Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-134/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю : позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО», ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Дніпропетровській області, Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «ВЕСКО», про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2006 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» про стягнення моральної шкоди. (т. 1 а.с. 2-6)

22.06.2009 року ОСОБА_1 змінив свої позовні вимоги, звернувшись до Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська в порядку ст. 31 ЦПК України з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО», ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5 про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди. (т. 1а.с. 224-229)

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2009 року цивільну справу № 2-205/2009 за позовом ОСОБА_1С.а до Твариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО», ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди було прийнято суддею

ОСОБА_6 до свого провадження. (т. 1а.с. 230)

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.05.2010 року, постановленою у судовому засіданні, до участі у розгляді справи у якості третіх осіб було притягнуто Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Дніпропетровській області та Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «ВЕСКО». (т. 2 а.с. 3)

Позивач у позовній заяві, з урахуванням уточнених позовних вимог, та представник позивача у судовому засіданні посилалися на те, що в період з 25.12.2005р. по 26.12.2005р., виконуючи наказ УДСО УМВС України в Дніпропетровській області від 23.12.2005р. № 6830, позивач здійснював охорону та супроводження цінного вантажу, що належав ТОВ «АЛЛО», під час його перевезення. 26.12.2005р. на автомобільній дорозі Сімферополь-Дніпропетровськ відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Мерседес Бенц 311», д/н НОМЕР_1, в якому позивач здійснював супроводження вантажу, порушив Правила дорожнього руху України, виїхав в кювет та зіткнувся з деревом, в результаті чого позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Красногвардійського районного суду АР Крим від 26.04.2006р. водія ОСОБА_5, який перебував із ТОВ «АЛЛО» у трудових відносинах, було визнано винним у скоєні зазначеного ДТП. Таким чином, в результаті неправомірних дій ОСОБА_5 позивачу було завдано моральної шкоди. Крім того, договір перевезення вантажу, укладений між ТОВ «АЛЛО» та ОСОБА_7, спадкоємцем якого є ОСОБА_4, позивач вважає удаваним правочином, таким що вчинений для приховування іншого правочину, а саме договору оренди транспортного засобу, оскільки зовнішнє волевиявлення сторін при його укладенні не узгоджувалося з їх внутрішньою волею, а тому позивач просив суд визнати договір перевезення вантажу № 0106 Тр від 01.06.2005 року удаваним правочином та встановити, що цей правочин був вчинений для приховування іншого правочину, а саме договору оренди транспортного засобу, та стягнути з відповідача ТОВ «АЛЛО» у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 200 000 грн. (т. 1 а.с. 2-6, 141-145, 224-229)

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач - ТОВ «АЛЛО», свого представника для участі у розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки представника суду не повідомив. (т.2 а.с. 9-10)

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про час та день розгляду справи була повідомлена належним чином, суду надала заяву від 18.05.2010 року, у якій просила суд розглядати справу за її відсутності. (т. 2 а.с. 1)

Третя особа - ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, про час та день розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. (т. 2 а.с. 13-14, 18-19)

Представник третьої особи - Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Дніпропетровській області, у судовому засіданні зазначив, що позов є обґрунтованим та просив його задовольнити.

Третя особа ЗАТ «СК «ВЕСКО», свого представника для участі в розгляді справи не направила, про час та день розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки представника суду не повідомила. (т. 2 а.с. 17)

Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Дніпропетровській області, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 жовтня 2004 року між Управлінням державної служби охорони при УМВС України в Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» був укладений Договір № 54 про охорону цінних вантажів підрозділами Державної служби охорони при МВС України, що підтверджується копією відповідного договору. (т. 1 а.с. 10-15; т. 2 а.с. 20)

Згідно п. 1.1. вказаного договору, ТОВ «АЛЛО» доручає, а Управління ДСО при УМВС України в Дніпропетровській області здійснює силами СПМО «Титан» охорону цінного вантажу, у період перевезення на транспорті ТОВ «АЛЛО» за маршрутами, які вказуються у заявках ТОВ «АЛЛО» на кожний виїзд наряду Управління ДСО при УМВС України в Дніпропетровській області, з оплатою послуг Управління ДСО при УМВС України в Дніпропетровській області у відповідності з протоколом узгодження договірної ціни та актом виконаних робіт, підписаними повноважними представниками сторін. У заявках вказується необхідність надання Управлінням ДСО при УМВС України в Дніпропетровській області автомобіля супроводу. (т. 1 а.с. 10)

У судовому засіданні встановлено, що 24.12.2005 року до чергової частини УДСО при УМВС України в Дніпропетровській області надійшла заявка № 103/416 на здійснення охорони цінного вантажу ТОВ «АЛЛО» згідно договору № 54 від 25.10.2004 року у період з 14 год. 30 хв. 25.12.2005 року по 26.12.2005 року за маршрутом

Дніпропетровськ Запоріжжя Донецьк Макіївка Сімферополь Дніпропетровськ на автомобілі, що надається ТОВ «АЛЛО», що підтверджується копією відповідної заявки, копією наказу та копією Висновку службового розслідування обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю працівників СПМО «Титан» УДСО при УМВС України в Дніпропетровській області. (т.1 а.с. 7, 18; т. 2 а.с. 23)

Судом встановлено, що 26.12.2005 року близько 10 год. 00 хв. на автодорозі Харків-Сімферополь-Севастополь на 591 км., сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті того, що ОСОБА_5, керуючи автомобілем «ОСОБА_8 311», д/н НОМЕР_1, не впорався з керуванням, виїхав на ліве узбіччя з подальшим виїздом у кювет, де допустив наїзд на дерево, ці обставини підтверджуються матеріалами справи. (т. 1 а.с. 8-9)

