Куйбишевський районний суд Запорізької області
Справа № 2-386
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у звязку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

17 серпня 2010 року смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Скляр С.Ю., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

21 липня 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогою про стягнення з відповідача на її користь завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн. у звязку із безпідставним притягненням до кримінальної відповідальності, а також про стягнення судових витрат, які були понесені позивачем під час розгляду кримінальної справи.

Предявлена позовна заява ухвалою суду від 29 липня 2010 року була залишена без руху, оскільки позивачем порушені вимоги ст.119 ЦПК України.

Позивачу було розяснено, що позовна заява, зокрема, повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Суд звернув увагу позивача на те, що у позовній заяві за вимогою про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірним притягнення до кримінальної відповідальності, відповідачем зазначено ОСОБА_2. Разом з тим, з позовного матеріалу вбачається, що у кримінальній справі ОСОБА_2 мав статус потерпілого. З врахуванням наведеного, позивач не мотивував чому саме ОСОБА_2 є відповідачем за даною вимогою.

Крім того, суд звернув увагу на те, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (судового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконним діями таких органів виникає у випадках, передбачених законом (частини 1 і 2 статті 1176 ЦК України).

Позивачу було розяснено, що відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору та оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Статтею 79, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються в тому числі з судового збору, розмір його встановлюється законом. До набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита.

ОСОБА_1 заявлені вимоги майнового та немайнового характеру, а саме про стягнення судових витрат у кримінальній справі і про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірним притягнення до кримінальної відповідальності, відповідно.

Пунктом 33 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої на виконання Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. №7-93 «Про державне мито», визначено, що з позовних заяв, які носять одночасно майновий і немайновий характер, державне мито сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового характеру, і за ставками, встановленими для позовних заяв немайнового характеру.

Відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993р. №7-93 «Про державне мито» ставка державного мита встановлюється із позовних заяв в розмірі 1% ціни позову, але не менше 3 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а з позовних заяв немайнового характеру в розмірі 0,5% неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Розмір витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справ визначений відповідно до «Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року №1258.

Разом з тим, всупереч викладеним вище нормам, ОСОБА_1 не додала до позовної заяви квитанції про сплату судового збору та оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, або не вказала підстави звільнення її від оплати судових витрат.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд звернув увагу позивача, що ч.2 ст.7 ЦПК України дає вичерпний перелік процесуальних дій, які особи, які беруть участь у справі, можуть вчиняти іншою національною мовою, користуючись послугами перекладача. В цьому переліку немає такого права як подання позовної заяви. Тому позовна заява повинна подаватись державною мовою українською мовою.

Таким чином, позивачеві було запропоновано викласти позовну заяву відповідно до вимог цивільного процесуального закону, а також надати дані на підтвердження сплати судових витрат.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що позов не відповідав вимогам цивільно-процесуального закону.

Позивачу було вказано на виявлені недоліки позовної заяви, для усунення яких судом був встановлений строк до 16 серпня 2010 року. Позивач ОСОБА_1 не усунула вказані недоліки позовної заяви.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтею 119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування завданої моральної шкоди, - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.Ю.Скляр