Справа № 2-11/10
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„29 грудня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі: головуючого - судді Кавацюка В. І.

при секретарі Юрчишин О.В., Шутяк З.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства „ІРОКС, третіх осіб - військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання права власності на квартири та позовом військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави - Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , закритого акціонерного товариства „ІРОКС, третьої особи - обласного комунального підприємства Львівської обласної ради „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання договору та реєстрації права власності недійсними, виселення з квартири та визнання права власності на квартири за військовою частиною НОМЕР_1 ,
установив:
У січні 2005 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до закритого акціонерного товариства „ІРОКС (далі - ЗАТ „ІРОКС, відповідач) про визнання права власності на квартири.
Як на підставу своїх вимог зазначав, що 18 травня 1998 року між ним та ЗАТ „ІРОКС було укладено Договір, згідно з яким ЗАТ „ІРОКС зобов`язувалось передати йому у власність житлові приміщення: трикімнатну квартиру, загальною площею 151,12 кв.м, що знаходиться в секції 67-044 на шостому поверсі у житловому будинку на АДРЕСА_1 та однокімнатну квартиру, загальною площею 35,86 кв.м, в секції 67-044 на п`ятому поверсі цього ж будинку. Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 цього Договору умовою передачі вищевказаних квартир у власність було те, що він, ОСОБА_1 , повинен був здійснити трудову участь з розрахунку 1 місяць роботи - 1 кв.м загальної житлової площі та перерахувати ЗАТ „ІРОКС грошові кошти в сумі 7744,71 грн. Він, позивач, повністю виконав взяті на себе з цим Договором зобов`язання, що підтверджується фактичним відпрацюванням своєї трудової участі та прибутковими касовими ордерами №145 від 09 листопада 2004 року та №151 від
15 листопада 2004 року про перерахування 7744,71 грн., однак ЗАТ „ІРОКС свої умови не виконує та не визнає його право власності на спірні квартири, чим порушує його законні права, а тому він змушений звернутись в суд.
З огляду на такі факти просив постановити рішення про визнання за ним права власності на житлові приміщення: трикімнатну квартиру, загальною площею 151,12 кв.м, що знаходиться в секції 67-044 на шостому поверсі у житловому будинку на АДРЕСА_1 , та однокімнатну квартиру, загальною площею 35,86 кв.м, в секції 67-044 на п`ятому поверсі цього ж будинку.
В процесі судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 в червні 2005 року та жовтні 2010 року подав додаткові позовні заяви, в яких уточнив свої вимоги та просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 та право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 поверсі цього ж будинку.
У листопаді 2006 року військовий прокурор Західного регіону України пред`явив в суд позов в інтересах держави - Міністерства оборони України в особі в/частини НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) та в/частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_5 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ЗАТ „ІРОКС, третіх осіб - ОКП ЛОР „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки про визнання договорів недійсними, виселення з самовільно зайнятого житлового приміщення та визнання права власності.
В обґрунтування своїх вимог зіслався на те, що рішеннями Львівського міськвиконкому №261 від 21 липня 1988 року та Львівського облвиконкому №394 від 22 листопада 1988 року Львівській експериментальній лижній фабриці була відведена земельна ділянка під забудову п`ятиповерхового житлового будинку на АДРЕСА_1 . 02 грудня 1994 року вказана фабрика передала в/частині НОМЕР_5 (28 Корпус ППО України) за договором проектно- кошторисну документацію на житловий будинок за цією адресою з земельною ділянкою, відведеною фабриці, та незавершене будівництво. Вказаний договір було затверджено розпорядженням виконавчого комітету Львівської міської ради №261 від 21 квітня 1995 року. У зв`язку з укладенням такого договору вищезазначена фабрика втратила всі права на будівництво будинку і на земельну ділянку.
Відповідно до наказу Міністра оборони України №86 від 29 березня 1994 року право на укладення договорів на капітальне будівництво надано виключно командувачам видами Збройних Сил України, військами військових округів та об`єднань. На виконання договору від 02 грудня 1994 року між в/частиною НОМЕР_4 (управління капітального будівництва Сил ППО України) та ЗАТ „ІРОКС 14 лютого 1998 року був укладений договір генерального підряду №9/1-8-1п на будівництво житлового будинку на АДРЕСА_1 для військовослужбовців військ ППО України. Таким чином, будівництво будинку на АДРЕСА_1 , який не прийнятий в експлуатацію, здійснюється
на підставі вищевказаного договору генерального підряду від 14 лютого 1998 року №.9/1-8-1п.
