Справа №2-2502/10
Провадження №2-2502/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирича С.В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 до ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, укладення договору житлового найму, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про визнання ОСОБА_2 членом сімї ОСОБА_9, що проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, визнання за ОСОБА_2 та членами її сімї ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 право на користування житловим приміщенням квартирою №4 по вул. Щоголева, 13 в м. Львові, зобовязання укласти з позивачами договір житлового найму квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету Червоноармійської районної ради народних депутатів №497 від 12.09.1978р. ОСОБА_9 було визнано наймачем квартири АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення між ОСОБА_9 та ЖЕК №45 було укладено договір найму житлового приміщення спірної квартири. За згодою основного квартиронаймача, 28.11.1984р. в квартиру поселилася та прописалася позивач ОСОБА_2, з 13.09.1988р. був прописаний її чоловік ОСОБА_6, а згодом її діти ОСОБА_7, 04.04.1984р.н. та ОСОБА_3, 14.08.1990р.н. Усі вони проживали у вказаній квартирі разом із ОСОБА_9, яка доводилася бабою позивачу ОСОБА_2 ОСОБА_10 час до її смерті позивачі постійно проживали з ОСОБА_9 у спірній квартирі однією сімєю, вели спільне господарство, доглядали та утримували її.

Після смерті ОСОБА_9 17.09.1989р., вони несла витрати по організації її поховання, залишилися проживати в квартирі та несли витрати по її утриманню. Весь цей час вони постійно проживають у спірній квартирі, оплачують комунальні послуги, з ними фактично заключено договори на утримання квартири. На даний час ОСОБА_8 районна адміністрація відмовляється укласти із ними договір житлового найму спірної квартири, однак вважають що вони набули право на проживання в даній квартирі, оскільки проживали однією сімєю з ОСОБА_9, вели з нею спільне господарство, разом за спільні кошти купували продукти харчування, спільно несли витрати по утриманню квартири та по оплаті комунальних послуг. Між ними та основним квартиронаймачем існували теплі родинні відносини. А тому просять позов задоволити.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні вище наведеним.

Інші позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причин неявки суду не повідомили, а тому суд вважає, що слід розглянути справу у їх відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_8 районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, пояснила, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності та складається з двох житлових кімнат житловою площею 30,2 м.кв. та загальною площею 43,5 м.кв. Основним квартиронаймачем вказаної квартири являлася ОСОБА_9, яка померла в 1989р. Окрім неї в квартирі зареєстровані та проживають позивачі, які звернулися у ОСОБА_8 районну адміністрацію Львівської міської ради із заявою про укладення з ними договору житлового найму. Однак їм було правомірно відмовлено, оскільки в силу вимог ст. 64 ЖК України районна адміністрація вправі укладати договір житлового найму лише з членами сімї основного квартиронаймача, після його смерті, а позивачі такими не являються. Тому просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд задовільняє позов з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що основним квартиронаймачем двокімнатної житлової квартири АДРЕСА_1 являлася ОСОБА_9 на підставі рішення виконавчого комітету Червоноармійської районної ради №497 від 12.09.1978р. (а.с.4).

Згідно свідоцтва про смерть від 18.09.1989р. (а.с.6), вбачається що ОСОБА_9 померла 17.09.1989р., про що вчинено актовий запис №1354.

В судовому засіданні встановлено, що позивачі зверталися із заявою від 18.11.2009р. про укладення із ними договору житлового найму квартири АДРЕСА_2 (а.с.8). Однак, як пояснила представник відповідача у судовому засіданні, їм було відмовлено у задоволенні заяви з підстав того, що вони не належали до членів сімї основного квартиронаймача, яка померла.

Згідно вимог ст.64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України N2 від 12.04.85 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України( ОСОБА_1 змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 від 10.03.89N 13 від 25.12.92N 15 від 25.05.98 ) п.9.передбачено,що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Як вбачається із довідки ЛКП «За Замком» №1575 від 11.11.2009р. (а.с.5), квартира АДРЕСА_1, загальною площею 43,5 м.кв. та житловою площею 30,2 м.кв. перебуває у комунальній власності. Основним квартиронаймачем квартири була ОСОБА_9, яка на даний час померла. В квартирі зареєстровані: онука основного квартиронаймача ОСОБА_2 з 28.11.1984р., її чоловік ОСОБА_6 з 13.09.1988р. та діти ОСОБА_7 з 17.05.2001р., ОСОБА_3 з 20.11.2007р.

З квитанцій (а.с.73-89) вбачається, що позивачі несли спільно з основним квартиронаймачем ОСОБА_9 витрати по оплаті комунальних послуг в квартирі АДРЕСА_3.

З долучених у судовому засіданні актів про встановлення та реєстрацію лічильників обліку водоспоживання вбачається, що після смерті ОСОБА_11, позивачами ОСОБА_2 та ОСОБА_10 переукладалися договори про надання комунальних послуг.

Як вбачається з долученої переписки ОСОБА_12 (а.с.38-55), позивачі постійно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_11, між ними існували теплі родинні відносини, ОСОБА_11 вважала позивачів своєю сімєю, спільно харчувалися та разом святкували свята, доглядали ОСОБА_11

З показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 вбачається, що позивачі постійно проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1 зі згоди квартиронаймача ОСОБА_11, між ними існували теплі родинні відносини, вели спільне господарство, разом святкували усі свята, після смерті ОСОБА_11 займалися організацією її поховання та залишилися проживати у квартирі.

Крім цього, в судовому засіданні представник відповідача не спростувала той факт, що позивачі в квартирі АДРЕСА_1 поселилися зі згоди основного квартиронаймача, є постійно зареєстровані у спірній квартирі і що після смерті ОСОБА_11 протягом більше ніж 20 років проживають у вказаній квартирі постійно, несуть витрати по утриманні квартири.

Тому, суд приходить до висновку, про те, що наведеними позивачами доказами доведено суду, що в квартиру АДРЕСА_1 вони поселилися за згодою основного квартиронаймача ОСОБА_11, є зареєстрованими та постійно проживали за вказаною адресою, проживали із ОСОБА_11 однією сімєю, вели спільне господарство та несли витрати по оплаті комунальних послуг, після смерті ОСОБА_11 залишилися проживати у квартирі, нести витрати по її утриманню, іншого місця проживання вони не мали і не мають.

Протягом 20 років після смерті основного квартиронаймача до них вимоги про незаконне зайняття квартири не заявлялися і на даний час вимоги про виселення також не заявлені.

А тому суд вважає, що вони набули право на користування спірним житловим приміщенням і слід зобовязати ОСОБА_8 районну адміністрацію львівської міської ради укласти із ними договір житлового найму квартири.

Керуючись, ст.ст. 10, 15, 16, 60, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 63, 64 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_2 та членами її сімї ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 право на користування житловим приміщенням - квартирою №4 по вул. Щоголева, 13 в м. Львові.

Зобовязати ОСОБА_8 районну адміністрацію Львівської міської ради укласти договір житлового найму із позивачами ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: