ОСОБА_11 успадкував 2/30 частин квартири АДРЕСА_1. 06.07.2008 року ОСОБА_11 помер. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_11, однак одержати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості у звязку із наявністю даного спору між співвласниками спірної квартири. Крім того, відповідачі обмежують позивача у користуванні спірним житлом, а тому позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування на 8/30 частин квартири АДРЕСА_1, вселити її до спірної квартири, встановити порядок користування спірною квартирою виділивши їй у користування житлову кімнату площею 12,2 кв.м. (а.с. 2-4, т.1; а.с. 10-13, 61-66, т. 2)

У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представники відповідачів проти позову заперечували, просили суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_11 ніколи не був членом сімї ОСОБА_14 та не мешкав у спірній квартирі. Окрім того виділити у користування позивачу окрему кімнату на можливо, оскільки в спірній квартирі мешкає 10 осіб.

Третя особа КЖЕП № 8 свого представника для участі у розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суду не повідомила. (а.с. 95, т. 2)

Позивачі за зустрічним позовом у своїй зустрічній позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, та представники позивачів за зустрічним позовом у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 07.08.1997 року ОСОБА_8 державним підприємством по перевезенням вантажів та пасажирів придніпровської залізниці було видано свідоцтво про право власності на житло, у відповідності із яким квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11, а також ОСОБА_15 Однак, ОСОБА_11 на час приватизації спірної квартири та у подальшому у ній не мешкав, а його дружина ОСОБА_15 вселилась у зазначену квартиру лише у 2001 році. 19.08.2003 року ОСОБА_15 померла. Спадкоємцями після її смерті стали ОСОБА_10 за заповітом, ОСОБА_9 та ОСОБА_11 за законом. Однак, ОСОБА_11 та ОСОБА_15 наприкінці 2000 року припинили сімейні відносини, у звязку з тим, що ОСОБА_11 періодично зникав з дому на тривалий час і проживав з іншою жінкою, відтак ОСОБА_11 не мав права на отримання у власність відповідної частини спірної квартири шляхом її приватизації, а також в порядку спадкування за законом після смерті його дружини, а тому позивачі просили суд поновити строк позовної давності, визнати ОСОБА_15 та ОСОБА_11 такими, які не проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1 на час її приватизації, а тому не мали права на набуття права власності, визнати свідоцтво про право власності на житло на квартиру АДРЕСА_1 від 07.08.1997 року недійсним, зобовязати відділ приватизації УЖГ виконавчого комітету ОСОБА_8 міської ради видати нове свідоцтво про право власності на житло, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 06.05.2004 року на імя ОСОБА_9 недійсним, визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 06.05.2004 року на імя ОСОБА_6 недійсним, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.06.2005 року на імя ОСОБА_11 недійсним, зобовязати КП «ДМБТІ» виключити з реєстру прав власності відповідні записи. (а.с. 107-108, 189-197, т.1, а.с. 45-53, т. 2)

У судовому засіданні представники відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним заявлені зустрічні позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним - проти зустрічного позову заперечувала, просила суд у задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на те, що викладені позивачами за зустрічним позовом посилання не відповідають фактичним обставинам справи, свідоцтво про право власності на житло та про право на спадщину за законом були видані правомірно. (а.с. 83-87, т. 2).

Третя особа за зустрічним позовом - Дніпропетровське державне підприємство по перевезенню пасажирів та багажів Придніпровської залізниці, свого представника для участі у розгляді справи не направило, про час та день розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. (а.с.81)

Третя особа за зустрічним позовом Управління житлового господарства ОСОБА_8 міської ради свого представника для участі у розгляді справи не направило, про час та день розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. (а.с. 95, т.2)

Третя особа за зустрічним позовом Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора свого представника для участі у розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суду не повідомила. (а.с. 95, т.2)

Третя особа за зустрічним позовом Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» свого представника для участі у розгляді справи не направило, про час та день розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки представника суду не повідомило. (а.с. 95, т.2)

Третя особа за зустрічним позовом Служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у

м. Дніпропетровську ради свого представника для участі у розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки представника суду не повідомила.

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_9 у судове засідання не зявилась, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. (а.с. 91)

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_10 у судове засідання не зявилась, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Вислухавши пояснення позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним, представників відповідачів за первісним позовом та представників позивачів за зустрічним позовом, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_12, ОСОБА_11 та ОСОБА_16 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.08.1997 року, виданого ОСОБА_8 державним підприємством по перевезенням вантажів та пасажирів придніпровської залізниці згідно з розпорядженням від 07.08.1997 року № 4513, належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1, що підтверджується копією зазначеного свідоцтва. (а.с. 8, т. 1)

Судом також встановлено, що 19.08.2003 року померла ОСОБА_15, про що відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську ОСОБА_8 обласного управління юстиції 17.03.2004 року було видано свідоцтво про смерть серії 1-КИ № 544158, що підтверджується копією зазначеного свідоцтва. (а.с. 12, т. 1)

У судовому засіданні також було встановлено, що 06.05.2004 року державним нотаріусом Першої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори ОСОБА_17 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_9 на 2/30 частини квартири АДРЕСА_1 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_6 на 2/30 частини квартири АДРЕСА_1. Також державним нотаріусом Першої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори ОСОБА_18 02.06.2005 року було видано додаткове свідоцтво про право на спадщину за законом на імя ОСОБА_11 на 2/30 частин квартири АДРЕСА_1, ці обставини підтверджуються копією спадкової справи № 995/2003. (а.с. 165-183, т. 1)

У судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_15, розмір часток власників у квартирі АДРЕСА_3 відповідає наступним: ОСОБА_11 2/30 та 1/5 частки, ОСОБА_6 2/30 часток, ОСОБА_12 1/5 частка, ОСОБА_9 2/30 та 1/5 частки та ОСОБА_4 1/5 частка, що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4, виготовленого КП «ДМБТІ» станом на 02.04.2004 року та копією інформаційної довідки. (а.с. 13-16, 19-22, т. 1)

Згідно довідки КЖЕП № 8 Жовтневого району № 2239, виданої станом на 2006 рік, ОСОБА_11 постійно проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та з 11.06.2003 року був зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується матеріалами справи. (а.с. 23, 182, т. 1)

Судом встановлено, що 06 липня 2008 року помер ОСОБА_11, про що 12.07.2008 року відділом реєстрації смерті ОСОБА_8 МУЮ Дніпропетровської області було зроблено запис в Книзі реєстрації смертей за № 5657 та видано свідоцтво про смерть ОСОБА_19 1-КИ № 230462, що підтверджується копією відповідного свідоцтва. (а.с. 231, т.1)

Судом також встановлено, що ОСОБА_11 за життя, а саме 10.03.2004 року склав заповіт, яким заповідав усе належне йому майно ОСОБА_1 та ОСОБА_20. 17.12.2008 року ОСОБА_1 подала до Першої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті її батька -ОСОБА_11 Також 19.12.2008 року ОСОБА_20 було подано заяву до Першої ОСОБА_8 державної нотаріальної контори, якою остання відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1, ці обставини підтверджуються копією спадкової справи № 1345-08. (а.с. 256-260, т.1)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року), Житлового кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

В силу ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей.

Згідно ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, та вирішуючи вимоги первісного позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_11, померлого 06.07.2008 року, на 8/30 частин квартири АДРЕСА_5 у

м. Дніпропетровську, суд виходить з того, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт правомірності набуття ОСОБА_11 права власності на 8/30 частин зазначеної квартири, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом після смерті її батька ОСОБА_11, у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1, та визнати за нею право власності на 8/30 частин квартири № 22, яка знаходиться у будинку № 2 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровську у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_11, померлого 06 липня 2008 року.

Вирішуючи вимоги позивача ОСОБА_1 про вселення у спірну квартиру, суд виходив з того, що позивач як співвласник квартири АДРЕСА_1, має право на володіння, користування та розпорядження належною їй часткою у спірній квартирі, а тому, враховуючи, що позивач не має можливості користуватися житловою площею вказаної квартири, оскільки відповідачі у добровільному порядку відмовляються надати позивачу можливість проживати у спірній квартирі, а також те, що такі їх дії чинять для позивача перешкоди у користуванні житловою площею квартири, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_21 до відповідачів щодо усунення їй перешкод у користуванні квартирою № 22 у будинку № 2 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровську шляхом її вселення у зазначену квартиру.

Вирішуючи вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_21 про визначення порядку користування спірною квартирою, виділивши їй у користування житлову кімнату площею 12,2 кв.м., суд, враховуючи інтереси кожного повнолітнього члена сімї та неповнолітніх членів сімї, технічні характеристики спірної квартири, вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими, а відтак такими, що задоволенню не підлягають.

Вирішуючи вимоги позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, суд виходив з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт неправомірності набуття ОСОБА_11 права власності на 1/5 частину спірної квартири в порядку її приватизації, а також 2/30 частини зазначеної квартири в порядку її спадкування за законом, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених зустрічних позовних вимог та вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити.

При цьому, суд критично оцінює посилання позивачів за зустрічним позовом на те, що ОСОБА_11 на час приватизації спірної квартири у ній не мешкав, оскільки у матеріалах справи відсутні відповідні доказі на підтвердження таких посилань позивачів за зустрічним позовом.

Суд також, не приймає до уваги посилання позивачів за зустрічним позовом на те, що ОСОБА_11 не мав права на спадкування 2/30 частин спірної квартири після смерті його дружини ОСОБА_15, оскільки він на той час в ній не мешкав, з огляду на те, що закон не повязує право на спадкування із обовязком спадкоємця мешкати із спадкодавцем на час смерті останнього.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає за необхідне судові витрати стягнути солідарно з ОСОБА_22, ОСОБА_4, ОСОБА_23 та ОСОБА_10 в дохід держави судовий збір в розмірі 42 гривень 61 копійки та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в сумі 30 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ч. 3 ст. 47 Конституції України, 317, 319, 321, 1217, 1220, 1235, 1301 ЦК України (2003 р.), ч. 4 ст. 9, 150, 155 Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 8 Жовтневого району м. Дніпропетровська, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, про вселення та встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 8/30 частин квартири № 22, яка знаходиться у будинку № 2 по пр. Карла Маркса у м. Дніпропетровську у порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_11, померлого 06 липня 2008 року.

Усунути перешкоди для ОСОБА_1 у користуванні квартирою № 22 в будинку № 2 по пр. Карла Маркса в м. Дніпропетровську, шляхом вселення ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_6.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1, треті особи Дніпропетровське державне підприємство по перевезенню пасажирів та багажів Придніпровської залізниці, Управління житлового господарства ОСОБА_8 міської ради, Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», Служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_10, про визнання громадян такими, що не мали права на приватизацію житла, визнання свідоцтва про право власності на житло частково і свідоцтв про право на спадщину в цілому недійсними та про виключення з реєстру прав власності на нерухоме майно записів про набуття права власності на частини квартири, яка перебуває у спільній сумісній власності, на підставі свідоцтв про право на спадщину відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровськ шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.В. Черновськой