Провадження № 2-13/10 Справа № 2-13/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - Фанда О.А.,

за участю секретарів Позової А.В., Чумакової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовами

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Харківської міської ради, 3-і особи Комінтернівська районна санітарно-епідеміологічна станція м. Харкова, Державне управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Харківській області про поновлення порушеного права;

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Харківської міської ради, 3-я особа Управління земельних ресурсів Харківської міської ради про поновлення порушеного права та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

В травні 2005 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про поновлення порушеного права. При цьому посилалась на те, що вона, ОСОБА_3, є власницею будинку № 34 по пров. Решетняківському в м. Харкові. Відповідачка є власницею суміжного будинку № 32 по пров. Решетняківському в м. Харкові. В вересні 2004 року між ними була досягнута домовленість про те, що позивачка не буде заперечувати проти добудови другого поверху будинку ОСОБА_2, а відповідачка не буде заперечувати проти добудови другого поверху до її, позивачки, будинку. Проте, на порушення домовленості відповідачка знесла свій будинок та на його місті, самовільно побудувала інший будинок з мансардою, дах якого виходить на дім позивачки. Під час опадів відбувається підтікання її будинку, що може призвести до його руйнування. Посилаючись на вказані обставини, просила поновити її порушене право шляхом зобовязання ОСОБА_2 знести самовільно побудований дім, розташований за адресою: пров. Решетняківський, 32 в м. Харкові.

В остаточно уточнених позовних вимогах, ОСОБА_3 просила поновити її порушене право власності шляхом зобовязання ОСОБА_2 провести реконструкцію даху та водостоку свого будинку № 32 по провулку Решетняківському в м. Харкові у відповідність до будівельних норм та правил за попередньо розробленим проектом організаціями, що мають відповідну державну ліцензію, а також стягнути з ОСОБА_2 витрати повязані зі сплатою державного мита та оплати вартості судової експертизи.

В липні 2007 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про поновлення порушеного права, в обґрунтування вимог якого зазначала, що вона є власницею домоволодіння № 32 по пров. Решетняківському в м. Харкові. В 2005 році вона реконструювала будинок. Після її звернення для прийняття будівлі в експлуатацію, зясувалося, що відстань між її будинком та будинком ОСОБА_3 складає лише 80 см., оскільки відповідачка обклала свій будинок цеглою, чим незаконно захватила частину її земельної ділянки. Посилаючись на вказані обставини просила поновити межі земельної ділянки, які існували до порушення її прав власника та відшкодувати їй моральну шкоду, спричинену неправомірними діями ОСОБА_3 в сумі 5 000 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 4 серпня 2008 року вказані позови обєднані в одне провадження.

Харківська міська рада, в особі свого представника, зазначила, що якщо буде встановлено, що ОСОБА_2 порушила під час будівництва вимоги державних будівельних норм та правил, Харківська міська рада не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_3 У вирішенні позову ОСОБА_2 покладалася на розсуд суду.

Представник Комінтернівської районної санітарно-епідеміологічної станції м. Харкова пояснив, що під час проведення ОСОБА_2 будівництва нею були допущені порушення Державних будівельних норм та правил, які призводять до промокання стін будинку № 32 по пров. Решятняківському в м. Харкові.

Представник Державного Управління Міністерства надзвичайних ситуацій у Харківській області також підтвердив наявність порушень, допущених під час будівництва ОСОБА_2

Представник Управління земельних ресурсів Харківської міської ради у вирішенні позовних вимог покладався на розсуд суду.

Допитаний, в якості спеціаліста представник КП «Харківське міське БТІ» пояснив, що станом на 1983 рік будинок № 34 по пров. Решетняківському в м. Харкові на межі з сусіднім будинком № 32 вже був обкладений цеглою.

Суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини.

В своїх позовних вимогах ОСОБА_2 посилається на те, що ОСОБА_3 обклала свій будинок цегляною кладкою, чим незаконно захватила її, ОСОБА_2, земельну ділянку.

Суд приходить до висновку, що зазначенні доводи ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 8 червня 2004 року за договорами купівлі-продажу ОСОБА_2 придбала житловий будинок № 32 по пров. Решетняківському в м. Харкові з надвірними будівлями (а.с. 24, 26 т. ІІ). Вказаний житловий будинок деревяний, обкладений цеглою, житловою площею 30,7 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 218 кв.м.

В 2005 році для поліпшення своїх житлових умов ОСОБА_2 на місті старого будинку самочинно побудувала новий загальною площею 58,7 кв.м.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 липня 2008 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на самочинно збудований житловий будинок літ. «Л-2» (приміщення 1-1 площею 9,1 кв.м., 1-2 площею 20,9 кв.м., 1-3 площею 12,6 кв.м., 1-4 площею 5,7 кв.м., 1-5 площею 9,3 кв.м., а всього загальною площею 57,6 кв.м.); мансарду літ. «Лм» та ґанок літ. «л».

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту, частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для її обслуговування.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу, який набрав чинності з 1 січня 2002 року до особи, яка придбала житловий будинок, споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо у договорі про відчуження обєкту нерухомості розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності лише на ту частину земельної ділянки, яка зайнята обєктом нерухомості та необхідна для його обслуговування. Якщо обєкт нерухомості знаходиться на земельні ділянці, наданій у користування, то до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщено обєкт нерухомості, та частиною земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно п.п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 Земельного кодексу до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частину могло переходити відповідно до ст. 120 Земельного кодексу 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок або споруду після 2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 Земельного кодексу від 27 квітня 2007 року № 997-V і згідно зі ст. 120 Земельного кодексу, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування.

Внаслідок укладення договору купівлі-продажу житлового будинку № 34 по пров. Решетняківському в м. Харкові, укладеному в 2004 році до ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку не переходило.

З витягу про реєстрацію права власності на житловий будинок № 32 по пров. Решетняківському в м. Харкові вбачається, що право власності на новозбудований житловий будинок зареєстровано 10 грудня 2008 року за ОСОБА_2 на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 липня 2008 року. Проте на підставі вказаного рішення суду до ОСОБА_2 не переходило право власності на земельну ділянку, питання щодо виділення у її користування земельної ділянки судом також не вирішувалося.

В судовому засіданні ОСОБА_2 зазначила, що до Харківської міської ради про виділення їй у користування земельної ділянки за вказаною адресою вона не зверталася.

Відповідно до п.п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року (з наступними змінами і доповненнями) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

Судом було розяснено ОСОБА_2 право заявити клопотання про призначення такої експертизи, проте від її проведення ОСОБА_2 відмовилася.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 не довела, що межі її земельної ділянки внаслідок дій ОСОБА_3, яка обклала цеглою свій будинок порушені.

Крім того, допитаний, в якості спеціаліста представник КП «Харківське міське БТІ» зазначила, будинок ОСОБА_3 станом на 1983 рік вже був обкладений цеглою на межі з будинком № 34 по пров. Решетяківському в м. Харкові.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для справи і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають за їх недоведеністю.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

ОСОБА_3 є власником будинку № 34 по пров. Решетняківському в м. Харкові на підставі договору купівлі-продажу. Рішенням Харківської міської ради від 14 жовтня 2005 року № 201/05 «Про передачу у власність та надання в оренду земельних ділянок» ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку по пров. Решетняківському в м. Харкові для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (державний акт на право власності на земельну ділянку № 72 від 21 травня 2008 року).

З матеріалів справи вбачається та підтверджується поясненнями представників Комінтернівської районної санітарно-епідеміологічної станції м. Харкова, Державного управління Міністерства надзвичайних ситуацій в Харківській області, що відстань між будинками № 32 та № 34 по пров. Решетняківському в м. Харкові не відповідає вимогам Державних будівельних норм.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 7887 від 12 травня 2009 року житловий будинок літ. «Л-2» у домоволодінні № 32 по пров. Решетняківському в м. Харкові по своєму обємно-планувальному і конструктивному рішенню частково не відповідає вимогам будівельних норм і правил, його розташування у межах земельної ділянки не відповідає вимогам ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». Порушення вимог ДБН, допущені при будівництві будинку № 32 по пров. Решетняківському в м. Харкові, можуть призводити до промокання стіни будинку № 34 при випаданні опадів (дощів, снігу) різної інтенсивності. Неправильно організоване водовідведення із даху може призводити до пошкодження елементів фасаду, руйнування цоколя, передчасного зносу фундаменту через надмірно високе гідростатичне навантаження, обмерзання карниза і стику скатів даху, в звязку з чим - намокання огороджуючих конструкцій. Можливим варіантом усунення виявлених порушень є усунення невідповідності ДБН, за попередньо розробленим проектом провести заходи по реконструкції даху та водовідвідної системи досліджуваного будинку. Роботи по проектуванню та реконструкції повинні бути проведеними організацією, що має відповідну Державну ліцензію.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 79 ЦПК України витрати повязані з проведенням судових експертиз є витратами, повязаними з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи, понесені позивачкою ОСОБА_3 в сумі 3 451 грн. 67 коп., підлягають стягненню з ОСОБА_2

Керуючись ст. 120 Земельного кодексу, ст. 377 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути невідповідності житлового будинку № 32 по пров. Решетняківському в м. Харкові вимогам будівельних норм та правил шляхом реконструкції даху та водовідвідної системи будинку № 32 по пров. Решетняківському в м. Харкові за попередньо розробленим проектом організацією, що має відповідну Державну ліцензію.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3 451 грн. 67 коп., а також судовий збір в сумі 51 грн., всього 3502 грн. 47 коп.

В позові ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Комінтернівський районний суд м. Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_4