Охтирський міськрайонний суд Сумської області
справа № 2-1326/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2010 р. м. Охтирка Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі ЯВТУШЕНКО О.С.

з участю осіб, що беруть участь у розгляді справи: позивачки-відповідачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2, відповідачки-позивачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника служби у справах дітей Охтирської міської ради ОСОБА_6, з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Оберіг», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про усунення перешкод по володінню, розпорядженню, користуванню квартирою, виселення з квартири та вселення в квартиру

та за зустрічним позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, виконавчого комітету Охтирської міської ради, третя особа: служба у справах дітей Охтирської міської ради

про визнання незаконним та скасування рішення про приватизацію квартири, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло, визнання права власності на житло та користування квартирою, покладення обов»язку забезпечити житлом в квартирі, усунення перешкод у проживанні в квартирі

в с т а н о в и в:

19.08.2009 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом. Вимоги мотивувала тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1. В 1997 році з дозволу ОСОБА_1 в квартирі без паспортної реєстрації стала проживати ОСОБА_3, яка згодом уклала шлюб з сином ОСОБА_1 ОСОБА_5 Спільне життя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не склалося, шлюб між ними був розірваний 05.08.2009 року. Незважаючи на це, ОСОБА_3 ігнорує право ОСОБА_1 на проживання в квартирі, не впускає її проживати в квартирі, а крім того веде антигромадський спосіб життя. Посилаючись на те, що ОСОБА_3 вселилася до спірної квартири без дозволу, не є членом сім»ї власника квартири, а ні співвласником цієї квартири, ОСОБА_1 просила захистити її право на вільне розпорядження власністю, проживання в належній їй квартирі, а саме: виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого житла; зобов»язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 перешкод по володінню, користуванню та розпорядженню належною їй квартирою; вселити ОСОБА_1 до названої квартири.

06.10.2009 року до суду звернулася ОСОБА_3 із зустрічним позовом. Вимоги мотивувала тим, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, який записаний батьком спільної дитини доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, ОСОБА_1 не визнавала відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_5, внаслідок чого не прописувала ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1. Наприкінці 2008 року ОСОБА_1 здійснила приватизацію указаної квартири тільки на себе. Посилаючись на те, що як член сім»ї власника має право проживати в означеній квартирі разом з неповнолітньою дитиною, ОСОБА_3 просила:

- визнати за нею та неповнолітньою донькою ОСОБА_7 право користування квартирою,

- зобов»язати ОСОБА_1, як бабусю неповнолітньої ОСОБА_7, та ОСОБА_5, як батька дитини сина власника квартири, забезпечити неповнолітню ЯКОВЛЄВУ ОСОБА_7 житлом в означеній квартирі ,

- зобов»язати ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_3 разом з неповнолітньою донькою проживати в цій квартирі.

В липні 2010 року ОСОБА_3 доповнила та уточнила позовні вимоги. Вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_1 здійснила незаконну приватизацію квартири АДРЕСА_1, а саме, не було враховано право неповнолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на участь у приватизації цієї квартири. Посилаючись на незаконне позбавлення дитини права на житло, ОСОБА_3, додатково до заявлених раніше вимог просила:

- визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Охтирської міської ради від 21.11.2008 року № 303 в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1,

- визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житло від 05.12.2008 року про належність на праві приватної власності ОСОБА_1 означеної вище квартири;

- визнати за нею та неповнолітньою донькою ОСОБА_7 право на житло та користування цією квартирою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник, підтримали заявлені позовні вимоги, пославшись на порушення її права власника, з чим погодився ОСОБА_5

В судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник, посилаючись на грубе порушення житлових прав неповнолітньої дитини, позовні вимоги підтримали.

Представник служби у справах дітей Охтирської міської ради в суді, пославшись на те, що ОСОБА_3 разом з її дитиною не набули права на користування та проживання в спірній квартирі, вважав правомірними позовні вимоги ОСОБА_1

Суд, дослідивши матеріали справи та надані особами, що беруть участь у розгляді справи, докази, врахувавши їх пояснення, суть доводів та заперечень, оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку що спір виник з правовідносин щодо реалізації гарантованого Конституцією України та іншими Законами України права громадян на житло.

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 9 Житлового кодексу України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За приписами ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно свідоцтва про право власності належить квартира АДРЕСА_1, де вона зареєстрована з 1987 року до даного часу /а.с. 11-15, 16/, куди вона була вселена як наймач згідно ордера № 2941 від 15.11.1984 року, де членом сім»ї наймача значився її син ОСОБА_8 /а.с. 83/, який у подальшому взяв прізвище дружини - ЯКОВЛЄВ.

Крім того, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить домоволодіння № 106 по вул.. Миргородській в м. Охтирка (інвентарна справа КП «Охтирське МБТІ» № 5373). У даному будинку ОСОБА_1 мешкала з 1998 року, доглядаючи за пристарілим ОСОБА_9, який помер у червні 2005 року, а в подальшому як власник зазначеного житла /а.с. 92/.

