Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2010 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді Макаренка І.В.

при секретарі - Мандрик А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси при попередньому розгляді цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа Черкаський міськвиконком про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (в подальшому заявник), зацікавлена особа Черкаський міськвиконком звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свою заяву тим, що в кінці 1976 року по місцю народження заявника в с. Боровиково Звенигородського району Черкаської області, де заявник проживала, вона познайомилася з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та спільно проживала з ним, а в березні 1977 року вони подали заяву про одруження в сільську Раду с. Боровиково. В цей час сімї ОСОБА_2 виділялася 2-х кімнатна малогабаритна квартира № 4 за адресою: м. Черкаси, вул. Вербовецького, 111. Так як заявник ще не перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, ордер на житло був виписаний на нього та його матір ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому при реєстрації 15 квітня 1977 р. в поквартирній кварточці орган реєстрації ЖЕК № 4 вписав заявника як невістку. 30 квітня 1977 року Боровиківською сільською Радою Звенигородського району Черкаської області був зареєстрований шлюб між заявником та ОСОБА_2 і заявник, як дружина, стала постійно проживати в вищевказаній квартирі з того часу і по сьогоднішній день. 16 березня 1978 року шлюб був розірваний, але заявник продовжувала проживати разом з ОСОБА_2 та його мамою однією сімєю за вищевказаною адресою. Не зважаючи на те, що заявник неодноразово виписувалася з квартири та прописувалась в квартиру за згодою членів сімї, вона постійно проживала в вищевказаній квартирі, вела з ОСОБА_2 спільне господарство, та приглядала за його престарілою мамою ОСОБА_3 В 1992 році ОСОБА_3 померла, а заявник продовжувала проживати в квартирі. Після смерті ОСОБА_4, яка мала пільги на оплату квартири та комунальних послуг, і в звяжу з тим, що громадянський чоловік ОСОБА_2 не мав постійного заробітку, а заявник працювала прибиральницею в гуртожитку № 3 Черкаського Політехнічного інституту, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська, 97/1, та з метою менше сплачувати за комунальні послуги, продовжуючи проживати в квартирі, заявник тимчасово прописалась в гуртожиток № 3, а саме з 16 вересня 1992 року до 19 липня 1995 року. За цей час ОСОБА_2, не сказавши заявнику нічого, хоча спільно продовжували проживати в квартирі і вести спільне господарство, приватизував вищевказану квартиру тільки на себе і отримав свідоцтво № 8185 від 21 грудня 1994 року про право власності на цю квартиру. ОСОБА_2 запевнив заявника, що у нього з рідних крім неї не має нікого, а тому після його смерті квартира у власність перейде тільки їй. Так як заявник продовжувала проживати в квартирі і вести спільне господарство з ОСОБА_2, мала з ним взаємні права та обовязки, і вони були повязані спільним побутом, то вона не реєструвалася з 19 липня 1995 року за вищевказаною адресою і проживала взагалі без реєстрації, і лише, виходячи на пенсію в січні місяці 1999 року, для оформлення пенсійних документів, вона знову прописалася в квартирі АДРЕСА_1, а саме 27 січня 1999 року, де жила і живе. В звязку з трагічними подіями в липні місці 2002 року, ОСОБА_2 24 серпня 2002 року помер і відкрилася спадщина. Спільних дітей у них не було. Так як спадкоємців у померлого не було крім заявника, а вона проживала офіційно та сплачувала квартплату і комунальні послуги, що робить і по цей час, то їй повідомили, що не обовязково звертатися до нотаріуса в шестимісячний термін після смерті чоловіка, а тому вона продовжувала проживати в квартирі. А коли звернулася в нотаріальну контору з проханням оформити спадщину на себе, їй пояснили, що відсутня практика таких випадків і запропонували звернутися до суду. У звязку з цими обставинами вона вимушена звернутися до суду про встановлення факту постійного проживання її та ОСОБА_2 однією сімєю з 19 липня 1995 року по 24 серпня 2002 року.

В попередньому судовому засіданні заявник та її представник свою заяву підтримали, просили її задовольнити.

Представник зацікавленої особи Черкаської міської ради в попередньому судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердили, що заявник та ОСОБА_2 з 19 липня 1995 року по 24 серпня 2002 року проживали однією сімєю.

Заслухавши пояснення заявника, її представника, представника зацікавленої особи та свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Як встановлено в судовому засіданнів кінці 1976 року, заявник познайомилася з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та спільно проживали, а в березні 1977 року, вони подали заяву про одруження в сільську Раду с. Боровиково. В цей час, сімї ОСОБА_2 виділялася 2-х кімнатна малогабаритна квартира № 4 за адресою м. Черкаси, вул. Вербовецького, буд. 111. Так як заявник, ще не перебувала в шлюбі з ОСОБА_2, ордер на житло був виписаний на нього та його матір ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому при реєстрації, в поквартирній кварточці, орган реєстрації ЖЕК №4, 15 квітня 1977 р. вписав заявника, як невістку. 30 квітня 1977 року Боровиківською сільською Радою Звенигородського району Черкаської області був зареєстрований шлюб між заявником та ОСОБА_2 і заявник, як дружина, стала постійно проживати в вищевказаній квартирі з того часу і до сьогоднішнього дня. 16 березня 1978 року шлюб був розірваний, але заявник продовжувала проживати разом з ОСОБА_2 та його мамою однією сімєю, за вищевказаною адресою. Не зважаючи на те, що заявник неодноразово виписувалася з квартири та прописувалась в квартиру за згодою членів сімї, вона постійно проживала в вищевказаній квартирі, вела з ОСОБА_2 спільне господарство, та приглядала за його престарілою мамою ОСОБА_3. В 1992 році ОСОБА_3 померла, а заявник продовжувала проживати в квартирі. Після смерті ОСОБА_4, яка мала пільги на оплату квартири та комунальних послуг і в звяжу з тим, що громадянський чоловік ОСОБА_2 не мав постійного заробітку, а заявник працювала прибиральницею в гуртожитку №3 Черкаського Політехнічного інституту, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Смілянська 97/1, та з метою сплачувати менше за комунальні послуги, продовжуючи проживати в квартирі, заявник тимчасово прописалась в гуртожиток № 3, а саме з 16 вересня 1992 року до 19 липня 1995 року. За цей час ОСОБА_2, не сказавши заявнику нічого, приватизував вищевказану квартиру тільки на себе і отримав свідоцтво № 8185 про право власності на цю квартиру від 21 грудня 1994 року. Так як заявник продовжувала проживати в квартирі і вести спільне господарство з ОСОБА_2, мала з ним взаємні права та обовязки, і вони були повязані спільним побутом, то вона не реєструвалася з 19 липня 1995 року за вищевказаною адресою і проживала взагалі без реєстрації, і лише, виходячи на пенсію, в січні місяці 1999 року, для оформлення пенсійних документів, вона знову прописалася в квартирі АДРЕСА_1, а саме: 27 січня 1999 року, де жила і живе. ОСОБА_2 24 серпня 2002 року помер і відкрилася спадщина. Спільних дітей у них не було. Так як спадкоємців у померлого не було крім заявника, а вона проживала офіційно та сплачувала квартплату і комунальні послуги, що робить і по цей час, то їй повідомили, що не обовязково звертатися до нотаріуса в шестимісячний термін після смерті чоловіка, а тому вона продовжувала проживати в квартирі. А коли звернулася в нотаріальну контору з проханням оформити спадщину на себе, їй пояснили, що відсутня практика таких випадків і запропонували звернутися до суду.

Факт постійного проживання однією сімєю з померлим ОСОБА_2 з липня місяця 1995 року і до його смерті підтверджується архівною довідкою з ЧДТУ, в якій вказано, що заявник працювала прибиральницею в гуртожитку № 2 в ЧДТУ з 1995 року по 2005 роки. і при цьому проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3; даними з амбулаторної медичної картки на імя заявника, де вказана дата заведення картки 27 вересня 1985 рік і місце її проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, в якій маються медичні записі, датовані 1985, 1992, 1993, 1996, 1997, 1999 роки та наступними роками на ОСОБА_1, як пацієнтку, проживаючу за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4; квитанціями про сплату комунальних послуг вересня 2002 року по теперішній час.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини четверта черга спадкоємців за законом.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 „Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сімєю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сімї, тощо… Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкуванням за законом у першу чергу на підставі ст. 1261 ЦК України.

Спір з даного питання відсутній, так як інших спадкоємців у ОСОБА_2 немає.

Відповідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 „Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у звязку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання однією сімєю з померлим, заявнику потрібно для оформлення спадщини.

За таких обставин суд приходить до висновку, що необхідно встановити факт постійного проживання заявника з ОСОБА_2 однією сімєю без шлюбу з 19 липня 1995 року по 24 серпня 2002 року.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 130, 174, 212, 213, 215, 223, 234, 256, 259 ЦПК України, суд , -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 з померлим 24 серпня 2002 року ОСОБА_2 однією сімєю без шлюбу з 19 липня 1995 року по 24 серпня 2002 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: