Комінтернівський районний суд м.Харкова
●Справа № 2-3712
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Юрєвої А.М.

при секретарі Галда С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації , в якому просив визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації щодо нарахування та виплати щорічної допомоги на оздоровлення, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи з порушенням Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати відповідачів здійснити перерахунок та виплату щорічної допомоги на оздоровлення , як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2007,2008,2009 роки в сумі 7667,50 гр. з урахуванням проведених виплат; зобовязати відповідачів призначити йому щорічну допомогу на оздоровлення , як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 2 групи інвалідності згідно зі ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що він є інвалідом 2 групи, має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії.

Він перебуває на обліку в ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення та має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних заробітних плат, згідно зі ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак зазначену допомогу у 2007-2009 роках йому виплачено у значно меншому розмірі ніж передбачено вищезазначеним законом.

За період з 2007 по 2009 роки йому недоплачено щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 7667,50 гр..

За його зверненням відповідач незаконно відмовив йому у перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача надав заперечення проти позову, у задоволенні якого просив відмовити посилаючись на те, що фінансування витрат, повязаних з реалізацією Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється за рахунок державного бюджету. Головним розпорядником кошів вищого рівня є Міністерство праці та соціальної політики України. Застосування Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи проводиться у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обовязковим для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади України, місцевими органами державної виконавчої влади. Соціальні виплати здійснено відповідно до Законів України « Про Державний бюджет України…..» на відповідний рік.

Представник Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечення проти позову.

З заперечень Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації вбачається, що центром, на підставі розпоряджень ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення проводяться нарахування, оформлення виплатних документів, їх подальша відправка до відділів звязку та банківських установ і складання відповідної звітності. Таким чином були нараховані та виплачені соціальні виплати ОСОБА_1. Крім того, Центр не має права вносити зміни до будь-яких нормативно-правових актів або самостійно визначати розміри соціальних виплат.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 000617 та має право на пільги і компенсації, встановлені законодавством України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи / а.с.9 /.

Крім того, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується довідкою МСЕК №024033 / а.с.10,11/

Відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 2 групи щорічна допомога на оздоровлення виплачується у розмірі пяти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до довідки Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації від 26.04.2010 року виплати на оздоровлення ОСОБА_1 складають по 120 гр. щороку за період з 2007 по 2009 роки, які здійснено у грудні 2007 року, липні 2008 року, лютому 2009 року / а.с.14/.

З листа ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації № 1352 від 06.05.2010 року вбачається, що щорічну допомогу на оздоровлення позивачеві призначено у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка для учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії складає 120,00 гр. / а.с.13/.

Згідно із ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», виключно законами України визначається мінімальний розмір заробітної плати.

Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень з 01 квітня по 30 червня 2007 року; 440 гривень з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень з 01 жовтня 2007 р. Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно п. 30 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік, з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі «Про соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення статті 29, пункту 13 статті 71, пункту 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, 3, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Відповідно до ст..59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2008 року складає 515 гр. на місяць, з 1 квітня 2008 року- 525 гр. на місяць, з 1 жовтня 2008 року- 545 гр. на місяць, з 1 грудня 2008 року- 605 гр. на місяць.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів» внесено зміни до Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» , «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Кабінету Міністрів України надано право визначати розміри соціальних виплат.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року зміни, внесені підпунктом 11 пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік і про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 28.12.2007 року №107-У1 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Рішення Конституційного Суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

У 2009 році положення Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не змінювався.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» мінімальна заробітна плата в 2009 році складає з : 1 січня -605 гр., 1 квітня - 625 гр., 1 липня-630 гр., 1 жовтня 650 гр., 1 грудня-669 гр..

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Наявність у позивача права на призначення йому щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі 5-х мінімальних заробітних плат є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст. 46 Конституції України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві підлягає застосуванню ст. 48 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з якої вбачається, що при визначенні розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не згадана вище постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Розмір виплат, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не відповідає визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру, кратному мінімальній заробітній платі

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що щорічна допомога на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 роки повинна бути нарахована та сплачена у розмірі пяти мінімальних заробітних плат на момент виплати, відповідно до Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , а не в розмірі 120 грн, розмір якої визначено постановою Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року « Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже у 2007 році відповідач повинен був сплатити позивачеві щорічну грошову допомогу на оздоровлення у розмірі 2300 гр. / 460 гр. х 5/, у 2008 році 2625 гр. / 525,00Х5/, у 2009 році- 3025 гр. / 605 х5/, а сплатив лише щороку 120 гр., а тому доплаті підлягає сума 7230 гр..

Судом також встановлено, що відповідач відмовив позивачеві у перерахунку розміру щорічної допомоги на оздоровлення, відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за 2007-2009 роки і відмову відповідача в перерахунку суд, з урахуванням вищевикладеного вважає неправомірною.

Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації провести ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2007,2008,2009 роки відповідно до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру 5 мінімальних заробітних плат, згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік», Законом України « Про Державний бюджет України на 2009 рік» на момент виплати та забезпечити її виплату.

Суд вважає , що вимога про зобов'язання відповідачів призначити йому щорічну допомогу на оздоровлення , як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 2 групи інвалідності згідно зі ст..48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» заявлена позивачем на майбутнє та не відповідає вимогам чинного законодавства.

Судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання та не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Тому , суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

У задоволенні позовних вимог про зобовязання ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації сплатити 7667,50 гр. заборгованості з виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2007,2008,2009 роки суд вважає за необхідне відмовити, оскільки нарахування сум щорічної допомоги на оздоровлення відноситься до повноважень ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення .

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 46 Конституції України, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V, Рішенням Конституційного суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішенням Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, Законом України «Про прожитковий мінімум», Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 нарахувати на сплатити йому щорічну допомогу на оздоровлення в розмірі 5 мінімальних зарплат за 2007,2008,2009.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації провести ОСОБА_1 перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення за 2007,2008,2009 роки відповідно до ст..48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розміру 5 мінімальних заробітних плат, згідно з Законом України « Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України « Про Державний бюджет України на 2008 рік»,Законом України « Про Державний бюджет України на 2009 рік» на момент виплати та забезпечити її виплату.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 / тридцять сім/ гр..

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 83 (вісімдесят три ) гр.. 00 коп..

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя -