АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-8066/09 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кузнєцов В.О. В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2010 року м. Дніпропетровськ

25 січня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Приходченко А.П.

суддів - Кузнєцова В.О., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Журавель Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля»

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ «Павлоградвугілля», посилаючись на отримання професійного захворювання під час роботи на шахтах ВАТ «Павлоградвугілля». Згідно довідки МСЕК від 13.03.2007 року йому встановлено сукупно 65 % стійкої втрати професійної працездатності, з яких повторно 10 % по травмі згідно акту форми Н-1 № 36 від 14 березня 1990 року та первинно 55 % по профзахворюваннях згідно акту форми П - 4 від 19 січня 2007 року, та встановлена інвалідність 3 групи. Він пережив душевні страждання через втрачене здоровя, у звязку з чим просив виплатити йому страхову виплату за моральну шкоду в сумі 50000 грн.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2009 року позов, задоволено частково, стягнуто з ВАТ «Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди суму 5 тис. 500 грн. та вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ВАТ «Павлоградвугілля» посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, в звязку з чим ставить питання про скасування судового рішення й ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованність судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скаргу , необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач утратив працездатність внаслідок професійного захворювання та травми, спричинених негативними виробничими факторами під час виконання трудових обовязків. Згідно довідки МСЕК від 13.03.2007 року йому встановлено сукупно 65 % стійкої втрати професійної працездатності, з яких повторно 10 % по травмі згідно акту форми Н-1 № 36 від 14 березня 1990 року та первинно 55 % по профзахворюваннях згідно акту форми П - 4 від 19 січня 2007 року, та встановлена інвалідність 3 групи. А тому, відповідно до ст.ст. 1167 ЦК України і с.т. 237-1 КЗпП України та рішення Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, моральна шкода заподіяна позивачу повинна бути відшкодована відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вище зазначені обставини справи та прийшов до обгрунтованого висновку про те, що у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП України, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу моральну шкоду, яка завдана йому в результаті отриманого ним професійного захворювання під час роботи в підземних та шкідливих умовах ВАТ "Павлоградвугілля". Наявність стійкої втрати професійної працездатності у розмірі 55% первинно було підтверджено довідкою МСЕК від 13.03.2007 року. Тобто у позивача виникло право на таке відшкодування

Статтею 237і КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних інтересів прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У звязку з тим, що відповідно до ст. 237 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому вказаною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як установлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричинена негативними виробничими факторами під час виконання ОСОБА_2 трудових обовязків, моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоровя, повязаним із виконанням трудових обовязків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відшкодування на користь ОСОБА_2 моральної шкоди саме з ВАТ «Павлоградвугілля».

У позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди у березні 2007 року.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст.21 , ч. З ст.28 та ч. З ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-Х1У «Про загальнообов'язкове

державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». В подальшому, а саме Законом України від 20.03.2007 року були внесені зміни до цього Закону яким скасовано право громадян, що потерпіли від професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду.

Факт порушення законних прав позивача, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків підтверджується і Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 19.01.2007 року ( а.с. 4 ), у якому зазначено, що професійне захворювання виникло в тому числі через недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту, неефективність захисних засобів. Крім того серед причин професійного захворювання вказано на запиленість повітря робочої зони, підвищений рівень вологості.

Те, що позивач при укладанні трудового договору був ознайомлений про небезпечні і шкідливі виробничі фактори, виплата позивачеві одноразової допомоги та щомісячного відшкодування шкоди, тобто виплата страхових виплат Фондом, не звільняє відповідача від відшкодування моральної шкоди.

ВАТ «Павлоградвугілля» є належним відповідачем у справі, що підтверджується і рішенням Конституційного суду України від 08.10.2008 року за№ 20-рп.

Те, що відшкодування моральної шкоди не передбачено колективним договором, немає висновку МСЕК про заподіяння позивачу моральної шкоди, не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки факт спричинення позивачу такої шкоди підтверджується дослідженими у суді першої інстанції доказами .

Тримісячний строк, передбачений ст. 233 КЗпП України до спірних правовідносин не застосовується.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують. Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

І За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Павлоградвугілля» відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до ВерховногоСуду України протягом двох місяців з цього часу.

Судді: