Апеляційний суд Івано-Франківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2010р. м.Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано- Франківської області в складі:

головуючої: Павлишиної А.Т.

суддів: Девляшевського В.А., Матківського Р.Й.

секретаря : Балагури М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 30.12.2008 року,-

встановила:

15.03.2007р. ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 та Перегінської селищної ради про поділ земельної ділянки. Мотивував вимоги тим, що є власником квартири № 2 в двоквартирному будинку № 25 по вул. Січових Стрільців смт. Перегінську, де проживає з 1974р. Власником квартири №1 є ОСОБА_1 Ще з 1976р. фактично склався порядок користування земельною ділянкою біля будинку, однак, рішенням сесії Перегінської с/ради від 5.02.2007р. затверджено розподіл земельної ділянки, закріпленої за будинком № 25, який не відповідає фактичному, створює незручності у користуванні дворовою вбиральнею, вигрібною ямою, прибудовою до гаражу, на відведеній йому ділянці не може розвертатись своїм автомобілем, тому просив суд поділити земельну ділянку , залишивши у спільному користуванні двір, решту ділянки - за фактичним землекористуванням, а селищну раду зобов»язати видати документи про право власності на земельні ділянки. В процесі розгляду справи ОСОБА_2 доповнив позовні вимоги та просив визнати незаконним рішення сесії Перегінської с/ради від 10.03.2006р. та від 5.02.2007р., якими затверджено розподіл земельної ділянки, що не відповідає їх фактичному землекористуванню.

Я аналогічним позовом до ОСОБА_1 та Перегінської селищної ради

Справа №22-ц-2759/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В.

Категорія 45 Доповідач Павлишина А.Т.

17.04.2008р. звернулася ОСОБА_3, мотивуючи тим, що у 1998р. їй у приватну власність рішенням ради було надано 0.02га для будівництва літньої кухні, її чоловікові - ОСОБА_2, в 2003р. надано 0.464га , а ОСОБА_1 в 1998р. передано у власність 0.03 га, приблизно в таких розмірах вони з відповідачем і використовують земельну ділянку, тому рішення ради, що встановлюють інший порядок використання землі вважає незаконними.

28.05.2008р. з зустрічним позовом до Перегінської с/ради та ОСОБА_2 про визнання рішення незаконним звернувся в суд ОСОБА_1 Мотивував вимоги тим, що рішенням ради від 27.12.2003р. ОСОБА_2 незаконно передано у власність 0.0464га земельної ділянки, чим порушено вимоги ст.120 ЗК України щодо пропорційності розміру земельних ділянок часткам співвласників у будинку.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 30.12.2008р. позов ОСОБА_2Д, ОСОБА_3 задоволено . В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду та постановити нове, яким б позові ОСОБА_2Д та ОСОБА_3 відмовити, а його позов задовольнити мотивуючи тим, що висновки суду не відповідають встановленим судом обставинам справи, а також судом порушено норми як матеріального, так і процесуального права.

Зокрема, задовольняючи позов ОСОБА_2Д та ОСОБА_3, суд поділив між сторонами земельну ділянку без врахування фактичного землекористування та, вилучивши при цьому з його, ОСОБА_1, користування частину земельної ділянки.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Постановляючи рішення про задоволення позову ОСОБА_2Д та ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки та визнання права власності на землю та, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд посилався на те, що сторони є співвласниками житлового будинку № 25 по вул. Січових Стрільців смт. Перегінську , а тому земельну ділянку біля будинку площею 977 м.кв. слід розділити між ними відповідно до рішень Перегінської селищної ради від 1998р., 2003р. та 2008р.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він суперечить правилам п.8 ст.ЗЗ Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні » та ст.12 Земельного кодексу України про те, що повноваження щодо надання земельних ділянок, про передачу їх у власність та визначення меж цих ділянок належить відповідним радам як органам місцевого самоврядування.

За правилами статті 116 ЗК України громадяни та інші юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності не інакше як за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 в 1992р. приватизував (шляхом викупу) квартиру АДРЕСА_1 , а інша квартира (по вул.Січових Стрільців, 25 «а») приватизована ОСОБА_1 0.П. в 1998р. Також з матеріалів справи вбачається, що за даним будинком, який до приватизації квартир належав до комунальної власності, прибудинкова територія не числилась, межі її не визначались. Тому претензії сторін щодо розподілу між ними земельної ділянки біля будинку № 25, згідно ст.89, 120 ЗК України , відповідно до часток їхніх квартир в будинку не заслуговує на увагу.

Крім того, з представлених сторонами доказів (а.с. 109-112, 173,174) та пояснень сторін вбачається , що Перегінською селищною радою 28.07.1998р. та 27.12.2003р. приймалися рішення про надання ОСОБА_2Д , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 земельних ділянок, однак, межі цих земельних ділянок, наданих сторонам згідно рішень від 28.07.1998р. та 27.12.2003р. не визначались.

А так як передача земельних ділянок у власність чи користування громадян та визначення меж земельних ділянок відноситься до виключної компетенції органів місцевого самоврядування, тому оскаржувані ОСОБА_2Д та ОСОБА_3 рішення 10.03.2006р. та 5.02.2007р. селищною радою прийнято в межах її компетенції та на реалізацію прийнятих нею рішень , і прав позивачів, що визначаються ст..ст.125, 126 ЗК України, не порушують. Тому рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2Д та ОСОБА_3 слід скасувати та постановити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову безпідставністю.

В той же час суд , відмовляючи в позові ОСОБА_1, правильно мотивував своє рішення безпідставністю позовних вимог останнього, оскільки спірні земельні ділянки не є прибудинковою територією, а тому рішення в цій частині слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України , апеляційний суд -

ВИРІШИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Рожнятівського районного суду від 30.12.2008 року в частині позову Короля

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 скасувати і в цій частині постановити нове рішення : в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та Перегінської селищної ради про визнання рішень незаконними та поділ земельної ділянки відмовити.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набуває чинності негайно, однак може бути оскаржене в касаційному

порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з часу його проголошення.

Судді: А.Т. Павлишина

ОСОБА_5

ОСОБА_6