14.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-5325/2010 р. Головуючий в І інстанції Мусулевський Я.А Категорія: 27 Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця 14 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої: Кузнєцової O.A.

Суддів: Полікарпової О.М.

ОСОБА_1 при секретарі: Кримцевій 1.1 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комсомольського районного сиди м.Херсона від 08 липня 2010 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі Банк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Банку , третя особа- нотаріус ОСОБА_3 про розірвання кредитного І договору та зобовязання вчинити дії,

встановила:

Банк звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування

заявлених вимог посилався на те, що 31.08.2007 р. між ним та відповідачкою

укладено кредитний договір на придбання автомобіля, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 39 600 доларів США строком до

29.08.2014 року. Повернення кредитних коштів та сплата процентів за

користування ними мали здійснюватись у відповідності до графіку повернення

кредиту та сплати процентів. Виконання зобовязань за вказаним договором

забезпечено договором застави автомобіля.

Проте, в порушення укладених договорів, ОСОБА_2 не здійснює погашення заборгованості по кредиту та процентах, у звязку з чим, станом на серпень 2009 року її заборгованість становить 31 576 доларів США. Також відповідачкою порушено умови договору застави щодо обовязкового щорічного

страхування предмету договору застави. Позивач просить стягнути з

відповідачки заборговану суму в гривні та звернути стягнення на заставлене

майно.

ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до Банку, просила розірвати кредитний договір. При цьому посилалась на те, що Банком не задоволено її прохання про реструктуризацію боргу, неправильно розносяться

сплачувані неї суми по договору та не направлено їй письмову вимогу про

дострокове стягнення з неї кредитної заборгованості.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 08 липня

2010 року позов Банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на

користь Банку 259419,54 грн в рахунок погашення заборгованості за

кредитним договором, а в іншій частині позов залишено без задоволення.

Позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього

апеляційну скаріу, в якій посилається на неправильне застосування норм

матеріального права, порушення норм процесуального права, неналежну оцінку

доказів по справі і просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення,

яким позов Банку задовольнити в межах доведеного, а її позовні вимоги - в І повному обсязі.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник Банку просить її відхилити, вважаючи рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає її такою, що задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, районний суд виходив з того, що ОСОБА_2 не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась грошова заборгованість, дострокове стягнення якої передбачено умовами кредитного договору. У задоволенні зустрічного позову районний суд відмовив з тих підстав, що дії Банку по зарахуванню перерахованих ОСОБА_2 платежів відповідають вимогам Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні та Положення про порядок виконання банками документів на переказ коштів в іноземній валюті.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції і вважає, що судом повно та правильно встановлено обставини по справі, належно оцінено надані сторонами докази, а також правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між 1 сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту по І кредитному договору від 31.08.2007 року, за яким ОСОБА_2 отримала | кредитні кошти на строк до 29.08.2014 року включно, в сумі 39 600 доларів СІЛА зі сплатою 12 % річних (а.с.9-10). Станом на 05 серпня 2009 року заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 242551,04 грн (а.с.7).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором. Висновок суду ґрунтується на умовах кредитного договору.

27.04.2009 року та 27.07.2009 року Банк надіслав ОСОБА_2 рекомендованою поштою вимогу про дострокове повернення кредиту (а.с.31- 34). 20.08.2008 року ОСОБА_2 внесено до Херсонської філії Банку у Севастопольську філію 549,66 доларів СІЛА, які не були зараховані до сплат за вищезазначеним договором. У графі «призначення платежу» платником зазначено «погашення частини кредиту по КД №0140/07/11/СЬ від 31.08.2007 року» (а.с.60).

Доводи апелянта щодо неповідомлення її Банком про дострокове розірвання договору спростовуються матеріалами справи. Щодо посилання апелянта на відмову судом у задоволенні її клопотання про проведення судово- економічної експертизи з приводу визначення розміру заборгованості, як на процесуальне порушення, то судова колегія вважає його не суттєвим, оскільки судом перевірено факти, якими апелянт оспорює правильність нарахування заборгованості, їм дано оцінку, яка ґрунтується на законі.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, тобто належним виконанням зобовязання з боку відповідачки є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та у валюті, як це було визначено договором.

Обєктивні обставини, на які ОСОБА_2 посилається, як на такі, що перешкоджають їй у виконанні договору, не можуть бути підставою для розірвання кредитного договору, оскільки відсутність можливості виконувати зобовязання не звільняє особу від нього.

З урахуванням викладеного підстав для скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 08 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: