29.04.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа Ns22u-11 79/201 Op. Головуючий в І інстанції
Категорія: 27 ОСОБА_1
Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року квітня місяця 29 дня колегія судців судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої: Кузнєцової O.A.

Суддів: Полікарпової О.М.

ОСОБА_2 при секретарі: Ляшенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 березня 2010 року в справі

за позовом акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Херсонського відділення Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_3 до акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк») про визнання кредитного договору недійсним,

встановила:

В листопаді 2009 року АКБ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що

06.06.2008р. між ним та ОСОБА_3 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №9МСБ, відповідно до якого відповідач отримав у тимчасове користування грошові кошти в сумі 178000 доларів США з терміном повернення кредиту до 05.06.2010 р. зі сплатою 14,5% річних. В порушення умов зазначеного генерального договору ОСОБА_3 прострочив терміни повернення кредиту та сплати процентів. Не заважаючи на надіслану вимогу від АКБ «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 не усунув порушення умов договору.

Просили стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за генеральним договором про надання кредитних послуг №9 МСБ від 06.06.2008 p., яка складає

1601358,71грн., а також судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В лютому 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про визнання кредитного договору недійсним. Свої вимоги обґрунтовував тим, що на момент укладання оспорюваного договору та додаткових угод до нього було порушено вимоги діючого законодавства, а саме: єдиним законним засобом платежу, який застосовується при проведенні розрахунків між резидентами на території України є гривня, в тому використання готівкової іноземної валюти на території України дозволяється за умови отримання індивідуальної ліцензії, яка надається виключно на підставі окремої постанови Правління Національного банку України. Крім того на день укладання кредитного договору курс долара США становив по відношенню до гривні 4,85, а на день погашення кредиту становив - 8,01. Всі ці доводи свідчать про погіршення положення відповідача, як сторони за споживчимкредитом по відношенню до умов, встановлених діючим законодавством України.

Просив визнати недійсним генеральний договір про надання кредитних послуг №9МСБ від 06.06.2008 р. та додаткову угоду №12.2.6-41 від

06.06.2008p., визнати недійсним договір іпотеки №02-23-9МСБ-1092 від

06.06.2008р. між ним та АКБ «Укрсоцбанк».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 березня 2010 року позов АКБ «Укрсоцбанк» задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено у звязку з необґрунтованістю позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АКБ «Укрсоцбанк» 1601358,71 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №9МСБ від 06.062008 р.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 березня 2010 року та направити справу на новий розгляд.

У запереченнях на апеляційну скаргу АКБ «Укрсоцбанк» просить апеляційну скаргу відхилити, вважаючи рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає її такою, що задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позов АКБ «Укрсоцбанк», районний суд виходив з того, що ОСОБА_3 порушено умови кредитного договору, що є підставою для дострокового стягнення усієї суми боргу за цим договором. Водночас суд прийшов до висновку, що дії позивача на наданню кредитних послуг не суперечать закону, а тому підстав визнавати кредитний договір недійсним немає.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції і вважає, що судом повно та правильно встановлено обставини по справі, належно оцінено надані сторонами докази, а також правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 06.06.2008 року між сторонами укладено кредитний договір та додаткові угоди до нього, відповідно до яких позивач надав відповідачу у тимчасове користування (на 2 роки) грошові кошти в сумі 178000 доларів США зі сплатою 14,5 % річних . Кредитний договір забезпечено договором іпотеки.

Відповідач умови кредитного договору виконує неналежно, борг, відповідно до графіку, не повертає, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в перерахунку на національну валюту у сумі 1601358,71 грн.

Оскільки позичальник прострочив повернення чергової частини позики, то відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та п.3.2.6 кредитного договору №9МСБ позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

До висновку про правомірність дій позивача щодо надання позичальнику кредиту у іноземній валюті суд прийшов на підставі аналізу норм законодавчих актів, що регулюють спірні правовідносини. Колегія суддів з висновком районного суду погоджується і вважає, що доводи апеляційної скарги в цій частині висновок суду не спростовують.

Безпідставними є твердження апелянта про неправильне визначення судом валюти, в якій має бути стягнуто пеню, оскільки валюта кредиту - долари США і нарахування пені у національній валюті базується на курсі долару до національної валюти.

Посилання ОСОБА_3 про недотримання Банком вимог Закону України «Про захист прав споживачів» в частині ненаправлення йому вимоги про погашення простроченої заборгованості спростовується матеріалами справи (а.с.27-28).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 03 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: