Справа №2-3516-10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2010 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

Еоловуючого судді - Ткачова О.М.

при секретарі - Грицай Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 про визнання дій посадових осіб неправомірними, зобов*язати здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії ,-

ВСЕАНОВИВ:

26.08.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить :

- Стягнути з відповідача на його кописть недоотриману пенсію з 01.05.2009 року;

- Зобов*язати Управління пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 здійснити йому

перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону України "Про статус і соціальний захист

громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснити перерахунок

його державної пенсії з розрахунку не менше 8 мінімальних пенсій за віком- прожиткових

мінімумів для осіб, втративших працездатність, додаткової пенсії -75 % мінімальної пенсії за

віком - прожиткового мінімуму для осіб втративших працездатність з 01.05.2009 року.

В судовому засіданні позивач наполягав на позовних вимогах з обставин викладених ним у позовній заяві та просив позов задовольнити.

Повноважний представник відповідача до судового засідання не з*явився і ухвалою суду було прийняте рішення справу розглянути без його участі.

З інших доказів, досліджених у судовому засіданні, судом встановленого :

Позивач належить ( віднесений) до першої категорії як особа, який потерпів внаслідок Чорнобильської катастрофи , визнаний інвалідом 2 групи , та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни, інвалідів війни (а.с.13-15) .

На звернення позивача до відповідача щодо перерахунку пенсії відповідач відмовив (а.с.6-7).

Абзацом другим преамбули Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування»від 09 липня 2003 року №1058-4 який набрав чинності з 01.01.2004 року передбачено, що зміна умов і і загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Частиною З статті 4 даного Закону передбачено, що умови, нори порядок пенсійного забезпечення визначаються виключно законами про пенсійне забезпечення.

Право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг визначене статтею 8 Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2 частини 1 статті 8 зазначеного Закону таке право закріплене за особами, яки дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення» (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсі Законом України «Про пенсійне забезпечення» - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел.

Право вибору пенсійних виплат передбачене ст. 10 наведеного Закону, і означає, особі, яка мас одночасне право на різні види пенсії: за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою

годувальника, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка маг право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Абзац перший пункту ІЗ Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування» передбачено, у разі, якщо особа має право на отримання пенсії, тому числі відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок кой Державного бюджету України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( надалі спеціальний закон), оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров"я довкілля та відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Розділ 8 даного Закону передбачає правила призначення та виплати пенсій і компенсацій особам, віднесеним до категорій І, 2, 3, 4. Стаття 49 цього розділу визначає пенсії особам віднесеним до вказаних категорій у вигляді: а) державної пенсії: б) додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Нормами статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв'язку з втратою годувальника.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року № 107-УІ (надалі - Закон № 107) були внесені зміни, в тому числі й до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»(пункт 28 розділу II).

Частина 3 статті 54 та стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громаді які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції Закону № 107) встановлюють нижчі розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою а також розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у процентному співвідношенні до прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними, серед іншого, і положення пункту 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет Україну на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими з 1 січня 2008 року були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальні захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зокрема, і до статей 50, 54.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх , оскільки з об*єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищевикладене , з моменту визнання норми неконституційною , вона втрачає чинність , а тому з 22.05.2008 року відновлено дію норм Закону України «Про статус і соціальні захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,в редакції, які були чинними до внесення змін Законом №107.

Стаття 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали 'внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що особам, віднесеним до категорії І. призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров "ю, у відповідних розмірах, зокрема інвалідам 2 групи - 75 % мінімальної пенсії за віком, інвалідам 3 групи - 50

відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплата зазначеної пенсії відповідно до статті 53 даного Закону здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Нормами етапі 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначені підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії І та у зв'язку з втратою годувальника. Зазначені норми розповсюджуються на позивача як віднесеного до категорії І.

Частина четверта статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв*язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчим по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком, по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком, ураховуючи, що розмір мінімальної пенсії за віком встановлюється на рівні прожиткового мінімуму.

Суд зазначає, що даною нормою визначений для даної категорії нижній розмір державних пенсій. Таким чином, якщо нормами статті 49 спеціального Закону передбачений максимальний розмір, то частиною 4 статті 54 даного Закону нижній розмір державної пенсії для інвалідів, віднесених виключно до першої категорії, та у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Частина 3 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (із змінами, внесеними згідно із Законом № 3108-4 від 17 листопада 2005 року) визначає, що обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання (у спірних відносинах має місце захворювання) внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження проводиться на загальних підставах відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (надалі - загальний закон), у якому призначення пенсій по інвалідності визначено розділом 4 (статті 30-35 Закону).

Частиною І статті 33 Закону України «Про загальнообов*язкове державне пенсійне страхування» визначені розміри пенсії по інвалідності залежно від групи інвалідності. Частина друга вищенаведеної статті визначає, що за наявності у непрацюючих інвалідів 2 і З груп - у чоловіків 25. а у жінок - 20 років страхового стажу - за їх вибором пенсія по інвалідності призначається у розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Зазначене посвідчує, що після внесення змін у частину третю статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (17 листопада 2005 року), обчислення і призначення пенсії по інвалідності здійснюється за правилами загального закону, внаслідок чого розмір пенсії по інвалідності поставлений в залежність від розміру пенсії за віком, обчисленої за нормами загального закону.

Відповідно до частини І статті 28 Закот України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, за наявності у чоловіків - 25 років, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється / розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень, дає Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року №966-14,; також Законом України „Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року №2017-111, згідно статті 1 якого прожитковий мінімум використовується для визначення, у тому числі мінімального розміру пенсії за віком, який відповідно до статті 28 Закон; України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Частиною 3 статті 4 даного Закону (в редакції Закону №2505-4 від 25 березня 2005 року, що діє з 31 березня 2005 року) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а

також окремі для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфері розповсюдження.

Крім того, суд зазначає, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблем (про що. зокрема, зазначено у рішенні №8-рп/2005 від 1 1 жовтня по справі №1-21/2005), пов"язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного прав громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України відокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них зокрема, належать громадяни, яким пенсі призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України зазначалося що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за статтею 22 Конституції України не допускається.

Постановляючи судове рішення у даній справі, суд виходить з того, що конституції принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями І, 3, частиною 2 статті 6, статтею 8 частиною 2 статті 19, статтями 22, 23. частиною 1 статті 24 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене. Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов'язань, виходячи з положень принципу верховенства права, закріпленого статтею 8 Конституції України.

Відмова в перерахунку пенсії Управлінням позивачу грунтується виключно на постановах Кабінету Міністрів України , огляд яких не підтверджує доводи відповідача стосовно того,що будь-яким із них визначений мінімальний розмір пенсії за віком для встановлення нижчого рівня пенсії ,у тому числі інвалідам, внаслідок захворювання від аварії на ЧАЕС

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, органи сисного самоврядування. їхні посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту " інвалідам війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: інвалідам І групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, IIгрупи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, IIIгрупи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Таким чином, суд вважає за необхідне зобов*язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоотриману ним пенсію з 01 травня 2009 року по день розгляду справи судом , тобто по 27 вересня 2010 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що дії відповідача щодо виплати пенсій позивач) (державної, додаткової пенсій, підвищення до пенсії як інваліду війни) у розмірах, менших від значених ст. ст. 50. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 13 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту" є протиправними.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача, підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 49,50,54,67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян . які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. ст. 81, 88, 169 ч. 4, 209, 213. 224, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 про визнання дій посадових осіб неправомірними, зобов*язати здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії -задовольнити .

Зобов *язати Управління пенсійного фонду України в місті ОСОБА_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 пенсію відповідно до вимог ст. ст.49,50.54.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", здійснити перерахунок його державної пенсії з розрахунку не менше 8 мінімальних пенсій за віком- прожиткових мінімумів для осіб, втративших працездатність, додаткової пенсії -75% мінімальної пенсії за віком -прожиткового мінімуміму для осіб, втративших працездатність , з 01 травня 2009 року по 27 вересня 2010 року, з урахуванням вже отриманих ним сум.

Рішення суду набирає законної сили у випадку неподання заяви відповідачем про перегляд рішення та неподання заяви позивачем про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.

Відповідач протягом десяти днів з дня отримання рішення може подати до Краснолиманського міського суду Донецької області заяву про перегляд цього рішення.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд.

Суддя