Солонянський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2- 394/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2010 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючої - судді Омелюх В.М., при секретарі - Ращик П.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння.

На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 04 липня 2008 року вона з відповідачем знаходилась в зареєстрованому шлюбі, в період якого в липні-серпні 2009 року мати відповідача ОСОБА_3 особисто їй подарувала пральну машинку марки LG, вартістю близько 5000,00 гривень. Крім того, нею з ВАТ КБ Надра 27 вересня 2008 року було укладено кредитний договір №03/30950033/0451/02, який до цього часу сплачує та згідно якого вона отримала кредитні кошти в сумі 7920, 00 гривень, за рахунок яких придбала мопед Фабіус (4-х контактний). Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки він почав зловживати алкогольними напоями, а згодом і наркотичними засобами, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з жовтня 2009 року. Відповідач добровільно не бажає віддавати належну їй особисто пральну машину та мопед і неодноразові звернення повернути майно не реагує, в звязку з чим в листопада 2009 року вона зверталася до міліції з заявою, згідно якої прохала зобовязати відповідача повернути належне їй майно, але 12 лютого 2010 року за її заявою було відмовлено в порушенні кримінальної справи з розясненням права звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю та пояснив, що позивачка з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі та з 04 квітня 2008 року по жовтень 2009 року проживала однією сімєю, а 03 червня 2010 року шлюб було розірвано за рішенням суду. В період шлюбу мати відповідача в його присутності подарувала особисто позивачці пральну машину, а 27 вересня 2008 року позивачка отримала банківський кредит в сумі 7920, 00 гривень, за рахунок якого придбала в магазині мопед Фабіус (4-х контактний). Кредит позивачка сплачувала особисто за рахунок своєї заробітної плати, оскільки відповідач не мав постійної роботи і мав мінливий нерегулярний дохід, а станом на жовтень 2009 року залишок по кредиту складав 5250 гривень. В період спільного проживання відповідач спільно з позивачкою використовували пральну машину та мопед для потреб сімї та для себе особисто. Після припинення спільного проживання добровільно повернути спірне майно відповідач не бажає, тому позивачка змушена звернутися з позовом до суду.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи 11 листопада 2010 року(а.с.53) під розписку, в судове засідання 01 грудня 2010 року не зявилась, а оскільки її інтереси в судовому засіданні представляє представник згідно нотаріально посвідченої довіреності від 06 серпня2010 року(а.с.ЗІ), суд вважає можливим продовжувати розгляд справи за відсутності позивачки, яка в судовому засіданні 11 листопада 2010 року позов та викладені в позовній заяві обставини придбання спірного майна у її особисту власність підтримала, при цьому пояснила, що використовували з відповідачем спірне майно спільно, але кредитні кошти сплачувала вона особисто зі своєї заробітної плати.

Відповідач ОСОБА_2, достовірно знаючи про час та місце розгляду справи в суді, що вбачається з розписки про вручення йому судової повістки (а.с.55), у судове засідання 01 грудня 2010 року не зявився. Про причину неявки суд не повідомив, в звязку з чим суд вважає можливим продовжувати розгляд справи за відсутності відповідача, який у судовому засіданні 11 листопада 2010 року позов визнав частково та пояснив, що з 2005 року він проживав з позивачкою однією сімєю без реєстрації шлюбу, а після реєстрації шлюбу у 2008 році його мати подарувала їм як сімї для використання пральну машинку, а згодом позивачка взяла банківський кредит, за рахунок якого купила мопед, який вони спільно використовували до припинення сімейно-шлюбних відносин у жовтні 2009 року, а погашення кредиту здійснювалось в тому числі і на його кошти, але повністю виплачений він не був. Зазначене майно є їх спільною власністю, яке після припинення спільного проживання позивачка не забрала, внаслідок чого мопед вкрали, а пральну машинку він віддав в користування іншим громадянам, в звязку з чим згоден сплатити позивачці грошову компенсації за майно в сумі 2000 гривень, але не одноразово, а протягом певного часу.

Свідок ОСОБА_4 показала суду, що позивачка являється її рідною донькою, яка з 2006 року по 2009 рік з відповідачем проживали однією сімєю. Після укладення сторонами шлюбу мати відповідача подарувала позивачці пральну машинку, а відповідачеві грошові кошти на власні його потреби. Їй відомо зі слів матері відповідача, що пральну машинку відповідач віддав на металобрухт. Вона говорила позивачці, щоб остання при припиненні сімейно-шлюбних стосунків забрала пральну машинку, але відповідач не захотів віддавати. Щодо укладення позивачкою кредитного договору їй відомо, що відповідач дав згоду на отримання кредиту в установі банку, але сплачувала кредит позивачка самостійно, придбавши на кредитні кошти мопед, який також залишився у відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 2005 року проживали однією сімєю, а зареєстрували шлюб 04 липня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №164 (а.с.17), але спільне життя подружжя не склалося і з жовтня 2009 року вони припинили сімейно-шлюбні стосунки. В період зареєстрованого шлюбу та проживання однією сімєю сторонам матірю відповідача було подаровано як подружжю пральну машинку для використання у побуті, а позивачкою 27 вересня 2008 року було укладено кредитний договір №03/30950033/0451/02 з ВАТ КБ Надра, згідно якого вона отримала кредит в сумі 7920, 00 гривень (а.с.10-11), які як на період фактичного припинення сторонами сімейних відносин, так і на період розгляду справи судом сплачені частково(а.с.15-16), за рахунок яких придбала у магазині мопед Фабіус (4-хтактний), яким сторони користувалися спільно, а вказане свідчить про те, що спірне майно є спільним майном подружжя, в тому числі і частина мопеда з урахуванням фактично сплачених сторонами кредитних коштів на період припинення сімейно-шлюбних відносин в жовтні 2009 року, оскільки відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу), при цьому вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального використання, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою, при цьому, як передбачено ст. 70 цього кодексу та ч,2 ст. 372 ЦК України, частки майна

З

дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_4, яка є матірю позивачки, що свідчить про її зацікавленість в результатах розгляду даної справи, та які не узгоджуються з іншими доказами у справі з урахуванням побутового призначення спірного майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню, оскільки нею не надано будь - яких достовірних та відносних до даної справи доказів на підтвердження того, що спірне майно, яке не є майном індивідуального використання, є її особистою власність та знаходиться у відповідача, як не надано і доказів про вартість спірного майна, в тому числі і мопеда Фабіус (4-х контактний) з урахуванням часткової сплати кредиту, отриманого позивачкою на його придбання, на період припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин в жовтні 2009 року та з врахуванням тих обставин, що сторонами певний час спірне майно спільно використовувалось та обовязку власників утримувати та забезпечувати збереження належного їм майна, питання розділу спільного майна сторонами не вирішувалось, а позов про це не заявлено, як і не заявлено вимог про стягнення грошової компенсації вартості спільного майна в разі його фактичної відсутності чи втрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60-71 Сімейного Кодексу України; ст.ст. 355-372 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

ГОЛОВУЮЧА: суддя