Судом також встановлено, що вироком Красногвардійського районного суду Автономної Республіки Крим від 26.04.2006 року, постановленим у кримінальній справі № 1-209/2006, ОСОБА_5 було визнано винним за ст. 286 ч. 2 КК України та обрано покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами. Цим же вироком суду ОСОБА_5 було звільнено на підставі ст.ст. 75-76 КК України від призначеного покарання, за умови, що він протягом випробного терміну двох років не скоїть нового злочину, що підтверджується копією зазначеного вироку. (т. 1 а.с. 8-9)

У судовому засіданні також було встановлено, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_1 було завдано тілесних ушкоджень, які за своїм характером відносяться до тяжких, ці обставини підтверджуються копією вироку та сторонами не заперечувались. (т.1 а.с. 8-9)

Згідно вищезазначеного вироку цивільний позов у справі не заявлявся. (т. 1 а.с. 9)

Судом встановлено, що згідно Товарно-транспортних накладних № 7854 та № 7855 від 25.12.2005 року, автопідприємством, яке надало автомобіль для перевезення вантажу ТОВ «АЛЛО» є ПП «Макаров», а водієм - ОСОБА_5, що підтверджується копіями відповідних накладних. (т. 1а.с. 195, 196)

Судом також встановлено, що 01 червня 2005 року між СПД ФО ОСОБА_7 та ТОВ «АЛЛО» був укладений Договір перевезення вантажу № 0106 Тр, згідно якого СПД ФО ОСОБА_7 зобовязався доставляти автомобільним транспортом довірений йому ТОВ «АЛЛО» вантаж (згідно із транспортною накладною) до пункту призначення, обумовленого в заявці, що подається ТОВ «АЛЛО» і видавати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а ТОВ «АЛЛО» зобовязалось сплачувати за перевезення вантажу встановлену договором плату, що підтверджується копією відповідного договору. (т. 1 а.с. 42-44)

У судовому засіданні також встановлено, що ОСОБА_7 мав Ліцензію Міністерства транспорту та звязку України на внутрішні перевезення вантажів Серії АБ № 152319, видану строком дії з 20.04.2005 року по 19.04.2010 року, що підтверджується копією відповідної ліцензії. (т. 1а.с. 140)

Судом у судовому засіданні встановлено, що ТОВ «АЛЛО» було подано до СПД ФО ОСОБА_7 заявку на перевезення вантажів автотранспортом для ТОВ «АЛЛО» за договором № 0106 Тр від 01.06.2005р., згідно якої дата подачі автотранспорту 25.12.2005 року, а адреса пункту призначення м. Запоріжжя, м. Донецьк, м. Макіївка,

м. Сімферополь, м. Дніпропетровськ, що підтверджується копією відповідної заявки. (т. 1 а.с. 82)

Згідно довідки про трудові відносини фізичної особи з платником єдиного податку, виданою Лівобережною МДПІ м. Дніпропетровська від 05.04.2005 року, ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах із субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 45)

Факт перебування ОСОБА_5 у трудових відносинах із ОСОБА_7 у період з 09.03.2005 року по 22.06.2006 року підтверджується також трудовим договором між працівником і фізичною особою від 09.03.2005 року, копія якого міститься у матеріалах даної цивільної справи, а також листом Самарського районного центру зайнятості, відповіддю УПФУ в Самарському районі м. Дніпропетровська. (т. 1 а.с. 73, 183, 198)

Судом у судовому засіданні також встановлено, що 22.06.2006 року помер ОСОБА_9. Спадкоємицею, майна в цілому ОСОБА_7, є його дружина ОСОБА_10, що підтверджується копією спадкової справи № 586/06. (т. 1а.с. 91-115)

У судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Мерседес Бенц 311», д/н НОМЕР_1, а саме ОСОБА_7, була застрахована ЗАТ «СК «Веско» на підставі Полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВА/0563498, що підтверджується копією полісу та сторонами не заперечувалось. (т. 1а.с. 67)

Судом також встановлено, що ЗАТ «СК «ВЕСКО» відповідно до Страхового акту № ВА/ 0563498-1 від 19.09.2006 року та Доповнення до вказаного страхового акту від 27.01.2007 року, було сплачено на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 4 832, 39 грн., ці обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечувались. (т. 1а.с. 66-72)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного кодексу України (2003 року).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», розяснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності та вирішуючи вимоги позивача до відповідача про визнання договору перевезення удаваним правочином, суд виходить з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт наявності у сторін договору перевезення, а саме у ТОВ «АЛЛО» та СПД ФО ОСОБА_7 умислу на приховання іншого ніж був укладений між ними правочину.

У судовому засіданні також не знайшов підтвердження факт встановлення між зазначеними особами інших ніж ті, що передбачені договором перевезення, правовідносин, а тому суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених в цій частині позовних вимог та вважає за необхідне у їх задоволенні відмовити.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача ТОВ «АЛЛО» у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, 200 000 грн., суд виходить з того, що підставою для звернення позивача із позовом стало те, що на думку позивача, саме діями водія відповідача - ТОВ «АЛЛО» йому було завдано моральної шкоди. Однак, у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт завдання позивачу шкоди з боку відповідача - ТОВ «АЛЛО», крім того, позивачем не було надано суду доказів на підтвердження обставин щодо завдання йому шкоди саме з вини відповідача - ТОВ «АЛЛО», а також судом не було встановлено у судовому засіданні наявності вини відповідача - ТОВ «АЛЛО» у завданні шкоди позивачу, а тому суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні його вимог до відповідача про відшкодування моральної шкоди у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України і приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним покласти судові витрати на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 235, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО», ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Дніпропетровській області, Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «ВЕСКО», про визнання договору недійсним та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровськ шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур