АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого: Гальонкіна С.А.

Суддів: Абрамова П.С., Корнієнка В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації на постанову Полтавського районного суду Полтавської області від З березня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в Полтавської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання виплатити одноразову компенсацію за шкоду завдану здоров'ю при встановленні інвалідності та щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 р., 2008 р., 2009 р.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 3 березня 2010 року позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, третя особа: Головне управління Державного казначейства України в Полтавської області про визнання дій неправомірними, зобов'язання виплатити одноразову компенсацію за шкоду здоров'я при встановленні інвалідності та щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 р., 2008 р., 2009 р. на підставі норм ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації неправомірними.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації провести нарахування ОСОБА_2 одноразової грошової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який став інвалідом З групи відповідно до ст.48 ЗУ "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 30 мінімальних заробітних плат, та сплатити ОСОБА_2 недоплачені кошти одноразової компенсації в сумі 3350 грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2 апеляційній скарзі просить скасувати постанову місцевого суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Постанову оскаржило також Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, яке в апеляційній скарзі просить скасувати постанову місцевого суду, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку відхилення апеляційних скарг.

Згідно ч.1ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається матеріалів справи, ОСОБА_2 з 30.05.2000 року встановлена безстроково III група інвалідності по захворюванню, пов'язаному з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до ст.48 Закону № 796 у позивача виникло право на одноразову компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі ЗО мінімальних заробітних плат.

У порушення наведеної норми Закону №796 позивачу сплачена 6 вересня 2000 року компенсація у розмірі 189 грн. 60 коп. відповідно до постанови КМУ №836 від 26 липня 1996 року.

Вирішуючи спір в частині стягнення одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, суд першої інстанції правильно виходив із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами і дійшов обґрунтованого висновку щодо правомірності вимог про сплату одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі ЗО мінімальних заробітних плат.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови позивачу в стягненні щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 та 2008 роки.

При вирішенні справ даної,категорії суд першої інстанції вірно врахував, що з 01.01.2007 року по 09,07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року конкретний розмір разової щорічної допомоги на оздоровлення, особам, які постраждали, внаслідок ліквідації на Чорнобильської АЕС були встановлені певними нормами Законом України "Про Держаний бюджет України на 2007 рік" та Законом України "Про Держаний бюджет України та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", відповідно.

Отже, з 01.01.2007 року по 09.07.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року органи соціального захисту населення не мали повноважень здійснювати зазначені виплати у розмірах встановлених частинами 5 статей 12-15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та статтею 48 "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки протягом цього часу положення базових законів не діяли.

Виходячи з наведеного, судом правомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо покладенні на органи соціального захисту населення обов'язку здійснити виплату щорічної допомоги на оздоровлення, особам, які отримали таку допомогу протягом 01.01.2007 р.-09.07.2007р. та 01.01.2008р.-22.05.2008р., у розмірах встановлених законом про державний бюджет на відповідний рік. Протягом цього часу органи соціального захисту населення діяли у відповідності з приписами діючого законодавства, а враховуючи разовий характер цих виплат, в момент їх здійснення особа реалізувала своє право на їх отримання, і як наслідок, у органу соціального захисту населення припинився обов'язок щодо їх виплати.

Щодо стягнення щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік, то колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що недоплата за 2009 рік відсутня, враховуючи надання путівки вартістю 3312 грн. до Курорту «Євпаторія» ДЗ «Клінічного реабілітаційного медичного центру» Міністерства охорони здоров'я України

Викладені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин судове рішення суду ухвалено з додержанням вимог матеріального й процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304-1, 307, 309 п.4 ч.1, 314, 317 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації - відхилити.

Постанову Полтавського районного суду Полтавської області від 3 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1