Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року Ізмаїльській міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.

при секретарі Осадчій В.В.

за участю сторін: представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради, третя особа КП «Ізмаїльське МБТІ», про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними, як спадкоємцями за законом першої черги, право власності за кожним по 1/20 частині житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Суворова, 55-а, 1/5 частина якого належала померлій 20.05.2001 року ОСОБА_7, мотивуючи тим, що нотаріальною конторою їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок.

Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Представник третьої особи КП «Ізмаїльське МБТІ» в судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши представника позивачів, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 1/5 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Суворова, 55-а належить ОСОБА_7, що підтверджено довідкою виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради від 05.10.2010 року за № 2314.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 265704 від 23.05.2001 року, виданого ОСОБА_6 сільською радою, Ізмаїльського району, ОСОБА_7 померла 20.05.2001 року.

За загальним правило дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/5 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Суворова, 55-а.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) № 25133370 від 27.10.2010 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_7 відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_7 являються:

-чоловік ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії ІІ-АГ № 710981 від 06.12.1976 року, виданого Ізмаїльським міським бюро ЗАГС;

-донька ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖД № 347283 від 05.08.1977 року, виданого ОСОБА_6 сільською радою, Ізмаїльського району;

-донька ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ІІІ-ЖД № 494110 від 03.01.1985 року, виданого ОСОБА_6 сільською радою, Ізмаїльського району;

-син ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про народження серії V-ЖД № 357334 від 22.02.1993 року, виданого ОСОБА_6 сільською радою, Ізмаїльського району.

Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.

Відповідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на момент смерті спадкодавця ОСОБА_7 проживали разом з нею, що підтверджено довідкою виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради від 05.10.2010 року за № 2314 та відмітками в паспортах громадян України ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про місце реєстрації за адресою проживання спадкодавця, тобто вважаються такими, які фактично прийняли спадщину.

Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 27.10.2010 року за № 2228/01-14 позивачам було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, у звязку із тим, що відсутній право встановлювальний документ на спадковий житловий будинок, так як у разі смерті власника нерухомого майна, первина реєстрація права власності на яке не була проведена, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку.

Заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. 525, 529, 549 ЦК УРСР (1963 року), суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради, третя особа КП «Ізмаїльське МБТІ», про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/20 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Суворова, 55-а.

Визнати право власності за ОСОБА_3 на 1/20 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Суворова, 55-а.

Визнати право власності за ОСОБА_4 на 1/20 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Суворова, 55-а.

Визнати право власності за ОСОБА_5 на 1/20 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Суворова, 55-а.

Припинити право власності на 1/5 частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Ізмаїльський район, с. Багате, вул. Суворова, 55-а за померлою ОСОБА_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя