Справа № 2-2052/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 201 0р. Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді П.С.Невойта

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги "дітям війни", -

установив:

02.06.2010 року ОСОБА_2 звернулась з позовом до управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова про зобовязання відповідача нарахувати та виплатити недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу "дітям війни" з січня 2006 по 31 грудня 2009 року та з січня 2010р. по 30 червня 2010р.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 1 січня 2006 р. "дітям війни" повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Відповідачем всупереч вимог вказаного Закону така грошова допомога з січня 2006 по грудень 2009 рік та з січня 2010 року по 30 червня 2010 року їй виплачувалася не в повному обсязі. При цьому відповідач згідно ст.19, 22 Конституції України зобовязаний діяти на підставі та межах повноважень у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

В судове засідання позивач не зявилась просила справу розглядати у її відсутність.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення проти позову та у судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи, а тому у відповідності до ст.169 ЦПК України, розгляд справи слід провести у їх відсутності.

Зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, мотивуючи це наступним.

Законом України „Про соціальний захист дітей війни встановлено правовий статус дітей війни, визначено основи їх соціального захисту та гарантовано їх соціальну захищеність шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки.

Статтею 1 цього Закону визначено, що дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945 року) було менше 18 років. Позивач ОСОБА_3, яка народилась 10.11.1942 році, є дитиною війни (а.с. 7).

Статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Частина 2 ст. 8 Конституції України встановлює вимогу щодо законів України - всі вони приймаються виключно на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Частиною 3 ст. 22 Конституції України встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної

пенсії за віком. Відповідно до Закону України « Про Державний бюджет У 2007 рік» дія вказаної статті зупинена.

Проте, згідно рішення Конституційного Суду України від 09.07.07 р. № справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відпов! Конституції України положень статей 29,36, частини другої ст. 56, ч.2 ст. 62, ч.І ст. 7,9,12,13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст.98, 101, 103, 111 Закону У* «Про Державний бюджет України на 2007 рік» визнано таким, що не відп Конституції України п. 12 ст. 71 Закону України « Про Державний бюджет Україв 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України « Про соціаліі захист дітей війни «, з врахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. №10-рп/2008 виза неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Держиш бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", згц якого дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про ста ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічні грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пен виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

З дня ухвалення Конституційним Судом України рішення №10-рп/2008 визн; неконституційними положення пункту 41 розділу II Закону України "Про Держави бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", отже цього часу відновлено дію ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни».

Рішення Конституційного Суду України мають преюдиціальне значення для суі загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виник внаслідок дії положень статей, що визнані неконституційними.

Статтею 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» та відповідно І Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» Кабінету Міністрів України нада право у 2009-2010 роках встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, Р абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетний програмами.

Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної пла~ Відповідно дія цієї норми не поширюється на спірні відносини, оскільки роз зазначених соціальних виплат згідно із Законом України „Про соціальний захист ді війни залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що всупереч рішенням Конституційного Суду України, Зак України „Про соціальний захист дітей війни Управління Пенсійного фонду України Шевченківському районі м. Львова оспорювана позивачем надбавка з 09 липня 2007 по грудня 2007 року включно, з 22 травня по грудень 2008р. включно та з 01 січня по 31. 2009 року та з 01 січня 2010 по 30 червня 2010 року виплачувалась не в повному обсяз" тому слід визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо недоплати у 2007, 20 2009,2010 роках ОСОБА_2 щомісячного підвищення до пенсії, відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, а позов в частині виші підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 по грудня 2007 включно, з 22 травня по 31 грудня 2008 року включно, з 01 січня по 31 гру 2009 року та з 01 січня по ЗО червня 2010року підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 22, 64, 95 Конституції України, Законом України соціальний захист дітей війни, Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.31 року по справі № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року по справі №10-рп/2008, ст. 8,10,11,58,60,88,169,209,212,214,215 ЦПКУкраїни, суд-

вирішив:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова щодо невиплати у 2007 році та дії управління Пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова щодо недоплати у 2008- 2010 роках ОСОБА_2 місячного підвищення до пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України у Шевченківському районі м.Львова здійснити нарахування та виплату з 09.07.no 31.12.2007 року включно, донара- хування та виплату з 22.05. по 31.12. 2008 року, з 01.01 по 31.12. 2009 року включно та з 01.01. по 30.06.2010 року включно ОСОБА_2 щомісячного підвищення до пенсії в розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з врахуванням виплачених коштів за даний період.

У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданні після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_4