Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2010 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТКБ «Правекс-Банк» в особі відділення «Запорізька обласна дирекція» ПАТКБ «Правекс-Банк» про визнання договору про надання споживчого кредиту № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що 04 вересня 2008 року нею було отримано позовну заяву про відшкодування заборгованості за кредитним договором № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року АКБ «Правекс-Банк».

Проте, зазначеного кредитного договору вона не укладала та не підписувала, отримала лише типову форму договору, однак договір не підписувала, оскільки, була не згодна з його умовами, грошові кошти в сумі 2399 грн. за вказаним кредитним договором не отримувала, арбітражне застереження щодо розгляду спору в постійно діючому Незалежному третейському суді ВГО «Ліга юридичного захисту інтересів» не підписувала.

З огляду на вище кладене, позивач просить суд визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту АКБ «Правекс-Банк» № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти позову у повному обсязі, наполягаючи на тому, що договір № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року був підписаний позивачем.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту положень ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлений ст. 16 ЦК України.

Предметом заявлених у даній справі позовних вимог є визнання недійсним кредитного договору № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року про надання споживчого кредиту.

04 вересня 2008 року ОСОБА_1 отримала поштою позовну заяву про відшкодування заборгованості за кредитним договором № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року, а також ксерокопію цього договору.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона ніколи не підписувала договору такого змісту із третейським застереженням, раніше їй нічого не було відомо про цей договір.

Виходячи з цього, позивач вважає, що договір № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року із третейським застереженням був сфальсифікований та просить на підставі ст.ст. 215, 230 ЦК України визнати цей договір недійсним.

Згідно висновку експерта № 20/хл від 29 березня 2008 року НДЕКЦ при УМВС України в Запорізькій області, наданого на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2009 року про проведення судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі № 2-458/2009 за позовом ОСОБА_1 до АКБ «Правекс-Банк» про визнання кредитного договору неукладеним, встановлено, - підписи в договорі № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року від імені ОСОБА_1 виконані не ОСОБА_1, а іншою особою.

Вирішення питання про відповідність договору вимогам закону, його дійсність або недійсність, можливо лише у разі, якщо договір було дійсно вчинено сторонами.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до пункту 8 зазначеної Постанови не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Суд, встановивши під час розгляду справи, що правочин не був вчинений сторонами, відмовляє у задоволенні позову про визнання такого правочину недійсним.

Враховуючи, що була відсутня згода позивача за всіма істотними умовами договору, не отримано акцепт стороною, про, що свідчить відсутність підпису ОСОБА_1 у оспорюваному договорі, такий договір є не вчиненим.

З огляду на те, що договір № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року із третейським застереженням, сторонами в якому є ОСОБА_1 та АКБ «Правекс-Банк», не було вчинено сторонами, унеможливлює визнання його недійсним та є підставою для відмови у заявлених по даній справі позовних вимогах.

Керуючись ст.ст. 202-205, 207, 208, 215 ЦК України, п.п. 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТКБ «Правекс-Банк» в особі відділення «Запорізька обласна дирекція» ПАТКБ «Правекс-Банк» про визнання договору про надання споживчого кредиту № 1-0000-242-6 від 07 лютого 2006 року недійсним залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Ю.В.Геєць