14 березня 2000 року наказом департаменту землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради в/частині НОМЕР_5 надано дозвіл на надбудову шостого поверху в цьому будинку з обладнанням квартир в двох рівнях.
Згідно з наказом головнокомандувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 29 квітня 2005 року правонаступником в/частини НОМЕР_4 визначено в/частину НОМЕР_3 , а відповідно до наказу повітряного командування „Захід від 15 вересня 2005 року №386/дск „Про завершення розформування 28 корпусу Протиповітряної оборони в/частина НОМЕР_5 ліквідована та її правонаступником визначено в/частину НОМЕР_2 .
Між тим 18 травня 2003 року між ЗАТ „ІРОКС та ОСОБА_1 було укладено договір, зі змінами та доповненнями від 01 вересня 2004 року та 03 вересня 2004 року, про передачу останньому у власність однокімнатної квартири, загальною площею 35,86 кв.м та чотирикімнатної квартири, загальною площею 151,12 кв.м, з умовою перерахунку ним на користь цього товариства 774,71 грн. та здійснення трудової участі в будівництві будинку з розрахунку: 1 місяць роботи - 2 кв.м загальної житлової площі. Відповідно до акту прийому-передачі від 01 вересня 2004 року ЗАТ „ІРОКС передало, а ОСОБА_1 прийняв спірні однокімнатну та чотирикімнатні квартири на п`ятому та шостому поверхах будинку АДРЕСА_1 .
Вважає, що вищевказаний договір, зі змінами та доповненнями, суперечить цивільному законодавству, а саме, суперечить вимогам ст.ст. 203, 215, 837, 875, 876 ЦК України, а тому підлягає скасуванню.
Зокрема, відповідно до положень ст.ст. 837, 875 ЦК України підрядник зобов`язується на свій ризик збудувати і здати замовнику у встановлений строк об`єкт, а останній прийняти і оплатити виконану роботу.
Зі змісту договору генерального підряду №9/1 -8- 1п на будівництво житлового будинку для військовослужбовців ППО України від 14 лютого 1998 року було передбачено будівництво підрядною організацією ЗАТ „ІРОКС житлового будинку на АДРЕСА_1 та здачі його в експлуатацію в/частині НОМЕР_4 , правонаступником якої є в/частина НОМЕР_3 . Вказаним договором були чітко визначені його сторони: підрядник - ЗАТ „ІРОКС, замовник - в/частина НОМЕР_4 . Цим договором замовник не надав прав підряднику відчужувати квартири.
Згідно з положеннями ст. 876 ЦК України власником об`єкта будівництва є замовник, а положеннями ст.ст. 386, 3/87 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право витребувати своє майно від особи яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа цим майном.
ОСОБА_1 , всупереч вимогам ст. 58 ЖК України, згідно з якою єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер, який видається виконавчим комітетом місцевої ради, разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 самоправно вселились в спірні квартири, а тому вони підлягають виселенню.
з
Крім цього, за інформацією ОКП ЛОР „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки за ОСОБА_1 оформлено право власності на вищевказані квартири.
З огляду на такі факти військовий прокурор Західного регіону України просив постановити рішення про визнання недійсним договору між ОСОБА_1 і ЗАТ „ІРОКС від 18 травня 2003 року, зі змінами і доповненнями від 01 вересня 2004 року та 03 вересня 2004 року, визнати недійсним оформлене в ОКП ЛОР „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки на ОСОБА_1 право власності на спірні квартири, визнати право власності на дані квартири за в/частиною НОМЕР_3 та виселити ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 з самоправно зайнятих спірних квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 без надання іншого жилого приміщення.
У жовтні 2009 року та червні 2010 року військовий прокурор Західного регіону України подав заяви про уточнення позовних вимог, в якій вказав про те. що в/частина НОМЕР_3 , яка є правонаступником в/частини НОМЕР_4 , реорганізована та її правонаступником є в/частина НОМЕР_1 . Крім цього, в процесі розгляду справи було встановлено, що договір про передачу ОСОБА_1 спірних квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 було укладено не 18 травня 2003 року, а 18 травня 1998 року. У зв`язку з цим просить визнати недійсним з моменту укладення договір від 18 травня 1998 року щодо передачу ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_6 у вищевказаному будинку та додаткову угоду від 01 вересня 2004 року, визнати недійсною реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на дані квартири, яка проведена 27 липня 2005 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, визнати право власності на спірні квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 за в/частиною НОМЕР_1 , підпорядкованою якій є в/частина НОМЕР_2 , та виселити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з спірних квартир без надання іншого жилого приміщення.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, проти задоволення позову військового прокурора Західного регіону заперечив, покликаючись на обставини, які викладені в своїй позовній заяві та доповненнях до неї.
Представник військової прокуратури Західного регіону України Палига O.L та представник в/частин НОМЕР_2 і НОМЕР_1 ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечили, позов військового прокурора Західного регіону України підтримали, зіславшись на викладені в ньому обставини.
Представники ЗАТ „ІРОКС Кутянський А.Г. та Микича І.П. в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнали, проти позову військового прокурора Західного регіону України заперечили та просять в його задоволенні відмовити за безпідставністю.
Представник ОКП ЛОР „Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в судове засідання жодного разу не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності, оскільки в ній наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін.
Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника військової прокуратури Західного регіону України Палиги O.I., представника в/частин

НОМЕР_2 і НОМЕР_1 ОСОБА_4 та представників ЗАТ „ІРОКС ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення в повному обсязі, а позов військового прокурора Західного регіону України - частково з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що рішеннями виконкому Львівської міської Ради народних депутатів №261 від 21 липня 1988 року та виконкому Львівської обласної Ради народних депутатів №394 від 22 листопада 1988 року Львівській експериментальній лижній фабриці „Динамо була відведена земельна ділянка під забудову п`ятиповерхового житлового будинку на АДРЕСА_1 . 02 грудня 1994 року між Львівським ТзОВ „Динамо- Інвест, яке було створено на базі вищевказаної фабрики „Динамо, та в/частиною НОМЕР_5 (28 Корпус ППО України) було укладено „Договір про передачу незавершеного будівництва житлового АДРЕСА_7 , за умовами якого Львівське ТзОВ „Динамо-Інвест передало вказаній в/частині проектно-кошторисну документацію на житловий 5- поверховий 45-квартирний будинок за цією адресою з відведеною земельною ділянкою, а в/частина прийняла дану документацію і незавершене будівництвом, стала виступати замовником-підрядником по проведенню та завершенню будівництва, а також взяла на себе зобов`язання по його повному фінансуванню. Цим Договором, який був затверджений розпорядженням голови Львівської міської ради, голови виконкому за №261 від 21 квітня 1995 року, було також передбачено розподіл житла між сторонами Договору після закінчення будівництва будинку. Відповідно до наказу Міністра оборони України №86 від 29 березня 1994 року право на укладення договорів на капітальне будівництво надано виключно командувачам видами Збройних Сил України, військами військових округів і об`єднань. 23 січня 1998 року між в/частиною НОМЕР_4 та ЗАТ „ІРОКС було укладено „Договір №9/1-8-Зр. про спільну діяльність по будівництву житла для військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей, яки було передбачено будівництво такого житла на вулицях Бальзака, Шевченка, Гайдара та Б.Хмельницького в м. Львові. На підставі цього Договору, а також з метою виконання вищезазначеного Договору від 02 грудня 1994 року, 14 лютого 1998 року між в/частиною НОМЕР_4 (управління капітального будівництва Сил ППО України) та ЗАТ „ІРОКС був укладений „Договір №9/1-8-1п Генерального підряду на будівництво 45-квартирного житлового будинку з мережами та благоустроєм в АДРЕСА_1 , для військовослужбовців Сил ППО України та членів їх сімей. Крім цього, у відповідності до двох вищеназваних договорів між в/частиною НОМЕР_4 та ЗАТ „ІРОКС 06 травня 1998 року також було укладено „Договір №9/1-8-22р про спільну діяльність по будівництву 45-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 для військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей. За умовамкостаннього (п.п.2.1.1; 2.1.2) ЗАТ „ІРОКС взяло на себе зобов`язання переузгодити технічні умови на проектування інженерних мереж, підключення до магістральних мереж житлового будинку міськими організаціями, а також за рахунок власних коштів провести перепроектування житлового будинку з метою скорочення протяжності та зменшення вартості інженерних мереж та здійснити
добудову шостого поверху площею 421 кв.м. Відтак 10 грудня 1998 року між в/частиною НОМЕР_4 та ЗАТ „ІРОКС було підписано доповнення до „Договору №9/1-8-22р про спільну діяльність по будівництву 45-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 для військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей, згідно якого змінено розмір площі добудови дворівневого шостого поверху з 421 кв.м та 842 кв.м, а також передбачено виділення ЗАТ „ІРОКС з боку в/частини НОМЕР_4 безкоштовно 10% житлової площі будинку. Відтак 14 березня 2000 року департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради було видано наказ за №69, яким в/частині НОМЕР_5 надано дозвіл на проектування надбудови шостого поверху в будинку АДРЕСА_1 з обладнанням квартир в двох рівнях. В подальшому, у зв`язку з коректуванням проектно - кошторисної документації в/частина НОМЕР_4 та ЗАТ „ІРОКС погодились внести зміни до „Договору №9/1- 8-1п Генерального підряду на будівництво 45-квартирного житлового будинку з мережами та благоустроєм в АДРЕСА_1 , для військовослужбовців Сил ППО України та членів їх сімей, який був укладений 14 лютого 1998 року, про що 04 вересня 2002 року уклали Додаткову угоду №1, згідно з якою змінено кількість квартир в будинку з 45 на 54 квартири.
Вищевказані обставини підтверджуються поясненнями представника військової прокуратури Західного регіону України Палиги О.І., представника в/частин НОМЕР_2 і НОМЕР_1 ОСОБА_4 , представника ЗАТ „ІРОКС Кутянського А.Г. та долученими до матеріалів справи копіями вищезазначених „Договору про передачу незавершеного будівництва житлового 5 - поверхового будинку, що по АДРЕСА_1 , який був укладений 02 грудня 1994 року між Львівським ТзОВ „Динамо-Інвест і в/частиною НОМЕР_5 , розпорядження голови Львівської міської ради, голови виконкому за №261 від 21 квітня 1995 року, „Договору №9/1-8-1п Генерального підряду на будівництво 45-квартирного житлового будинку з мережами та благоустроєм в АДРЕСА_1 , для військовослужбовців Сил 11110 України`та членів їх сімей від 14 лютого 1998 року, „Договору №9/1-8-22р про спільну діяльність по будівництву 45- квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 для військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей від 06 травня 1998 року та доповнень до нього від 10 грудня 1998 року та ін.
В судовому засіданні також встановлено, що весною 2005 року військовий прокурор Західного регіону України звертався в господарський суд Львівської області з позовом в інтересах держави в особі в/частини НОМЕР_3 , яка є правонаступником в/частини НОМЕР_4 , до ЗАТ „ІРОКС про розірвання вищезазначених „Договору №9/1-8-1п Генерального підряду на будівництво 45- квартирного житлового будинку з мережами та благоустроєм в АДРЕСА_1 , для військовослужбовців Сил ППО України та членів їх сімей від 14 лютого 1998 року, Додаткової угоди №1 до цього Договору від 04 вересня 2002 року, „Договору №9/1-8-22р про спільну діяльність по будівництву 45- квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 для військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей від 06 травня 1998 року та доповнень до нього від 10 грудня 1998 року. Рішенням господарського суду Львівської області від 18 листопада 2005 року (справа №1/286-24/103) даний б

позов було задоволено. В подальшому постановою Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2006 року, яка набрала законної сили, було задоволено апеляційну скаргу ЗАТ „ІРОКС, вищезгадане рішення суду скасовано, а в задоволенні позову військового прокурора Західного регіону України - відмовлено.
Ці обставини підтверджуються поясненнями в судовому засіданні представників сторін та долученими до справи копіями вищевказаних судових рішень.
Зі змісту вищеназваних договорів, які укладались між в/частиною НОМЕР_4 і ЗАТ „ІРОКС в період 1998-2002р.р. випливає, що вони регулювали не тільки правовідносини сторін по будівництву будинку АДРЕСА_1 , як замовника і підрядника, а також регулювали обсяги розподілу житла та передбачали право ЗАТ „ІРОКС на фінансування спорудження частини квартир в цьому будинку, а також на одержання частини житлової площі безоплатно. ЗАТ „ІРОКС на виконання умов „Договору №9/1-8-1п Генерального підряду на будівництво 45-квартирного житлового будинку з мережами та благоустроєм в АДРЕСА_1 , для військовослужбовців Сил ППО України та членів їх сімей від 14 лютого 1998 року та „Договору №9/1-8-22р про спільну діяльність по будівництву 45- квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 для військовослужбовців ЗС України та членів їх сімей від 06 травня 1998 року передало восени 2004 року згідно з рішеннями житлової комісії військовослужбовцям в/частини НОМЕР_5 вісім трикімнатних та дві однокімнатні квартири, площею загальною площею понад 600 кв.м.
Ці обставини також зазначені в постанові Львівського апеляційного господарського суду від 04 квітня 2006 року (справа №1/286-24/103) та вони в судовому засіданні ніким не оспорювались.
В судовому засіданні також встановлено, що 30 січня 2003 року між ТзОВ „Динамо-Інвест та ЗАТ „ІРОКС було укладено „Договір про передачу частини будинку по дольовій участі, за умовами якого ЗАТ „ІРОКС була надано право на укладення індивідуальних договорів з працівниками ТзОВ „Динамо-Інвест на придбання квартир за плату, а отримані кошти спрямовувати на завершення житлового будівництва будинку АДРЕСА_1 . Правомірність укладення зазначеного Договору була підтверджена постановою Львівського апеляційного господарського суду від 29 листопада 2004 року (справа № 1/409- 9/151), яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 12 квітня 2005 року. Крім цього, 02 січня 2004 року між ТзОВ „Динамо- Інвест та ЗАТ „ІРОКС було укладено „Договір про передачу незавершеного будівництва житлового 5-поверхового будинку, що по АДРЕСА_1 , за умовами якого ЗАТ „ІРОКС прийняв відповідну документацію та незавершене будівництво і став замовником - підрядчиком по продовженню та завершенню будівництва вищевказаного будинку.
Зазначені обставини підтверджуються поясненнями представників ЗАТ „ІРОКС в судовому засіданні та долученими до справи копіями цих договорів і постанов Львівського апеляційного господарського суду та Вищого господарського суду України.
Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває в трудових відносинах з ЗАТ „ІРОКС з 1998 року по даний час, раніше він займав посаду водія, а з 2007 року працює на посаді охоронника. Його сім`я складається з трьох осіб: він, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , 1969 року народження. 18 травня 1998 року між ним, позивачем, та ЗАТ „ІРОКС було укладено Договір, за умовами якого ЗАТ „ІРОКС доручав ОСОБА_1 виконувати роботи, завдання (здійснити трудову участь) згідно усних та письмових доручень замовника. За виконувану роботу ЗАТ „ІРОКС, як замовник, зобов`язався передати ОСОБА_1 у повне господарське відання чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_8 . Вартість за 1 кв.м загальної площі за взаємною згодою сторін встановлюється в розмірі, еквівалентному 100 доларам СІЛА і може змінюватись лише за взаємною згодою сторін. Порядок розрахунків, який встановлений даним договором, проводиться лише за умови, що ОСОБА_1 на момент проведення розрахунків являється працівником або акціонером ЗАТ „ІРОКС, виконав свою трудову участь з розрахунку: 1 місяць трудової участі становить 2 кв.м житлової площі квартири. В подальшому, 01 вересня 2004 року та 03 вересня 2004 року до цього Договору сторонами були внесені зміни, згідно з якими було передбачено, що ЗАТ „ІРОКС зобов`язався за виконану ОСОБА_1 трудову участь в будівництві вказаного будинку передати йому у власність чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_9 та однокімнатну №35 цього ж будинку, загальною площею 35,86 кв.м, ввести в експлуатацію та здати під ключ згаданий будинок та оформити ОСОБА_1 свідоцтва про право власності на вказані квартири. За домовленістю сторін вартість загальної житлової площі вищезазначених квартир по даному Договору визначена в розмірі 7744,71 грн.
Зазначені обставини підтверджуються поясненнями позивача ОСОБА_1 , представників ЗАТ „ІРОКС Кутянського А.Г. і ОСОБА_6 в судовому засіданні, а також долученими до справи копією Договору від 18 травня 1998 року та копіями Додаткових угод про зміну договору від 01 вересня 2004 року та від 03 вересня 2004 року.
Як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_1 , і ці обставини визнали в судовому засіданні представники ЗАТ „ІРОКС ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , ним в повному обсязі було виконано взяті на себе зобов`язання за вищеназваним Договором. Зокрема, він на протязі декількох років у вільний від основної роботи час працював на будівництві вказаного будинку як підсобний працівник, ним також восени 2004 року було сплачено ЗАТ „ІРОКС грошові кошти на загальну суму 7744, 71 грн. та на підставі акту прийому - передачі від 01 вересня 2004 року спірні квартири в будинку АДРЕСА_1 були передані йому власність. В подальшому за власні кошти він з членами своєї сім`ї виконали в квартирі значну кількість будівельно - ремонтних робіт, а саме, зробили керамзитобетонну стяжку, встановили в паркет і столярку, сантехнічне обладнання, вхідні двері, вікна тощо.
З висновку судової будівельно-технічної експертизи №1120 від 17 листопада 2008 року видно, що позивачем ОСОБА_1 виконано робіт на будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно представлених табелів обліку робочого часу в якості підсобного працівника за період з травня 1998 року по грудень 2004 року станом на травень 2005 року зарплата, яких становить 48355, 58 грн. з врахуванням коефіцієнтів інфляції, і відповідно станом на час початку проведення даної експертизи, травень 2008 року, - 74275,69 грн. Загальний внесок ОСОБА_1 в будівництво 54-х квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 становить на травень 2005 року 532712,59 грн., що відповідає ринковій вартості 217,3 кв.м загальної площі будинку, або 9,18 відсотка. Вартість спірних квартир станом на травень 2005 року становить 310420,89 грн.
Судом також встановлено, що позивач ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 на початку 2005 року вселився в спірні квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 та проживає в них по даний час, а також понад п`ять років справляє плату за житлово-комунальні послуги.
З копій технічних паспортів на спірні квартири в будинку АДРЕСА_1 , які виготовлені Львівським ОДКБТІ та ЕО 29 грудня 2005 року, вбачається, що загальна площа квартири АДРЕСА_10 .
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, їх слід задовольнити, а позов військового прокурора Західного регіону України в частині визнання договорів недійсними, визнання права власності на спірні квартири в будинку АДРЕСА_1 за в/частиною НОМЕР_1 , яка стала правонаступником в/частини НОМЕР_3 , та виселення сім`ї ОСОБА_1 з цих квартир є необгрунтованим і задоволенню не підлягає.
Що стосується позовних вимог військового прокурора Західного регіону України в частині визнання недійсними витягів про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_11 , яка були видані 27 липня 2005 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, то такі слід задовольнити, оскільки вказані витяги було видано на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2005 року, яке в подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 210, 212, 213, 214, 215 ЦГЖ України, ст.ст. 16, 203, 215, 316, 325, 328, 331, 334, 386, 392, 526, 837, 875, 876 ЦК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_12 .
Позов військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави - Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 задовольнити частково.
Визнати недійсними витяги за №7893217 та №7893327 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на нерухоме майно - відповідно на квартиру АДРЕСА_4 та на квартиру АДРЕСА_5 на підставі рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 червня 2005 року, які видані 27 липня 2005 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.
В задоволенні решти позовних вимог військового прокурора Західного регіону України - відмовити у зв`язку з їх необгрунтованістю.
Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова
Суддя В. І. Кавацюк