Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів Горблянського Я.Д., Девляшевського В.А.,

секретаря Кащишин Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання протиправною відмови щодо перерахунку пенсії та зобовязання здійснення перерахунку та виплати підвищеної на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду від 8 жовтня 2009 року, -

в с т а н о в и л а:

Постановою Івано-Франківського міського суду від 8 жовтня 2009 року визнано частково неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо підвищення пенсії ОСОБА_1 та зобовязано управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську нарахувати та виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії, отриманої за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по 8 жовтня 2009 року у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни з врахуванням змін до цієї ж статті Закону від 28 грудня 2007 року та з врахуванням уже виплачених сум. В решті позову відмовлено.

_______________________________________________________________________________ Справа № 22-ц- 2370/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Попович С.С.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_2

В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення судом ухвалено з порушенням норм матеріального права. Так, зазначає, що вимоги позивачки щодо проведення перерахунку пенсії відповідно до ст. 6 Закону Про соціальний захист дітей війни при обчисленні підвищення у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком виходячи з ст. 28 Закону Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування є помилковими та необгрунтованими, оскільки положення даної статті стосовно мінімального розміру пенсії за віком застосовуються виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим законом здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету. Оскільки виплата надбавок та підвищень як дитині війни бюджетом Пенсійного фонду України не передбачено, а відповідно до Конституції України виключно Законом «Про державний бюджет України» визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, то суд не вправі був зобовязувати управління здійснити позивачці перерахунок та виплату соціальної допомоги, як дитині війни.

Тому просить дану постанову скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання сторони не зявилися, хоча про час та місце судового розгляду належним чином були повідомлені.

Заслухавши доповідача, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонеркою по віку, має статус дитини війни , а тому відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на соціальні гарантії, визначені цим Законом, зокрема право на підвищення пенсії на суму, що складає 30% мінімальної пенсії за віком .

Обмеження виплат, передбачених названим законом, зазначені в Законах України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», рішеннями Конституційного Суду України відповідно від 09. 07 2007 року та від 22.05.2008 р. визнані неконституційними. Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних асигнувань на вказані соціальні виплати не може бути підставою для задоволення вимог апелянта.

Законом України Про Державний бюджет на 2009 рік не передбачено зупинення виплати надбавок до пенсії особам, що мають статус дитина війни відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни .

Отже в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 8 жовтня 2009 року відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, правильно не прийняв до уваги доводи відповідача щодо встановлення постановою КМ України від 28.05.2008 року механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки вона істотно звужує обсяг прав дітей війни, передбачених цим законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову в позові.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську відхилити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 8 жовтня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_3