Справа № 2-1737/10
Провадження № _____________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2010 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гречко Ю.В.

при секретарі Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на частину домоволодіння та гараж,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 09 листопада 2009 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 49/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: Хенсонська область, Генічеський район, с.Генічеська Гірка, вул.Азовська,76. Згідно вказаного договору відповідачка передала у власність позивача зазначену частину домоволодіння, а останній зобовязався сплатити її вартість за ціною та на умовах, зазначених у договорі. Сторони досягли згоди, що вартість 49/100 частини домоволодіння складає 100000,00 грн. і згідно договору його ціна є остаточною і змінам не підлягає. Зазначену суму коштів позивач передав відповідачу у повному обсязі. Отже, сторони досягли згоди щодо всіх умов договору і його часткове виконання відбулося у повному обсязі. На даний час відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення договору. Так, позивачем неодноразово надсилалися на адресу відповідачки пропозиції щодо нотаріального посвідчення договору, але відповіді по сьогоднішній день немає. Крім того, 09 листопада 2009 року між сторонами був також укладений договір купівлі-продажу гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул.Миру,28, згідно якого позивач сплатив відповідачці обумовлену суму грошей, а остання зобовязалася передати гараж у власність позивача. На даний час відповідачка не виконала своїх зобовязань і за цим договором, що змусило позивача звернутися до суду. Позивач просить суд визнати дійсними договори купівлі-продажу вищезазначеної частини домоволодіння та гаражу і визнати за ним право власності на вказане майно.

У відкрите судове засідання позивач не зявився, але завчасно надав суду письмову заяву, якою просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити.

Відповідачка у відкрите судове засідання не зявилася, але завчасно надала суду письмові заперечення проти позову, де просить розглянути справу без її участі. Проти задоволення позовних вимог заперечує і зазначає, що дійсно між сторонами був укладений договір купівлі-продажу 49/100 частини вищезазначеного домоволодіння і позивач сплатив їй обумовлену суму грошових коштів 100000,00 грн. Але трохи згодом після укладення договору їй запропонували іншу ціну за вказаний обєкт нерухомості і відповідачка зверталася до позивача з пропозицією розірвати договір купівлі-продажу, оскільки сплачена позивачем ціна є значно меншою, ніж їй в подальшому було запропоновано. Отже, вважає, що позивач не має підстав для отримання у власність 49/100 частини домоволодіння. Що стосується гаражу, то вона не є його власником, тому відсутні будь-які підстави для визнання права власності на нього за позивачем.

Таким чином суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Факт належності відповідачці ОСОБА_2 49/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: Хенсонська область, Генічеський район, с.Генічеська Гірка, вул.Азовська,76, підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією технічного паспорту станом на 26 липня 2010 року.

В підтвердження позовних вимог позивач надав суду договір купівлі-продажу, з якого вбачається, що 09 листопада 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу 49/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: Хенсонська область, Генічеський район, с.Генічеська Гірка, вул.Азовська,76, і ОСОБА_1 зобовязався купити у ОСОБА_2 зазначену частину домоволодіння і сплатити за неї грошову суму 100000,00 грн., а остання зобовязалася передати ОСОБА_1 зазначене нерухоме майно.

В п.2.1 Договору зазначено, що ціна договору відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам не підлягає.

Згідно п.3 зазначеного Договору передача обєкта нерухомості здійснюється продавцем покупцю в триденний строк з моменту підписання договору і зазначена передача посвідчується актом приймання-передачі обєкта нерухомості.

У відповідності до п.6.1 Договору продавець, тобто ОСОБА_2, зобовязалася разом з покупцем ОСОБА_1 посвідчити договір нотаріально у строк до 01 грудня 2009 року.

З акту приймання-передачі нерухомого майна вбачається, що сторони за договором здійснили розрахунки за вищезазначений обєкт нерухомості і ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 прийняв у власність 49/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: Хенсонська область, Генічеський район, с.Генічеська Гірка, вул.Азовська,76.

Отже, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що фактично договір купівлі-продажу вищезазначеної частини домоволодіння укладений і виконаний, але внаслідок винної поведінки відповідачки ОСОБА_2 в нотаріальному порядку договір не посвідчений. Цей факт підтверджується як письмовими доказами, так і письмовими поясненнями відповідачки, де вона підтвердила факт укладення договору та отримання нею від позивача обумовленої суми грошових коштів, тому вказані обставини вважаються встановленими також у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України. Посилання відповідачки про небажання оформляти договір у звязку з запропонуванням їй більшої ціни є необґрунтованими і такими, що суперечать вимогам ст.526 ЦК України та п.п.1.1, 2.1, 6.1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09 листопада 2009 року.

У відповідності до ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Враховуючи, що факт належності вищезазначеної частини домоволодіння на праві власності відповідачці ОСОБА_2 доведений, фактично договір укладений і виконаний сторонами, тому суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання за позивачем права власності на обумовлену частину домоволодіння задовольнити. Відповідачка ОСОБА_2 добровільно уклала з позивачем ОСОБА_1 договір купівлі-продажу належної їй нерухомості, добровільно отримала обумовлену суму грошових коштів, взяла на себе зобовязання передати майно саме за такою ціною, а також зобовязалася посвідчити договір нотаріально, а її бажання в подальшому отримати найвищу ціну і відмовитися від укладеного з позивачем договору суд розцінює як недобросовісну поведінку, тому задоволення позовних вимог в цій частині буде відповідати умовам укладеного між сторонами договору, вимогам цивільного законодавства, а також вимогам розумності, добросовісності та справедливості.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання дійсним укладеного між сторонами договору купівлі-продажу гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м.Синельникове, вул..Миру,28, суд вважає за необхідне відмовити.

Так, у відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В підтвердження позовних вимог позивач не надав суду жодного доказу як самого факту належності відповідачці ОСОБА_2 зазначеного гаражу, так і факту укладення договору купівлі-продажу гаражу.

Відповідачка в цій частині позовні вимоги також не визнала і зазначила, що права власності на цей гараж у неї немає.

Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, встановленою частково.

Понесені позивачем судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачки у пропорційному розмірі до задоволених позовних вимог у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.220, ст.ст.328, 334, 6, 655, 657 ЦК України, ст.ст.10, 60, ч.1 ст.61, ст.ст.88, 209, 212 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 49/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: Хенсонська область, Генічеський район, с.Генічеська Гірка, вул.Азовська,76, укладений 09 листопада 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 49/100 частини домоволодіння, розташованого за адресою: Хенсонська область, Генічеський район, с.Генічеська Гірка, вул.Азовська,76.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 914 (девятсот чотирнадцять) грн. 25 коп.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, а у разі її подання після розгляду справи апеляційним судом у разі, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_3