АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2686/10 Головуючий у 1-й інстанції Святська О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Макарчука М.А.

Суддів: Дряниці Ю.В., Чернова С.І.

При секретарі: Ткаченко Т.І.

Пр-ка боржника - ОСОБА_2

Пр-ка ВДВС - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 березня 2010 року

по справі за поданням державного виконавця відділу ДВС Кременчуцького РУЮ про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 бере-зптг 2010 року подання державного виконавця відділу ДВС Кременчуцького РУЮ про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 задоволено.

Надано дозвіл державному виконавцю та іншим учасникам виконавчого провадження, які залучаються до проведення виконавчих дій, на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 за адресою: вул. Зелена, 10, с.Кривуші Кременчуцького району Полтавської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 березня 2010 року та передати справу на новий розгляд до того ж суду.

Вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки суд вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участь у справі.

Зокрема, ОСОБА_5, бо він є власником житлового будинку до якого ВДВС Кременчуцького РУЮ надано доступ на проникнення, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданим Кременчуцьким КП «МБТІ», та рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 травня 2006 року по справі про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Крім того, ОСОБА_4 посилається на те, що вона прописана тимчасово до 27.06.2010 року, що підтверджується відміткою на сторінці 12 її паспорту.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційних скарг, підстав для їх задоволення та скасування ухвали не вбачає.

Відповідно п.іч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи.

Згідно яких встановлено, що на підставі виконавчих документів державним виконавцем було відкрито виконавчі провадження та надано строк для добровільного виконання рішень судів, але борг не був погашений.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 відповідно судового наказу Господарського суду Полтавської області №5/34 від 27.04.2009 р. про стягнення з приватного підприємця ОСОБА_4 на користь ДП «Промспецбуд» боргу у сумі - 214 492 грн.,93 коп. та на підставі виконавчого листа №2-427 від 01.10.2009 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь КФ АКБ «Форум» боргу у сумі 5058,41 доларів С111А та 529 грн.78 коп. має заборгованість.

Згідно вказаних виконавчих документів державним виконавцем було відкрито виконавчі провадження та надано строк для добровільного виконання рішень судів, але борг не був погашений.

Державним виконавцем з метою опису та арешту майна боржниці ОСОБА_4 неодноразово здійснювалися виїзди за місцем її реєстрації, але потрапити до домоволодіння не було можливості, оскільки двері будинку були зачинені, на дзвінки та стук ніхто не відчиняв, про що й було складено акти від 12.03.2010 р. та 16.03.2010 р.

Доводи апелянта, що власником приміщення за вказаною адресою є ОСОБА_5 та щодо її тимчасової реєстрації за даною адресою не підтверджують відсутність її майна у цьому приміщені.

Місцевий суд взявши до уваги акти від 12.03.2010 р. та 16.03.2010 р., згідно яких при виході державного виконавця за вищезазначеною адресою, встановлена відсутність боржника чи будь-яких інших фізичних осіб та згідно вимог ст. 376 ЦПК України, обґрунтовано дійшов до висновку про задоволення подання державного виконавця.

Відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України визначено, що суд розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Отже, посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 на відсутність доказів в матеріалах справи про належне повідомлення щодо слухання справи не заслуговують на увагу.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 дійсно є власником приміщення і вбачається те, що ОСОБА_4 не надала доказу про відсутність її майна у спірному приміщенні, а наведені доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків районного суду та не доводять їх незаконність.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку,що ухвала місцевого суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч.І п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/