Сторони не оспорюють і це визнано судом, що ОСОБА_3 приїхала в м. Охтирку в 1997 році, ще під час перебування ОСОБА_5 у попередньому шлюбі, була вселена тимчасово до квартири АДРЕСА_1, як вбачається з адресного листка прибуття на ім»я ОСОБА_3 - з 21.06.1997 року до 04.08.1997 року. Суд встановив і це не оспорюється самою ОСОБА_3, що з липня 1993 року до цього часу перебуває зареєстрованою в ІНФОРМАЦІЯ_2 Крим.

ОСОБА_5 перебував зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_3, з 15.09.1987 року по 23.10.2008 року.

Судом встановлено, що з 08.07.1998 року по 05.08.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, ОСОБА_5 записаний батьком неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с. 9, 75/.

Статтею 64 ч. 1, 2 ЖК України визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За висновком суду ОСОБА_3, хоча і була одружена за ОСОБА_5, який записаний батьком дитини ОСОБА_7, і вони всі проживали в спірній квартирі, однак в розумінні ст. 64 ЖК України та ст. 3 СК України всі ці особи не складали одну сім»ю з ОСОБА_1, оскільки остання проживала окремо від сім»ї сина, не була пов'язана спільним побутом, не мала з родиною сина взаємних прав та обов'язків, не вела спільного господарства тощо.

З цього приводу судом взяті до уваги і доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 не сприймала а ні ОСОБА_3, як нову невістку, а ні її дитину, як онуку, а тому не надала згоди на вселення ОСОБА_3 до спірної квартири.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 вселилася та в подальшому разом із своєю донькою проживала в спірній квартирі як член сім»ї ОСОБА_5, однак, без його згоди, як наймача, та відповідно, без згоди ОСОБА_1

З огляду на приписи ст. 64 ЖК України, суд вважає, що після припинення сімейних відносин з ОСОБА_5 ОСОБА_3 та її дитина не набула права користування спірною квартирою, оскільки судом встановлено, що вони не були членами сім»ї наймача ОСОБА_1

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

За приписами ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р. передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку).

Перевіряючи доводи сторін щодо правомірності приватизації спірної квартири, то суд виходив з того, що ОСОБА_1 чи виконавчим комітетом Охтирської міської ради не вимоги закону не порушено, незаконність набуття права власності на цю квартиру ОСОБА_1 судом не встановлена.

Такого висновку суд дійшов дослідивши письмові докази щодо приватизації спірної квартири: заяву ОСОБА_1 на ім»я Охтирського міського голови від 24.10.2008 року на приватизацію спірної квартири, довідку ПП «Базис» від 24.10.2008 року про склад сім»ї ОСОБА_1, яка значилася єдиним наймачем спірної квартири, витяг з рішення виконкому Охтирської міської ради від 21.11.2008 року № 303, свідоцтво про право власності на житло від 05.12.2008 року, де власником спірної квартири значиться ОСОБА_1

Допитаний в суді ОСОБА_5, який був на законних підставах вселений до спірної квартири згідно ордера № 2941 від 15.11.1984 року, як член сім»ї наймача /а.с. 83/, не заперечував правомірності приватизації цієї квартири ОСОБА_1

Показами допитаних в суді свідків та іншими наданими сторонами доказами висновок суду не спростований.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження майном.

Таким чином, суд встановив порушеним право власності на житло ОСОБА_1, вбачає правомірним його захистити та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі в тих межах, як вони заявлені, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 має бути відмовлено за безпідставністю.

Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, виходячи із заявлених ОСОБА_1 трьох вимог немайнового характеру, які мають бути оплачені судовим збором окремо за кожну по 08,50 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 59-61, 79, 81, 88, 209 ч. 3, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 47 Конституції України, ст.ст. 15, 331 ЦК України, ст. 9, 64, 65 ЖК України, ст. 3 СК України, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р., суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод по володінню, розпорядженню, користуванню квартирою, виселення з квартири та вселення в квартиру задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_3, належній на праві власності ОСОБА_1, без надання іншого житла.

Зобов»язати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 перешкод по володінню, користуванню та розпорядженню квартирою № 162 по вул.. Гончаренка, 1, в м. Охтирка Сумської області, належною на праві власності ОСОБА_1.

Вселити ОСОБА_1 в належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат 08,50 (вісім) гривень 50 копійок судового збору, та 07,50 (сім) гривень 50 копійок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави на відшкодування судових витрат 17,00 (сімнадцять) гривень 50 копійок судового збору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, виконавчого комітету Охтирської міської ради, третя особа: служба у справах дітей Охтирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення про приватизацію квартири, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло, визнання права власності на житло та користування квартирою, покладення обов»язку забезпечити житлом в квартирі, усунення перешкод у проживанні в квартирі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_10

Повний текст рішення суду виготовлений 27.11.2010 року.