overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №2-4150/10
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2010 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого судді Цвіркуна О.С.,
при секретарі Власюк О.В.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 квітня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №272, неповнолітнього сина, ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з Позивачем.
Відповідач в судове засідання не зявився. Про дату та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши думку позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Сторони втратили один до одного почуття любові, довіри і поваги, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує формально і його необхідно розірвати.
На підставі викладеного та ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 23 квітня 2004 року , актовий запис №272 - розірвати.
У разі проживання сторін, після розірвання шлюбу окремо - дитину залишити на вихованні
При реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС стягнути з ОСОБА_2 в бюджет держави 17 грн., ОСОБА_1 від витрат звільнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд. який ухвалив оскаржуване рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Рівненського міського суду О.С. Цвіркун
Справа 2-5249/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2010 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Котьо І.В. дослідивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Херсонської територіальної громади в особі Херсонської міської ради про поділ спадкового майна в натурі та визнання права власності,

встановив:

Позивачі подали до суду вище вказану позовну заяву, однак вона не відповідає вимогам ч.2 ст. 119 ЦПК України, відповідно до якої позовна заява повинна містити:

1)найменування суду, до якого подається заява;

2)імя (найменування) позивача і відповідача, а також імя представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів звязку, якщо такі відомі;

3)зміст позовних вимог;

4)ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5)виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6)зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7)перелік документів, що додаються до заяви.

Однак, в позовній заяві позивачами не зазначено поштового індексу місця проживання (перебування) позивача ОСОБА_2, що є не додержанням вимог пункту 2 ч.2 ст. 119 ЦПК України.

Також подана позовна заява не відповідає в повній мірі вимогам пункту 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України, а саме в порушення зазначеного пункту позивачі не зазначили докази, що підтверджують кожну обставину або підстави для звільнення від доказування, оскільки відповідно до вимог пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» суд не вправі давати доручення про витребування від позивача даних, які підтверджують обґрунтованість його вимог, а також інших відомостей, які повинні бути зазначені позивачем в позовній заяві.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

При таких обставинах суд вважає, що дана позовна заява не може бути розглянута по суті, у звязку з чим позивачам необхідно надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Херсонської територіальної громади в особі Херсонської міської ради про поділ спадкового майна в натурі та визнання права власності залишити без руху і надати позивачам для усунення недоліків строк пять днів, з дня отримання даної ухвали.

В разі не усунення недоліків у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
Справа 2-5357/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2010 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Котьо І.В. дослідивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про спонукання до виконання дій,

встановив:

Позивач подала до Комсомольського районного суду м. Херсона вище вказану позовну заяву, в якій просить суд зобовязати відповідача виконати начислення та виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за 2007-2009 роки.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі судом встановлено, що згідно положень ст. 18 КАС України та рішення № 19-рп/2010 Конституційного Суду України від 09 вересня 2010 року у справі № 1-40/2010 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами», даний спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту 1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

У звязку з вище викладеним, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у даній справі.

Крім цього, згідно пункту 2 ч.1 ст. 83 ЦПК України, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 83, 122, пунктом 5 Розділу ХІ ЦПК України, ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21 січня 1993 року № 7-93, пунктом 13 Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, повязаних з розглядом цивільних та господарських справ затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258, суд

Ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м. Херсона про спонукання до виконання дій.

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 суму судового збору (державного мита) сплаченого відповідно до квитанції № 12225.1035.1 Херсонської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22 вересня 2010 року в сумі 3,4 грн.

Виконання даної ухвали в частині повернення грошових коштів покласти на Управління Державного казначейства у м. Херсоні та Фінансове управління Виконавчого комітету Херсонської міської ради.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції, яким є Комсомольський районний суд м. Херсона, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя:
Справа 2-1273/10
Номер провадження 2-1273/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.10 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

при секретарі Орос С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу

ВСТАНОВИВ:

З позовної заяви слідує, що шлюб між сторонами було зареєстровано 17 червня 2010 року.

Від шлюбу дітей не народилося.

ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що сімейне життя у них з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, які породжували сварки та непорозуміння. Відповідачка не поважала його, як чоловіка. Такі відносини призвели до того, що сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного. Впевнившись у тому, що їх сім'я розпалася остаточно, миритися з відповідачкою не бажає, а тому просить шлюб розірвати.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився, надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, наполягає на задоволенні позову.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 одружилися 17.06.2010 року, про що виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району Закарпатської області зроблено відповідний запис у книзі реєстрації актів про одруження за №23. Після одруження ОСОБА_3 присвоєно прізвище Штефанюк.

У відповідності до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Зі змісту частини 2 статті 110 Сімейного кодексу України слідує, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини.

27 жовтня 2010 року відповідачка надіслала суду довідку Великобичківської міської лікарні від 25.10.2010 року, з якої слідує, що ОСОБА_2 вагітна.

За таких обставин, враховуючи, що позов у період вагітності дружини пред'явленим бути не може, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,58,60,212,213,223 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 105,110, Сімейного кодексу України суд,

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу в судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.
Стрийський міськрайонний суд Львівської області
№ 2-2815/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2010 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі : головуючого-судді Яніва Н.М.

при секретарі Сунак Н.М.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі, який укладено 18.12.2006 р.. Від даного шлюбу в них народилася, донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час вони, перебувають в шлюбі, однак проживають окремо і відповідач останнім часом не бере участі у вихованні та утриманні доньки. Вважає, що він як батько повинен матеріально допомагати дитині. В зв"язку з цим, вона вимушена звернутись з даним позовом до суду, просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку.

В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю послалась на обставини викладені в заяві, яку просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надіслав до суду заяву в якій позовні вимоги визнає повністю та згідний сплачувати аліменти на утримання доньки до досягнення нею повноліття. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено.

З копії свідоцтва про народження видно, що ОСОБА_3, народилася 07.04.2008 року, її батьками є сторони по даній справі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України, а згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Керуючись ст. ст. 10, 11,60,88, 130, 174, 209, 212, 215,367 ЦПК, ст. ст. 180-183, 191 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_3. Стрийського району. Львівської області, в користь ОСОБА_1, жительки села Нижня Лукавиця. Стрийського району. Львівської області, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.09.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 51 (п'ятдесят одну) гривню судового збору та 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а у разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка і його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання копії 1 рішення.

Суддя Янів Н.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» серпня 2010року Білопільський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Подибайло Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, - про розірвання шлюбу ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем уклали шлюб 18 грудня 2004 року, який зареєстровано у Луциківській сільській раді Білопільського району, актовий запис № 06.

Від подружнього життя дітей не мають.

Однією сім»єю проживали до 21 червня 2010 року. З цього часу сім»я фактично розпалася .

Подружнє життя не склалося через те, що відповідач час від часу вживав спиртні напої і з цього приводу постійно вчиняв вдома сварки.

Вважаючи подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливим, так як суперечить інтересам позивачки та інтересам її дітей від попереднього шлюбу,- просить розірвати шлюб з відповідачем, розглянути справу без її присутності.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги повністю визнав.

Суд, заслухавши пояснення відповідача , дослідивши докази по справі, прийшов до наступного висновку .Як встановлено в судовому засіданні сторони по справі уклали шлюб 18 грудня 2004 року , який зареєстрований у Луциківській сільській раді Білопільського району, актовий запис № 06.

Від шлюбу сторони спільних дітей не мають.

З 21 червня 2010 року сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо..

Отже, їх шлюб фактично розпався. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу є неможливим. Примирення не досягнуто.

За таких обставин позивачка вважає, що їхня сімя розпалась остаточно.

Оцінюючи зібрані по справі докази суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки сторони не бажають підтримувати подружні стосунки ,примирення між ними не досягнуто, позивачка вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам та інтересам її дітей від попереднього шлюбу.

Керуючись ст. ст. 104,110,112,114 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 8, 10, 11, 27, 60. 209. 213, 215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 18 грудня 2004 року у Луциківській сільській раді Білопільського району , актовий запис № 06.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 17 грн., ОСОБА_1 від зазначених витрат звільнити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя :
Р І Ш Е Н Н Я № 2-276/10

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2010 року г. Маріуполь

Приморський районний суд у складі:

Головуючого судді - Лузана В.В.,

при секретарі Демененко М.М.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір довічного утримання, укладений з ОСОБА_3 у липні 2008 року у відношенні квартири АДРЕСА_1 в Приморському районі м. Маріуполя, у зв*язку з невиконанням умов договору.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав та пояснив, що відповідач не виконує свої обов*язки, які зазначені у договорі, у зв*язку з чим просив розірвати укладений договір.

Представник позивача ОСОБА_2 доводи позову підтримав та просив їх задовольнити з тих самих підстав.

Відповідач ОСОБА_3 в письмовій заяві не заперечував проти задоволення позову.

Представник Другої Маріупольської державної нотаріальної контори в письмовій заяві просив розглянути справу у його відсутності.

Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов*язків, незалежно від його вини.

За таких обставин договір довічного утримання повинен бути розірваний.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 196, 213, 214, 215, 224, 226, 229 ЦПК України, ст.ст. 755, 756 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 25 липня 2008р. державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 1-1287, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та повернути сторони до первинного стану.

На рішення може бути подано апеляцію до апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення, з подальшою подачею апеляційної скарги у двадцятиденний строк, або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Лузан В.В.
№2-623/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З березня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд у складі:

головуючого: судді Лузана В.В.,

при секретарі: Демененко М.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2010р. ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до Маріупольської міськради, у якому просив визнати право власності за ним на самочинне збудоване нерухоме майно, яке розташовано на земельній ділянці № 5 по вул. Демократичній у м. Маріуполі.

У судовому засіданні позивач доводи позову підтримав та пояснив, що йому належить будівля, розташована на земельній ділянці № 5 по вул. Демократичній у м. Маріуполі, на якій було самочинно збудовано нежитлову прибудову літ. А]-1, сараї літ. В, Д, однак без відповідного дозволу. Оскільки право власності на знов створене нерухоме майно виникає з моменту реєстрації, а зареєструвати самочинне збудоване майно в БТІ він не має права без рішення суду, просив визнати за ним право власності на будівлі, що розташовані на земельній ділянці буд. № 5 по вул. Демократичній у м. Маріуполі.

Представник Маріупольської міськради ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечував, з урахуванням висновку будівельної - технічної зкспертизи про відповідність будівель будівельно - технічних норм та правил пожежної безпеки.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно положенням п. 5 ст. 376 ЦПК України, за вимогою користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на самочинне збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує прав інших осіб.

Факт знаходження земельної ділянки в користуванні позивача на законних підставах підтверджується документально - повідомленням БТІ, матеріалами генерального плана ділянки. За висновком будівельно - технічної експертизи нежитлова прибудова літ. А1-1, сараї літ. В, Д, розташовані на земельній ділянці б. № 5 по вул. Демократичній у м. Маріуполі, відповідають ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будівлі. Основні положення» та правилам пожежної безпеки України.

Керуючись ст. 15, 60; 196, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 376 ЦК України, суд-,

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на самочинне збудоване нерухоме майно: нежитлову прибудову літ. А-1, сараї літ. В, Д, розташоване на земельній ділянки б. № 5 по вул. Демократичній у м. Маріуполі, зобов'язавши Маріупольське БТІ зареєструвати право власності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, тобто через десять днів; якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк 20 днів, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Лузан В.В.