Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-5024/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Чоха К.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу № 2-5024/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

04 серпня 2009 року ПАТ АКБ «Конкорд» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про розірвання договору, стягнення коштів. (а.с. 4-5)

Позивач у позовній заяві, з урахуванням уточнень, та представник позивача у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що 12 травня 2009 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений Договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 50.00.000094, на виконання умов якого, позивач надав, а ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 724 408 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних з кінцевим терміном повернення 11 травня 2010 року. Свої зобовязання за кредитним договором ОСОБА_4 належним чином не виконав, у звязку з чим у нього виникла заборгованість станом на 09 квітня 2010 року в розмірі 981 226,57 грн., яку відповідачі добровільно не погашають.

Тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив достроково розірвати Договір про надання відновлюваної кредитної лінії № 50.00.000094 від 12 травня 2009 року, стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за вказаним договором в розмірі 981 226,57 грн., крім того, покласти на відповідачів судові витрати по справі. (а.с. 4-5, 213-216)

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості та просив їх задовольнити. Вимоги стосовно дострокового розірвання договору визнав не актуальними, я звязку з тим, що на момент судового засідання, сплинув термін повернення кредитних коштів за договором.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6, позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 50.00.000094 від 12 травня 2009 року в розмірі 981 226,57 грн. не визнав, з тих підстав, що умови за вказаним договором ОСОБА_4 виконує належним чином, зокрема сплачує проценти за користування коштами. (а.с. 61-64).

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2, позовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за Договором про надання відновлюваної кредитної лінії № 50.00.000094 від 12 травня 2009 року в розмірі 981 226,57 грн. не визнав, з тих підстав, що ОСОБА_5 не є стороною даного договору, будь-яких інших договорів стосовно виконання зобовязань, щодо сплати кредиту та процентів ОСОБА_5 не підписувала. (а.с. 57-59)

Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.05.2009 року між позивачем та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 50.00.000094, за умовами якого позивач зобовязався надати у кредит грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості до 1 000 000 грн. на термін до 11.05.2010 року, а ОСОБА_4 зобовязався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки, що підтверджується копією зазначеного договору. (а.с. 11-13, 114-120)

У судовому засіданні було встановлено, що на виконання умов вказаного договору відповідач отримав 724 408,00 грн., що підтверджується відповідними заявами про видачу готівки (а.с. 9-10), а також не заперечувалось представниками відповідачів у судовому засіданні.

Встановлено, що позивачем на адресу відповідача ОСОБА_4 направлялись повідомлення про проведення перевірки цільового використання коштів, що підтверджується копіями повідомлень № 556/1 від 24.06.2009 року, № 877 від 17.11.2009 року та копіями поштових квитанцій (а.с. 7, 15, 198, 199).

Також було встановлено, що за наслідками даних перевірок службовими особами позивача було складено акти від 30.06.2009 року та 23.11.2009 року, відповідно до яких перевірки цільового використання кредитних коштів не були проведені з причини відсутності відповідача (а.с. 8, 197).

У судовому засіданні було встановлено, що у відповідача ОСОБА_4 перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором № 50.00.000094 від 12.05.2009 року яка, станом на 09 квітня 2010 року, становила 981 226,57 грн.(з яких: 724 408,00 грн. заборгованість за кредитом, 48 029 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 3 175,49 грн. за відсотками з 01.04.2010 року по 08.04.2010 року, 205 613,84 грн. штрафи та пеня), дані обставини підтверджуються поясненнями представника позивача у судовому засіданні та розрахунком заборгованості (а.с. 217).

Крім того, встановлено, що позивач порушив умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами у грудні 2009 року, що підтверджується відповідними довідками (а.с. 205, 206).

Судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_4, 03.08.2010 року та 03.09.2010 року сплатив по 12 305,01 грн. відповідно, на виконання умов договору № 50.00.000094 від 12.05.2009 року, що підтверджується копіями квитанцій № 37_12 від 03.08.2010 року та № 37_6 від 03.09.2010 року (а.с. 181).

Встановлено, що відповідач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_4 станом на 04 грудня 2009 року знаходились в зареєстрованому шлюбі з 12 липня 1992 року, що підтверджується копією актового запису та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с. 178-180).

Крім того, встановлено що ОСОБА_5 була дана згода ОСОБА_4 на отримання у позивача споживчого кредиту в сумі 1 000 000 грн., що підтверджується копією відповідної заяви від 12.05.2009 року (а.с. 202).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладених між сторонами договорів.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами п.п. 3.1.1 договору № 50.00.000094 від 12.05.2009 року позивач зобовязується надати кредит шляхом видачі готівки через касу в межах обумовленої договором суми.

За умовами п.п. 1.1., 3.3.3, 3.3.4 договору № 50.00.000094 від 12.05.2009 року відповідач зобовязаний сплачувати позивачу проценти та комісії в розмірах, в строки та в порядку визначені вказаним договором. Повернути в повному обсязі транші кредиту в строки визначені договором, а саме: до 11 травня 2010 року.

За умовами п.п. 3.3.2 договору № 50.00.000094 від 12.05.2009 року відповідач зобовязаний забезпечити позивачу можливість проведення перевірок, передбачених даним договором, при цьому забезпечити останнього всіма необхідними документами для здійснення таких перевірок та забезпечити наявність майна.

Розділом 4 договору № 50.00.000094 від 12.05.2009 року, передбачено відповідальність перед позивачем у вигляді сплати пені та штрафних санкцій у відповідних випадках порушення зобовязань, передбачених умовами даного договору, зокрема п. 4.3 зазначеного кредитного договору встановлено, що при порушенні будь-якої з вимог п.п. 3.3.2-3.3.8 відповідач зобовязаний сплатити штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеного п. 1.1. договору за кожний випадок.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що на момент винесення рішення сплинув строк повернення коштів за договором та відповідачами не було надано належних доказів повернення кредиту, суд приходить до висновку, що вимоги позивача, щодо стягнення основної суми кредиту в розмірі 724 408,00 грн., нарахованих відсотків в розмірі 48 029,24 грн. та 3 175,49 грн., а також штрафних санкцій за несвоєчасне повернення кредиту та пені в розмірі 5 613,84 грн. є обґрунтованими.

Оцінюючи надані сторонами у судовому засіданні докази, щодо застосування штрафних санкцій в розмірі 200 000 грн., суд приходить до висновку, що позивачем було правомірно нараховано штрафи, в розмірах, що були узгоджені сторонами п. 4.3 договору № 50.00.000094 від 12.05.2009 року, а саме: 100 000 грн. за невиконання умов п.3.3.3 договору, щодо сплати процентів та комісії у встановлені договором строки та порядку, а також 100 000 грн. за порушення умов п. 3.3.4 договору, щодо повернення в повному обсязі траншів кредиту в строки встановлені договором, оскільки, у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем ОСОБА_4 даних зобовязань.

Вирішуючи вимоги позивача щодо солідарного стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, суд критично ставиться до посилань представника позивача на норми ч. 4 ст. 65 СК України, відповідно до якої договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї, оскільки, даний кредитний договір не є договором щодо розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, тому суд вважає відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_5

Таким чином, вирішуючи вимоги позивача до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 981 226,57 грн., суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 у рахунок повернення заборгованості, з урахуванням несплачених відсотків, штрафів та пені, за кредитним договором № 50.00.000094 від 12 травня 2009 року 981 226,57 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» у рахунок повернення заборгованості, з урахуванням несплачених відсотків, штрафів та пені, за кредитним договором № 50.00.000094 від 12 травня 2009 року 981 226,57 грн., у рахунок відшкодування судових витрат 1730,00 грн., а разом 982 956,57 грн.

Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур