Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області
Справа №2-577
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2010 року Хмільницький міськрайонний суд

Вінницької області

в складі: головуючої судді Шевчук А.П.

при секретарі Полішук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику справу за позовом

ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення

Хмільницької районної державної адміністрації про зобов'язання провести

перерахунок щорічної разової грошової допомоги до 5 травня та виплату

недорахованої суми допомоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати

неправомірними дії відповідача щодо зобов'язання провести перерахунок

щорічної разової грошової допомоги до 5 травня та виплату недорахованої суми

допомоги та стягнути таку допомогу з відповідача за 2006-2009 роки в розмірі

4956 грн. 18 коп., посилаючись на те, що вона є жертвою нацистських

переслідувань і відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни,

гарантії їх соціального захисту» відповідач зобов'язаний щорічно до 5 травня

надавати їй одноразову грошову допомогу в розмірі трьох мінімальних пенсій за

віком. Судовий розгляд справи просить у її відсутність.

В 2006 році їй виплатили 50 гривень грошової допомоги, в 2007 році - 55

гривень, в 2008 році - 65 гривень, а в 2009 році - 70 гривень. Враховуючи те, що

мінімальна пенсія за віком в 2006 році становила 359 грн., в 2007 році - 411 грн.

06 коп., а в 2008-2009 роках - 481 грн., їй у 2006 - 2009 роках було недораховано

та не виплачено 4956 грн. 18 коп.

Ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального

захисту», встановлено, що виплата разової грошової допомоги здійснюється

органом праці та соціального захисту населення, тому вона і просить визнати такі

дії відповідача неправомірними та зобов'язати його вчинити перерахунок разової

щорічної допомоги за 2006-2009 роки, стягнувши з відповідача 4956 грн. 18 коп.

недовиплаченої у вказаний період разової щорічної грошової допомоги до 5

травня.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що ст. 50 Закону

України «Про державний бюджет України на 2006 рік» передбачена у 2006 році

виплата учасникам війни щорічна разова грошова допомога в розмірі 50 грн.,

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» - 55 грн.; Законом

України «Про державний бюджет України на 2008 рік» - 65 грн. і Законом України

«Про державний бюджет України на 2009 рік» - 70 грн. Крім того, позивачка

ОСОБА_1 наголошує на тому, що законність 'її позовних вимог

підтверджується рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року

№6рп/2007 щодо невідповідності деяких положень Закону України "Про

державний бюджет України на 2007 рік", однак дане рішення стосується лише

бюджету на 2007 рік, а в позові позивачка просить зробити їй перерахунок за

січень-грудень 2009 року, що є необгрунтованим.

Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача та

відповідача, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому

задоволенню з наступних підстав: посвідченням жертви нацистських переслідувань №005671 від 10 грудня 2009 року доведено, що ОСОБА_2 є особою, прирівняною до учасників війни і їй як учаснику війни у термін до 5 травня в 2006 році виплатили 50 гривень грошової допомоги, в 2007 році-55 гривень, в 2008 році - 65 гривень, а в 2009 році - 70 гривень щорічної одноразової грошової допомоги.

Згідно ст.8 Конституції України, яка, як ОСОБА_3 вона має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, оцінюючи зміст будь-якого закону чи іншого нормативно - правового акту з точки зору його відповідності Конституції, у всіх випадках необхідно застосувати Конституцію України, як акт прямої дії.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», встановлено, що судам під час розгляду справ необхідно піддавати оцінці нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу в т.ч. і акти Президента України, постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України, акти органів місцевого самоврядування на відповідність їх як Конституції так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно - правовий акт, який підлягає застосування, не відповідає чи суперечить закону, суд зобовязаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Згідно ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам війни щорічно до 5 травня повинна надаватись разова щорічна грошова допомога в розмірі трьох мінімальних пенсій за віком, а згідно ст. 171 цього ж Закону, виплата разової щорічної грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених ст.ст.12-16 Закону, здійснюють органи праці та соціального захисту населення.

Рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 р. від 9 липня 2007 року визнано положення Законів України «Про державний бюджет України на 2007 рік», які обмежують щорічні грошові разові виплати, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», в тому числі і ст.14 неконституційними.

Ст. 71 Закону «Про Державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», при визначенні розміру підвищення застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначається відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Відповідно, її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом». Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком. Таким чином, норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» підлягають застосуванню, починаючи з січня 2009 року по грудень 2009 року включно та в цій частині позов підлягає задоволенню за період з січня 2009 по грудень 2009 року включно, з урахуванням фактично отриманих сум за в 2009 році.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Згідно ст.22 Конституції України, при прийнятті нових законів не допускається звуження змісту обсягу існуючих прав і свобод. Згідно ст. 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, в тому числі і зупинення дії законів, лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк. Встановлений ст.95 Конституції України і ч.2 ст.38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються законом «Про державний бюджет», є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг праві обовязкових пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пленумом Верховного Суду України № 9 від 1.11.1996 року №9 «Про

застосування Конституції при здійсненні правосуддя» встановлено, що судам під

час розгляду справ необхідно піддавати оцінці нормативно - правові акти будь-

якого державного чи іншого органу, в т.ч. і акти президента України, постанови

та розпорядження Кабінету Міністрів України, акти органів місцевого

самоврядування на відповідність їх як Конституції, так і закону. Якщо при

розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягає

застосуванню, не відповідає чи суперечить закону, суд зобов'язаний застосувати

закон, який регулює ці відносини.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 09. 07. 2007 року за №

6-рп визнано неконституційними деякі положення Законів України « Про

державний бюджет на 2007 рік», зокрема п. 13 ст. 71 зазначеного Закону, яким

було призупинено дію ст. 12, 13, 14 та 15 Закону України «Про статус ветеранів

війни, гарантії їх соціального захисту» в частині виплати компенсацій і допомоги у

розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати.

Відповідач - Управління праці та соціального захисту населення

Хмільницької районної державної адміністрації звільнений від сплати судового

збору, однак, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду,

сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с. 9) підлягають стягненню з

відповідача пропорційно, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись, ст.ст. б, 8, 152 Конституції України, Законом України «Про

статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», рішеннями

Конституційного суду України № 6-рп від 09.07.2007 року та № 10-рп/2008 від 22

травня 2008 року, ст.ст. 27, 38 Бюджетного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88,

209, 212, 214 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення

Хмільницької районної державної адміністрації нарахувати та виплатити

ОСОБА_1 недораховану щомісячну надбавку до пенсії як ветерану

війни, відповідно до ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх

соціального захисту» за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22

травня 2008 року по 31 грудня 2009 року з урахуванням фактично отриманих сум.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Хмільницької

районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 частково

сплачені нею витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в

розмірі 60 гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного

суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подачі в

10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне

оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в

порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Головуюча: