Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

з участю секретаря Павлюка Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради про визнання неправомірними дій та зобовязання виплатити недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради на постанову Івано-Франківського міського суду від 4 лютого 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради оскаржує постанову Івано-Франківського міського суду від 4 лютого 2010 року, якою частково задоволено позов ОСОБА_1 - зобовязано Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку відповідно до ст. 43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» за період з 22 травня 2008 р. по 31 грудня 2009 року.

В решті вимог ОСОБА_1 відмовлено.

____________________________________________________________________________

Справа №22-ц-2095/2010 р. Головуючий у І інстанції Пастернак І.А.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі на дану постанову Департамент соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, вказує на те, що покриття витрат на виплату державної допомоги сімям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. Відповідно до ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Держаний бюджет України. На 2008 та 2009 роки розмір такої допомоги було визначено - 130 гривень і такі виплати позивачу проведені. Задовольняючи вимоги позивача, суд посилався на рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008, яким визнані неконституційними положення п.п.12 п.25 розд.ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», згідно яких зупинено дію ст.43 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням». Однак при цьому суд не врахував, що допомога з приводу якої виник спір відповідачем не призначається; відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, застрахованим особам призначаються та надаються за місцем основної роботи за рахунок сплачених страхових внесків.

Апелянт вважає, що підстав для задоволення позову суд не мав; оскаржувану постанову просить скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити.

В судове засідання апеляційної інстанції представник Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_1 не зявилися, хоч належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із слідуючих підстав.

За змістом ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матірю малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і здійснює фактичний догляд за дитиною. Вона перебуває на обліку у відповідача і їй виплачується допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку.

Судом також встановлено, що до вагітності і пологів ОСОБА_1 працювала (а. с.35), і відповідно до ст. 2 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» є застрахованою в системі загальнообовязкового державного соціального страхування ( а.с. 7). Отже позивач мала право на отримання допомоги по догляду за дитиною у розмірі прожиткового мінімуму в період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року відповідно до ст. 43, дія якої була відновлена Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані неконституційними положення п.п.12 п.25 розд.ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

За даними відповідача (а. с.6) позивачка травня 2008 року до грудень 2008 року включно отримувала щомісячну грошову допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в сумі 130 грн. Таким чином, відповідач всупереч Рішенню Конституційного Суду України виплатив позивачці вказану допомогу не в повному розмірі відповідно до встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, що з 01.04.2008 по 30.06.2008 року складав 538 грн., з 01.07.2008 по 30.09.2008 року складав 540 грн., а з 01.10.2008 по 31.12.2008року 557 гривень.

Суд першої інстанції, виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, дійшов обґрунтованого висновку про те, що і у 2009 році порушено право позивачки на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років 557 гривень.

Доводи відповідача про те, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, застрахованим особам призначаються та надаються за місцем основної роботи за рахунок сплачених страхових внесків на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до постанови КМ України № 32 від 16.01.2007 р. «Питання виплати застрахованим особам допомоги при народженні дитини та по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» функції призначення та виплати допомоги з 01.04.2007 р. покладені на органи праці та соціального захисту населення за місцем проживання застрахованих осіб.

Відповідно до вимог ч.2. ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову в позові.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що постанова судом першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 218, 307-308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради - відхилити.

Постанову Івано-Франківського міського суду від 4 лютого 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців після набрання нею законної сили.

Головуючий: Меленко О.Є.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_4