Справа №22-ц-3736/10 Суддя-доповідач - Попруга
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Гумської області у складі:

Головуючого: Рибалки В.Г.

суддів: Попруги С.В., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 14 липня 2010 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи - Пермське регіональне відділення Фонду соціального страхування Російської Федерації про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ямпільського районного суду від 14 липня 2010 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до Державної установи - Пермське регіональне відділення Фонду соціального страхування Російської Федерації про відшкодування шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 фактично посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції з надісланням справи на новий розгляд.

ОСОБА_1 доводить, що суд належним чином не зясував питання щодо повноти переведення йому грошових коштів на відшкодування шкоди за серпень 1998 року, не витребував від Філії №45 Державної установи - Московське обласне регіональне відділення Фонду соціального страхування Російської Федерації, оригінал наказу від 01 січня 1998 року. Справу розглянув без участі відповідача. Не застосував до спірних правовідносин окремі положення відповідних міжнародних договорів, які поширюються на ці правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 вересня 1960 року позивач ОСОБА_1 отримав травму на шахті №65 в м. Гремячинськ, Пермської області. В подальшому шахта №65 була перейменована в шахту «Західна». До 01 січня 1998 року відшкодування шкоди позивачу щомісячно виплачував роботодавець.

У зв'язку з ліквідацією шахти облікові справи потерпілих з усіма документами, що підтверджують їх право на відшкодування шкоди, в т.ч. й ОСОБА_1 були передані ліквідаційною комісією згідно з актом №6 прийому-передачі від червня 1998 року до Філіалу №11 Центрального галузевого відділення Фонду соціального страхування Російської Федерації працівників вугільної промисловості, який здійснював виплату відшкодування з 01 січня 1998 року по 01 липня 2000 року. На момент передачі справ розмір відшкодування шкоди позивача становив 288, 32 руб.

Згідно довідки про щомісячні виплати за 1998 рік ОСОБА_1 поштою були направлені щомісячні страхові виплати загальною сумою 4 119 руб., з поверненням за травень - липень 1998 року - 3 254 руб., виходячі з щомісячного розміру відшкодування шкоди 288, 32 руб. З довідки про щомісячні виплати за 1998 рік, наданої відповідачем та на яку посилається позивач, вбачається, що 22 січня 1999 року ОСОБА_1 направлено за травень - грудень 1998 року 2 101 руб.

Позивач ОСОБА_1 не надав доказів, які б підтверджу вал і факт недоплати йому відповідачем страхових виплат за серпень 1998 року.

Страхове відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 1 929, 75 руб., визначене на підставі відповідних судових рішень, підлягає виплаті ОСОБА_1 з 18 лютого 2004 року і на майбутній час, отже не розповсюджується на серпень 1998 року.

У ЗВЯЗКУ з цим не підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені і індексації сум страхова виплат за несвоєчасні виплати сум відшкодування, а також відшкодування моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції встановив всі факти, що входять до предмета доказування. Обставини, якими мотивовано рішення підтверджуються належними й допустимими доказами, доведені відповідачем, у той час, як ОСОБА_1 на порушення приписів ст. 60 ЦПК України своїх позовних вимог не довів. Висновки суду про недоведеність позивачем факту недоотримання ним від відповідача за серпень 1998 року грошових коштів на відшкодування шкоди в розмірі 568, 69 руб, і у звязку з цим про безпідставність вимог про стягнення пені, індексації, моральної шкоди відповідають встановленим фактам.

Суд дійшов цих висновків з дотриманням та правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з наступних підстав.

Так, посилання позивача на порушення судом першої інстанції окремих норм ЦПК України, не дають підстав для перегляду рішення суду, оскільки згадані порушення не могли і не призвели до неправильного вирішення справи.

Не є підставою для скасування чи зміни рішення суду, не розгляд в даному провадженні вимог ОСОБА_1 до Філії №45 Державної установи - Московське обласне регіональне відділення Фонду соціального страхування Російської Федерації про стягнення моральної шкоди в розмірі 100 000 руб.

Суд першої інстанції вирішив спір з дотриманням положень Угоди про взаємне визнання прав на відшкодування шкоди заподіяної працівникам каліцтвом, професійним захворюванням чи іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ними трудових обовязків від 09 вересня 1994 року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів також вважає, що відсутні порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 291, 303, 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПКУкраїни, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 14 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді