Справа №22ц-1471/ 2010 р. Головуючий у 1 інстанції: Серьодкіна І.М.
Категорія: 34 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Юхименка А.Г.,

Суддів: Курій Н.М., Мікуш Ю.Р.,

Секретаря Качмар М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 15 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ЛКП «Цитадель-Центр» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2010 року частково задоволенопозов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ЛКП «Цитадель-Центр»про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 8074 (вісім тисяч сімдесят чотири ) гривні 17 копійок матеріальної шкоди, 500 гривень моральної шкоди та судові витрати в сумі 119 гривень 50 копійок, а всього 8693(вісім тисяч шістсот девяносто три) гривні 63 копійки.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2. В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом не було взято до уваги, що факт залиття квартири позивачів, яке сталося саме з її вини, вона не визнавала, оскільки на її думку, матеріальну шкоду позивачам було завдано внаслідок підвищення тиску в системі під час проведення ремонтних робіт системи водопостачання і водовідведення працівниками ВАТ «Львівводоканал».

Також, районним судом було помилково прийнято до уваги комерційний кошторис, який подали суду позивачі, оскільки в даному кошторисі відсутні підтверджуючі документи про те, що ПП «Виробничо-комерційна фірма «ІВЕР»» має право проводити оцінку нанесеної шкоди та Акт ЛКП «Цитадель-Центр» від 17.04.2009р., який складено з порушенням чинного законодавства.

Крім того, покликається на те, що у суду не було підстав для задоволення моральної шкоди, оскільки позивачами не було подано доказів щодо моральних страждань.

В апеляційній інстанції відповідач ОСОБА_2 та її представник підтримали апеляційну скаргу, просили рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позовних вимог повністю.

Представник позивачів ОСОБА_5 просив відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з таких встановлених судом обставин та прийнятих доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира № 2А, будинку № 52 по вул. Коперника у м. Львові, в якій мешкають позивачі, належить їм на підставі Свідоцтва про право власності № 26968 від 07 вересня 1994 року. Залиття квартири відбулося внаслідок неохайного користування санітарно-технічними приладами мешканцями квартири №4 в цьому ж будинку (відповідачем ОСОБА_2І.). При цьому залито стелю кухні пл.1,60 кв. м. та пошкодженоелектропроводку.

До такого висновку суд першої інстанції прийшов на підставі Акту ЛКП «Цитадель-Центр» від 17.04.2009 р. (а.с.9).

Як на підставу визначення матеріальної шкоди, суд покликався в рішенні на кошторис щодо ремонту кухні квартири АДРЕСА_1, складений ПП «Виробничо-комерційної фірми «ІВЕР» (а.с.10-15), в якому вартість ремонтних робіт становить 8074 грн.14 коп.

Зазначивши в рішенні, що вказана сума відповідачкою не спростована, суд стягнув її з відповідачки на користь позивачів.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивачів, та стягуючи з відповідача на їх користь 500 грн. моральної шкоди, суд виходив з того, що внаслідок залиття стелі кухні квартири, в такій була пошкоджена електропроводка, тому позивачам були завдані певні незручності, оскільки, останні змушені були займатись ремонтом. Крім того, позивачі витратили час на проведення обстеження квартири для з'ясування розміру матеріальних збитків, звертались до юристів за наданням правової допомоги. Все це завдало їм та моральної травми.

Проте такі висновки не відповідають дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги, і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Згідно із ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 62 ЦПК України визначає, що сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» пояснення осіб, отримані не за процедурою допиту свідків, не можуть використовуватися як засіб доказування.

Предметом позовних вимог є матеріальна та моральна шкода.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст. 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вимогу про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8074 грн.14 коп. позивачі обґрунтовували тим, що така шкода була їм заподіяна внаслідок неправомірних дій відповідача, зокрема, щодо неохайного користування нею санітарно-технічними приладами,в результаті чого була залита кухня їх квартири, що підтверджується Актом ЛКП «Цитадель-Центр» від 17.04.2009 р., складеного працівниками ЛКП «Цитадель-Центр» та кошторисом виготовленим ПП «Виробничо-комерційної фірми» ІВЕР», і при цьому, як на правову підставу для задоволення позовних вимог, посилались на статтю 1166 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На твердження представника позивачів в суді апеляційної інстанції позивачами було проведено ремонт кухні. В той же час, позивачі та їх представник будь-яких належних та допустимих доказів про понесені затрати на проведення такого ремонту не надали.

Колегія суддів критично оцінює докази подані позивачами суду першої інстанції на підтвердження позовних вимог, з огляду на наступне.

ПП «Виробничо-комерційна фірма «ІВЕР»», яка склала кошторис, не є спеціалізованою організацією - суб'єктом оціночної діяльності, відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 року, а також, у відповідності з положеннями Закону України «Про судову експертизу» організацією, якій надано право на проведення будівельно-технічної експертизи щодо вартості майна і збитків, що підлягають відшкодуванню.

Крім того, в кошторисі шифри та номери позицій нормативів не відповідають ДБН Д.2.4.-2000, тобто зазначено виконання робіт та розцінки із суттєвими розходженнями з нормативами, а саме:

1) позиція нормативу Р5-2-1 - передбачає розбирання перегородок із гіпсових плит, а у кошторисі зазначено - зняття оздоблювання стелі із пінопластових касетонів;

2) позиція нормативу Р12-67-8 - передбачає очищення фасадів вручну, у кошторисі - очищення поверхні стелі та стін від клею та ґрунтовки та їх просушення від грибка;

3) позиція нормативу Р12-71-3 передбачає суцільну шпаклівку раніше поштукатурених поверхонь фасадів цементно-полівінілацетатною сумішшю з колиски, у кошторисі вказано - суцільну шпаклівку поверхні стін та стелі.

Крім того, в порушення вимог листів Держбуду України від 24.02.2005 р. № 7/8-134 та Держитлокомунгоспу України від 24.02.2005 р. № 4/3-260, вказаний вище кошторис не був складений на підставі дефектного акту, в якому повинні були бути зазначені конкретні ушкодження та їх причинний зв'язок із залиттям.

Також, в Акті ЛКП «Цитадель-Центр» від 17.04.2009 р. не вказано про пошкоджені касетони та вагонку, а в п.1, 2, 3, 20, 21, 22 кошторису ПП «Виробничо-комерційної фірми «ІВЕР»» зазначені роботи та вартість матеріалів по облаштуванню стін та стелі саме цими матеріалами, що свідчить не про відновлювальний ремонт кухні і встановлення електропроводки на залитій площі, а ремонт зі значними покращеннями та встановлення нових елементів.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Акт від 17.04.2009 р. про залиття квартири (без встановлення дати залиття) складено працівниками ЛКП «Цитадель-Центр» без дотримання вимог п. 2.3.6. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», які затверджено Наказом №76 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2006 року щодо форми та змісту складання відповідного акту.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було передбачених законом підстав зробити висновок щодо наявності вини відповідача у заподіяній матеріальній шкоді позивачам в розмірі 8074 грн.14 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За загальним правилом, немайнова шкода, завдана особі іншою особою відшкодовується винною особою за наявності її вини.

Оскільки в спірних правовідносинах вини відповідача колегією суддів не встановлено, то вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягає.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити, рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2010 року скасувати, та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ЛКП «Цитадель-Центр» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартиривідмовити за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись п. 2 ч.1 ст.307, п. 2,3 ч. 1 ст. 309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 15 лютого 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволені позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третьої особи ЛКП «Цитадель-Центр» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Львівської області Курій Н.М.