Справа 2-116/10
Номер провадження 2-116/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.10 року.Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом

ОСОБА_2 до

ОСОБА_3 про

розподіл майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя

ВСТАНОВИВ:

З позовної заяви слідує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2008 року, який на даний час розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Рахівського районного управління юстиції вчинено відповідний запис про розірвання шлюбу за №103 від 11.06.2008 року. Підчас перебування у шлюбі сторони 31.07.2008 року придбали автомобіль НОМЕР_1, зареєстрований у Рахівському МРЕВ ВДАІ, свідоцтво №АОС 650670, вартість якого при покупці становила 54160 гривень. Вказаний автомобіль знаходиться у відповідача. Зважаючи на те, що між сторонами згоди щодо розпорядження спірним майном, що є об'єктом спільної власності подружжя, не досягнуто, тому позивачка просить стягнути з відповідача в її користь вартість ? частини вартості автомобіля, а саме суму 27080 гривень та судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду, зокрема, 270 гривень судового збору, 30 гривень витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді та 30 гривень за надання юридичної допомоги.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, пояснив, що дійсно він придбав у кредит автомобіль, вартість якого він самостійно сплачує до цього часу. Відповідачка ні за час спільного проживання, ні після розірвання шлюбу коштів на погашення кредиту за автомобіль не надавала. На даний час ним не повернуто банку ще біля 30000 гривень. Вважає, що оскільки він самостійно сплачує кошти за автомобіль, тому він не являється спільною власністю. Просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.71 Сімейного кодексу України слідує, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі.

У пункті 23 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Зі змісту статті 328 Цивільного кодексу України слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до частинні статті 655 Цивільного кодексу України слідує, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Тобто покупцеві належить товар з того часу, коли він прийняв його та сплатив продавцеві його вартість.

Зі змісту статей 57, 60 Сімейного кодексу України слідує, що майно, набуте подружжям за час шлюбу за їхні кошти, належить їм на праві спільної сумісної власності.

З повідомлення Ужгородської філії Укргазбанку №0003 від 03 вересня 2010 року слідує, що 08.08.2008 року банком було укладено кредитний договір з ОСОБА_3 №181/08 на купівлю легкового автомобіля - СНЕRІ , моделі КІМО 1.3, та позичальником на день видачі довідки сплачено 19 761 гривню 94 копійки в рахунок погашення кредиту та 14466 гривень 42 копійки відсотків за користування кредитом. Станом на 02 вересня 2010 року заборгованість по поверненню кредитних коштів по сплаті процентів відсутня, залишок неповернутого кредиту становить 28982 гривні 06 копійок. Погашення кредиту, шляхом виплати страхового відшкодування не проводилося.

Згідно довідки Ужгородської філії Укргазбанку №0994 від 26.05.2010 року слідує, що належний ОСОБА_3 легковий автомобіль марки СНЕRІ , моделі Кімо 1.3, рік випуску - 2008, колір сірий, номер шасі LVVDB12B48D11679, тип легковий комбі - В, реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно договору застави (транспортний засіб) №181/08- 01 від 08 серпня 2008 року, є забезпеченням повернення кредитних коштів за кредитним договором №181/08 від 08.08.2008 року. Вказаний договір застави посвідчено 08.08.2008 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Передачу в заставу легкового автомобіля вчинено за згоди дружини ОСОБА_3 - ОСОБА_2 У зв'язку з цим предмет застави - легковий автомобіль до закінчення дії кредитного договору та повного повернення кредитних коштів, сплати процентів і всіх необхідних платежів не підлягає розподілу як спільне майно подружжя.

Отже, судом встановлено, що автомобіль, який є предметом позову, був придбаний ОСОБА_3 у період шлюбу з ОСОБА_2 за кошти отримані у кредит, що були надані Укргазбанком. Зобов'язання за кредитним договором відповідач несе ще до цього часу, а спірний автомобіль являється предметом застави за вказаний договором, тобто це означає, що до повного погашення кредиту автомобіль марки СНЕRІ, моделі Кімо 1.3, рік випуску - 2008, колір сірий, номер шасі LVVDB12B48D11679, тип легковий комбі -В, реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуватиме в заставі банку, і в разі неплатоспроможності боржника банк матиме право звернути стягнення на заставлене майно для погашення заборгованості за кредитом. З 11 червня 2009 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, однак станом на 02 вересня 2010 року неповернутою за придбання автомобіля є сума 28982 гривні 06 копійок, обов'язок виплати якої, лежить на особі, яка її одержала, тобто на ОСОБА_3 У судовому засіданні було встановлено, що суму кредиту та відсотки за його користування сплачує саме ОСОБА_3

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, врахувавши конкретні обставини справи, а саме те, що автомобіль марки СНЕRІ, моделі Кімо 1.3, рік випуску - 2008, колір сірий, номер шасі LVVDB12B48D11679, тип легковий комбі -В, реєстраційний номер НОМЕР_2 був придбаний ОСОБА_3 у період шлюбу з ОСОБА_2, однак за кошти Укргазбанку, отримані у кредит на купівлю автомобіля, які ОСОБА_3 самостійно сплачує, інших доказів на підтвердження позовних вимог позивачкою не надано, тому позов ОСОБА_2 до задоволення не підлягає.

Також, у відповідності до ст.88 ЦПК України, не підлягають до стягнення з відповідача на користь позивачки судові витрати, понесені ним при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст.10,58,60,88,212,213,223 Цивільного процесуального кодексу України, 60,61,69 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна, що являється спільною сумісною власністю подружжя - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.І. Тулик