Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2-667/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: позивачаОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
відповідачаОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду із згаданим позовом, в якому просила визнати за нею право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1. Свої вимоги обґрунтовує тим, що згадану квартиру придбано в період шлюбу і вона є спільною сумісною власністю подружжя.

В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позову з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на тому, що квартиру придбано за його власні кошти.

Представник третьої особи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та представник Полтавського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до залу суду не зявилися, направивши заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Розглянувши справу в межах позовних вимог, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов ОСОБА_3 є обґрунтованим і підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02 вересня 2005 року (а.с.8), його було розірвано за рішенням Комсомольського міського суду від 19 жовтня 2009 року (а.с.10).

Проводячи поділ майна подружжя, в межах заявлених вимог, суд, визначаючи обсяг спільно нажитого майна та джерело і час його придбання, виходить з того, що сторони не заперечують тієї обставини, що в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстроченням платежу від 22 листопада 2005 року (а.с.13) вони придбали у власність квартиру АДРЕСА_1 вартістю 117123 грн., з яких: 17123 грн. одержані продавцем при підписанні договору, а решту 100000 грн. покупець сплатив повністю 22 листопада 2005 року, кредитними коштами, наданими Банком «Фінанси та Кредит» ТОВ (п.3 згаданого договору).

22 листопада 2005 року між Банком «Фінанси та Кредит» ТОВ, з однієї сторони, та ОСОБА_5, з іншої сторони, укладено кредитний та іпотечний договори, на підставі яких відповідач отримав кредит в розмірі 100000 грн., передавши у заставу спірну квартиру. Того ж числа між банком та позивачем ОСОБА_3 укладено договір поруки (а.с.16-28).

Згідно відомостей, отриманих від ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які сторонами не оспорюються, в період шлюбу, тобто до 30 жовтня 2009 року ОСОБА_5 сплатив заборгованість за кредитним договором в розмірі 6511,43 грн., після розірвання шлюбу 93488,57 грн. (а.с.62).

Таким чином, в період шлюбу подружжям сплачено 23634,43 грн. (17123 + 6511,43) від вартості квартири, що становить 1/5 її частку.

Згідно положень ст.ст.60 та 63 СК України згадана частка квартири є обєктом спільної сумісної власності подружжя, по відношенню до якого сторони мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання ним.

Відповідно до частки у праві власності на квартиру, позивач має право власності на 1/10 частки спірної квартири (1/5 : 2), а відповідач має право власності на 9/10 частки спірної квартири.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову відповідач ОСОБА_5 наголошував на тому, що кошти, якими в період шлюбу сплачувався кредит за квартиру, він заробив самостійно в той час, коли його дружина (ОСОБА_3В.) не працювала і за станом здоровя знаходилася вдома. Тому він вважає, що позивачка не має права власності на спірну квартиру.

Але суд не приймає цих доводів до уваги, так як відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі покладаються судом на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 70 грн.56 коп. ((585,62 + 120) : 10).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.64-71 СК України, ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/10 частку квартири АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 70 грн.56 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно.

Суддя: В.В. Крикливий