Марківський районний суд
Справа № 2-229/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" червня 2010 р.

Марківський районний суд Луганської області у складі головуючого

судді Логвіненка Т.Г. секретаря Грибєнік О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.Марківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського товариства «Вікторія» про розірвання договору купівлі- продажу майна та за зустрічним позовом приватного сільськогосподарського товариства «Вікторія» до ОСОБА_1 про визнання права власності на майно,-

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся з позовом про розірвання договору купівлі-продажу, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним.

Позивач є представником товариства співвласників майна на підставі довіреності від 18 березня 2010 року. 26.09.2003 року ними був укладений договір №19 купівлі-продажу майна загальною сумою 69440 гривен.

Згідно п. 2.1. відповідач зобовязався до 31.12.2003 року сплатити 20% вартості майна, до 31.12.2004 року - 40% вартості і до 31.12.2005 року - 40 % вартості майна.

Як йому повідомили співвласники товариства, відповідач не в повному обсязі виконав свої зобовязання перед ними. Позивач неодноразово звертався к відповідачу з вимогою про виконання зобовязання, але відповідач взагалі відмовлявся надавати йому якусь інформацію щодо виконання умов договору, посилаючись на те, що у представника не має належним чином оформлених повноважень. І навіть коли він офіційно оформив своє представництво, відповідач також відмовився виконати його вимоги. Позивач попередив про те, що має намір звернутись за захистом інтересів до суду і запропонував відповідачу укласти договір про визначення підсудності. Згідно укладеного договору місцем розгляду спору був визначено Марківський район Луганської області.

Просив розірвати договір купівлі-продажу № 19 від 26.09.2003 року.

Відповідачем, не погоджуючись з первісним позовом, було подано зустрічний позов про визнання права власності з наступних підстав:

Відповідачу, на підставі договору купівлі-продажу № 19 від 26.09.2003 року належить 16/100 часток токового господарства розташованого в с. Нижньобараниківка, Біловодського району, вул. Полякова, 1а. Це майно складається з складу з/б вартістю 16744 грн., ЗАВ-20 вартістю грн. 20000 грн., приміщення ваг 10 т вартістю 6137 грн., току з твердим покриттям вартістю 18692 грн. Загальна вартість майна 61573 грн.

Відповідач вважає, що в повному обсязі виконав свої зобовязання по договору купівлі-продажу, володіє, розпоряджається та використовує це майно, а позивач по первісному позову не визнає право власності відповідача на нього.

В звязку з цим просив визнати своє право власності на вказане майно.

В судовому засіданні позивач за певісним позовом свої позовні вимоги підтримав, одночасно заявивиши про те, що доказів, що підтверджують його вимоги він надати не може, своїм правом на допомогу суду щодо витребування необхідних доказів, яке йому було розяснено скористатися не бажає.

Представник відповідача по первісному позову позов не визнав, пояснив, що свої зобовязання перед продавцями підприємство виконало, а тому відсутні нормативні підстави для задоволення первісного позову, разом з цим, просив задовольнити свій зустрічний позов, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем по первісному позову не надано жодних доказів на обґрунтування своїх позовних вимог, від запропонованої допомоги суду, щодо витребування доказів, він відмовився. При таких обставинах, суд вважає, що в позовних вимогах ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Вікторія» про розірвання договору купівлі-продажу № 19 від 26.09.2003 року, слід відмовить за необґрунтованістю.

Щодо, зустрічного позову, то суд вважає його таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно наданого правочину - договору купівлі-продажу № 19 від 26.09.2003 року, ПСП «Агрофірма «Вікторія», придбало 16/100 часток токового господарства розташованого в с. Нижньобараниківка, Біловодського району, вул. Полякова, 1а. що складається з: складу з/б вартістю 16744 грн., ЗАВ-20 вартістю грн. 20000 грн., приміщення ваг 10 т вартістю 6137 грн., току з твердим покриттям вартістю 18692 грн., загальною вартістю 61573 грн. Факт укладення договору та його дійсність сторонами визнаються.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідач по зустрічному позову порушив цивільне право ПСП «Агрофірма «Вікторія», оспорюючи належність ПСГП «Агрофірма «Вікторія» 16/100 часток токового господарства розташованого в с. Нижньобараниківка, Біловодського району, вул. Полякова, 1а. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, зустрічний позов ПСГП «Агрофірма «Вікторія» підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 328, 392 Цивільного кодексу У країни,-

ВИРІШИВ

1)
В позовних вимогах ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Вікторія» про розірвання договору купівлі-продажу № 19 від 26.09.2003 року, відмовити за необґрунтованістю.

2) Позовні вимоги приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Вікторія» до ОСОБА_1 про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

3)

4)

5) Визнати право власності приватного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Вікторія» на 16/100 часток токового господарства розташованого в с. Нижньобараниківка, Біловодського району, вул. Полякова, 1а. що складається з: складу з/б вартістю 16744 грн., ЗАВ-20 вартістю грн. 20000 грн., приміщення ваг 10 т вартістю 6137 грн., току з твердим покриттям вартістю 18692 грн., загальною вартістю 61573 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Т.Г.ЛОГВІНЕНКО