Справа №2-224/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2010 р. Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого - судді Тарасенко О.В.

при секретарі - Махоні Н.Ю.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представника 3-ї особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №5 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області цивільну справу за позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", третя особа: Управління Пенсійного фонду в Тернівському районі м. Кривого Рогу, про стягнення матеріальної шкоди у зв'язку з невчасним оформленням пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до з позовною заявою, яку неодноразово уточнював, до ВАТ «ПівнГЗК» про стягнення матеріальної шкоди у звязку з невчасним оформленням пенсії.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 в позові зазначив, що в 1993 році вийшов на пільгову пенсію з посади старшого майстра ВАТ «ПівнГЗК» , при виході на пенсію з пенсійною справою ні на підприємстві ні в пенсійному фонді .Після виходу на пенсію працював до серпня 2003 року за списком № 1 на тому ж підприємстві. В 2003 році здав документи до пенсійного фонду для перерахунку пенсії, з матеріалами справи також не знайомився. В березні 2005 року за його зверненням йому було видано виписку розрахунку стажу роботи і він дізнався , що до трудового стажу не включили роботу на чотирьох підприємствах і порушено його право на отримання пільгової пенсії. Так відповідач не зібрав належних документів з приводу його праці в технічному училищі № 8 м. (1,6 року), заводі ім.. Петровського м. Дніпропетровська (11 міс. 3 дні), Криворізькому металургійному заводі ім.. Леніна (3 роки 27 днів). Це стало причиною, що він не вийшов на пільгову пенсію ще в 1989 році і не отримав передбачену законом пенсію. Він самостійно в 2005 році зібрав усі належні документи с зазначених місць роботи і в січні 2004 року йому було проведено перерахунок пенсії. У звязку з безвідповідальністю працівників відділу кадрів відповідача, які відповідають за підготовку та надання у належні установи документів, він отримав пенсію на чотири роки чотири місяці пізніше аніж мав право і не отримав 6552 грн. , які просить стягнути з відповідача, а також судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, ОСОБА_1 пояснив, що з поданням адміністрації комбінату про призначення пенсії в травні 1993 року ознайомлений не був і підпис під поданням не його, а про порушення своїх прав дізнався лише у 2005 році, коли отримав розрахунок стажу роботи, проводити судово - почеркознавську експертизу не бажає.

Представник відповідача за дорученням ОСОБА_3 позов не визнала, пояснила, що ОСОБА_1 був прийнятий на комбінат 24.10.73 р. агломератником 7 розряду на фабрику огрудкування. Згідно ОСОБА_5 СРСР від 22.08.56 № 1173 ця професія віднесена до Списку №1. З 10.01.74 р. ОСОБА_1 був переведений на посаду майстра (старшого майстра) і в подальшому працював за Списком №2. 31.05.93 р. він подав заяву про призначення йому пенсії за віком. У поданні адміністрації комбінату №248 від 31.05.93 р., яке мається у матеріалах пенсійної справи, на підставі записів у трудовій книжці та інших документів йому було враховано загальний трудовий стаж - 36 р. З міс. 8 дн. та спеціальний стаж за Списком №1 - 7 р. 5 міс. 5 дн., а саме: з 09.05.58 р. по 07.07.58 р. - горновим доменного цеху Дніпродзержинського металургійного заводу (1 міс. 28 дн.); з 07.07.58 р. по 29.07.61р. - служба у лавах ОСОБА_6 (Зр. 22 дні); з 21.09.64 р. по 23.08.65 р. - горновим доменного цеху МЗ ім. Петровського (11 м. 2 дні); з 23.09.70 р. по 19.10.73 р . - машиністом вагон-вагів доменного цеху КМЗ ім. Леніна (3 р. 26 дн.); з 24.10.73 р. по 11.01.74 р. - агломератником фабрики огрудкування «ПівнГЗК» - (2 міс. 17 днів). Таким, чином, не відповідає дійсності твердження позивача про те, що поданні документів на призначення пенсії адміністрацією комбінату йому не с зараховані періоди роботи: з 21.09.64 р. по 23.08.65 р. - горновим доменного цеху МЗ ім. Петровського; (11 м. 2 дні) з 23.09.70 р. по 19.10.73р. - машиністом вагон-вагів доменного цеху КМЗ (З р. 26 дн.). Щодо періоду роботи з 09.05.58 р. по 01.11.58 р. горновим доменного це ДМЗ (5 міс.23 дні), то його було враховано частково - з 09.05.58 р. по 07.07.58 : (1 міс. 28 днів), оскільки згідно записів 1-2 у трудовій книжці з 07.07.58 р. позивач уже перебував у лавах ОСОБА_6. З поданням адміністрацій ОСОБА_1 був ознайомлений 31.05.93 р., про що свідчить його особистий підпис на ньому. Пенсія ОСОБА_1 була призначена на підставі п.а) ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» (набрав чинності з 01.01.92 р.) при неповному стажі роботи за Списком №1 (7р. 5міс.5 дн.) зі зниженням пенсійного віку на один рік за кожен рік роботи у шкідливих умовах праці (протокол комісії № 225 від 18.06.93 р. у матеріалах справи). Висновок позивача про те, що він мав право на призначення пенсії за віком ще у 1989 р. є неправомірним, а вимога про відшкодування шкоди у звязку несвоєчасним призначенням пенсій - необґрунтованою з наступних підстав. П.З «Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, професій, посад показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №383 від 18.11.05р., передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Станом на 05.02.89 р. (досягнення позивачем 50-літнього віку) чинними були наступні нормативні акти пенсійного законодавства: Закон СРСР від 14.07.56 р. «О государственных пенсиях»; ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 22.08.56 р. №1173 «Про затверджень списків виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на держави пенсію на пільгових умовах у пільгових розмірах». Згідно п.а ч.І та ч.2 ст. 9 Закону СРСР «О государственных пенсиях» працівники мали право на пільгову пенсію за Списком №1 у 50 років за наявності у них не менше 20 років загального трудового стажу, з яких не менше половини (тобто 10 років) - на відповідних роботах, що дають право на пенсію за списком №1. Згідно розділу 111, підрозділ 1 Списку №1, затвердженого ОСОБА_5 СРО №1173 право на пенсію мали машиністи вагон-вагів та електровозів у тунелях та їх помічники. У трудовій книжці позивача мається запис (б/н) про роботу з 23.09.70 р. по 19.10.73 р. (Зр. 27 дн.) машиністом вагон-вагів 8р. у Доменному цеху КМЗ ім Леніна, при цьому характер та умови виконуваної роботи не визначені. На підставі даного запису цей період не міг бути зарахований позивачу до стажу за Списком №1 згідно ОСОБА_5 №1173 . ОСОБА_5 Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.91 р. №10 були затверджені нові списки, до яких включено професію машиніст вагон-вагів, зайнятий у тунелях та підбункерних приміщеннях (розділ 111, підрозділі Списку№1). Після отримання уточнюючої довідки №740 від 18.06.93 р. щодо характеру виконуваної роботи, період роботи позивача машиністом вагон-вагів у підбункерному приміщенні з 23.09.70 р. по 19.10.73 р. був зарахований за Списком №1. Таким чином, станом на 05.02.89 р. позивач не мав необхідного 10-річного стажу для призначення пенсії за Списком №1.

Крім того, згідно ст.ст. 256-257 ЦК України загальний строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (загальна позовна давність) становить три роки. Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права (ч.І ст. 261 ЦК України).. ОСОБА_1 був ознайомлений із поданням адміністрації про призначення йому пенсії 31.05.93 р. Саме у цей день він дізнався (міг дізнатися) про те, які періоди роботи не були враховані йому до пільгового стажу і у випадку незгоди оскаржити дії адміністрації до суду у межах загального строку позовної давності. Позивач звернувся до суду майже через 14 років після призначення йому пенсії, поважних причин пропуску строку не вказав, про поновлення строку позовної давності не просить. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Представник третьої особи Управління Пенсійного фонду в Тернівському районі м. Кривого Рогу проти позову також заперечує, пояснила, що під час визначання права на пільгову пенсію згідно подання № 248 від 31.05.1993 року періоди роботи позивача на заводі ім.. Дзержинського м. Дніпродзержинська, на заводі ім.. Петровського м. Дніпропетровська та на Криворізькому металургійному заводі ім.. Леніна були зараховані до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком № 1. При першочерговому призначенні пенсії до пільгового стажу роботи не був зарахований період навчання у технічному училищі № 8 м. Дніпродзержинська, оскільки право на зарахування даного періоду виникло лише з набранням чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - з 01.01.2004 року. Таким чином , відповідно до поданої позивачем заяви від 29.07.2005 року, до якої була долучена довідка № 655 від 05.07.2005 року період професійного навчання був доданий до пільгового стажу. Станом на 05.02.1989 року позивач не мав необхідного 10-річного стажу для призначення пенсії за псисько № 1, оскільки професія «машиніст вагон-вагів, зайнятих у тунелях та підбункерних приміщеннях» вперше була внесена до переліку посад, що мають право на пільгову пенсію за Списком № 1 Постановою КМ України СРСР від26.01.1991 року. Крім того, вважає, що строк позовної давності на звернення до суду , передбачений ст.. ст.. 256,257 ЦК України, сплинув, оскільки в поданні підприємства № 248 від 31.05.1993 року мається особистий підпис позивача в графі «С представленим ознакомлен», а тому в позові необхідно відмовити.

Вислухавши учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в позові потрібно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач працював на комбінаті «ПівнГЗК» з 1973 року і в 1993 році вийшов на пільгову пенсію, що не оспорюється сторонами (11-17).

Згідно ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. (Частина перша статті 101 із змінами, внесеними згідно із Законом N 2981-III від 17.01.2002). Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Таким чином відповідальність за правільність і своєчасність оформлення та подання покладено на підприємство, у даному випадку на відповідача.

Згідно довідки № 2374 від 08.11.2010 року , виданою ОАО «АрселорМиттал ОСОБА_7», що є правонаступником заводу «Криворіжсталь» , позивач ОСОБА_1 працював з 23.09.1970 року по 19.10.1973 року машиністом вагон-вагів, зайнятих у тунелях та підбункерних приміщеннях, що передбачено Списком № 1, розділ №, підрозділ 1-а, згідно Списків затверджених постановою ОСОБА_5 Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.(а.с.169). Відповідач не виконав вимог ст.. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та не витребував з Криворізькому металургійного заводу ім. Леніна уточнюючу довідку про характер і умови праці позивача з 23.09.70 р. по 19.10.73 р . - машиністом вагон-вагів зайнятий у тунелях та підбункерних приміщеннях доменного цеху КМЗ ім. Леніна (3 роки 27 днів), а обмежився записом в трудовій книжці позивача, який не містить даних про характер та умови праці в цей період. Тому позивачу ОСОБА_1 не ввійшло своєчасно до пільгового стажу 3 роки 27 днів праці на КМК «Криворіжсталь», і право на пільгову пенсію у нього виникло на 3 роки 27 днів пізніше, чим йому було завдано матеріальну шкоду в розмірі 4662,0 грн. (із розрахунку: розмір місячної пільгової пенсії 120 руб. СРСР. х 1,05 грн., = 126 грн. х 37 місяців) і , яку повинен відшкодувати відповідач ВАТ «ПівнГЗК».

Позивач також вважає, що йому безпідставно не зарахували до пільгового стажу період навчання в технічному училищі № 8 м. Дніпродзержинська 1,6 року, але при першочерговому призначенні пенсії до пільгового стажу роботи не міг бути зарахований період навчання у технічному училищі № 8 м. Дніпродзержинська, оскільки право на зарахування даного періоду виникло лише з набранням чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» - з 01.01.2004 року.

З оглянутою в судовому засіданні пенсійній справі , зясовано, що відповідно до поданої позивачем заяви від 29.07.2005 року, до якої була долучена довідка № 655 від 05.07.2005 року період професійного навчання був доданий до пільгового стажу.

Період роботи позивача горновим доменного цеху Дніпродзержинського металургійного заводу (5 місяців 23 дні) з 09.05.1958 року по 01.11.1958 року зарахований позивачу частково, з 09.05.1958 року по 07.07.1958 року (1 місяць 28 днів), оскільки згідно запису 1-2 у трудовій книжці з 07.07.1958 року позивач уже перебував у лавах ОСОБА_6. (а.с.11-17).

Не відповідає дійсності і ствердження позивача, що до стажу роботи не зарахований період його праці горновим доменного цеху заводу ім.. Петровського з 21.09.1964 року по 23.08.1965 року (11 місяців 2 дні), так як в поданні про призначення пенсії позивачу даний період, згідно запису 5-6 зараховано йому по Списку № 1 (а.с. 170-174).

Відповідно до ст., ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, тому суд не може прийняти до уваги ствердження позивача, що з матеріалами пенсійної справи він не був ознайомлений і в матеріалах справи не його підпис, оскільки ці ствердження нічим, крім пояснень самого ОСОБА_1, не підтверджуються, а подання про призначення пенсії підписано позивачем 31.05.1993 року (а.с.170-174) і саме в цей період він дізнався або повинен бути дізнатися які періоди роботи не були зараховані до пільгового стажу.

В матеріалах пенсійної справи, яка була оглянута в судовому засіданні , знаходяться також заява від 08.09.2003 року ОСОБА_1 про перерахунок йому пенсії , а тому ствердження позивача, що про порушення своїх прав він дізнався лише у 2005 році не відповідає дійсності і позивач також і у вересні 2003 року знав або повинен бути знати про порушення своїх прав.

Свідок ОСОБА_8, будучи допитаною в судовому засіданні пояснила, що з 1984 року по 1999 рік вона працювала в пенсійному відділі ПівнГЗК, на той час вони ніяких уточнюючих довідок не запитували, і лише у 1992 році в звязку з виходом нового Закону та коли пішли масові звернення працівників, вони стали витребувати уточнюючи довідки.

Відповідно ст., ст. 256-257 ЦК України загальний строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (загальна позовна давність) становить три роки. Перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права (ч.І ст. 261 ЦК України).. ОСОБА_1 був ознайомлений із поданням адміністрації про призначення йому пенсії 31.05.93 р. Саме у цей день він дізнався (міг дізнатися) про те, які періоди роботи не були враховані йому до пільгового стажу і у випадку незгоди оскаржити дії адміністрації до суду у межах загального строку позовної давності. Позивач звернувся до суду майже через 14 років після призначення йому пенсії, поважних причин пропуску строку не вказав, про поновлення строку позовної давності не просить. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ОСОБА_5 СРСР №1173 від 22.08.56 р., п.3 «Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого Наказом Мінпраці №383 від 18.11.05 р, ст. ст. 256, 257, 261,ч.4 267 ЦК України , керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення матеріальної шкоди у звязку з невчасним оформленням пенсії відмовити в повному обсязі.

В позові ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства „Північний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення матеріальної шкоди у звязку з невчасним оформленням пенсії відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: