Справа №22-ц-4259/10 Суддя-доповідач - Хвостик
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Попруги С.В.,

суддів - Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 06 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Сумської міської ради, ОСОБА_1, треті особи: 3-тя Сумська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив-28 «Медик-2», про виділ часток в спільному сумісному майні подружжя, визнання права власності в порядку спадкування, встановлення факту прийняття спадщини, встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 06 травня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визначено частки кожного із співвласників в квартирі за адресою м. Суми, вул. Лебединська, б. 4 кв.59 рівними, визнавши, що кожному з співвласників, а саме: померлим ОСОБА_3, ОСОБА_4, належало по 1/2 частині в цій квартирі, як у майні, придбаному за рахунок спільних коштів подружжя.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину квартири за адресою АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 28 серпня 1992 року.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири за адресою: м. Суми, вул. Лебединська, б. 4 кв. 59 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер 23 січня 2008 року.

Встановлено факт прийняття ОСОБА_2 спадщини після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 28 серпня 1992 року.

Встановлено факт належності правовстановлюючого документу - довідки ЖБК-28 «Медик-2» про членство в ЖБК-28 „Медик-2", виданої на прізвище «Белявцев» ОСОБА_4, який помер 23 січня 2008 року.

Позивач оскаржив це рішення в апеляційному порядку в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповноту зясування фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду від 06 травня 2010 року.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що за життя своїх померлих батьків, мешкаючи разом з ними, він також ніс витрати на виплату пайового внеску у житлово-будівельному кооперативі у 1983-1987 роках, а також витрачав свої кошти на ремонт квартири. Спірна квартира не приватизована, є власністю кооперативу Медик-2 ЖСК-28, який визнав його новим членом цього кооперативу замість померлого батька, тобто вона не може бути обєктом фактичного поділу.

Крім того, суд не врахував, що він поховав батька власними силами та доглядав його за життя, а позивачка забезпечена своїм житлом. У спірній квартирі мешкає він та його неповнолітній син, отже оскаржуване рішення обмежує їх житлові права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, пояснення позивачки ОСОБА_2 про залишення рішення без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів

апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що

апеляційну скаргу потрібно відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи

з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 28 серпня 1992 року померла мати позивачки ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 (а.с.14 том. 1).

На час її смерті спадкоємцями першої черги були: чоловік ОСОБА_4 та діти ОСОБА_1 і ОСОБА_2 Усі ці особи фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки чоловік та син продовжували проживати і були зареєстровані на час її смерті в кооперативній квартирі, пайовий внесок за яку на той період був повністю внесений батьками сторін, а позивачка забрала майно, яке належало матері: золоті вироби, кофейний сервіз, бокали з чеського скла, самовар, деякий посуд, ліжко, 4 стільця, покривало, штори, скатертину, та інші її речі, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на 1/2 частину вказаної квартири за адресою: м. Суми, вул. Лебединська, буд.№ 4 кв.№59. Кожен із спадкоємців мав право успадкувати належне померлій майно, а саме - по 1/6 частині квартири.

Чоловіку ОСОБА_4 належала 1/2 частка в цій квартирі, як частка в праві спільної сумісної власності подружжя, а на 1/6 частку він мав право в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_3, а всього 4/6, або 2/3 частки в цій квартирі.

23 січня 2008 року помер батько позивачки - ОСОБА_4 (а.с.7 том №1). Позивачка з метою прийняття спадщини після смерті батька звернулась у встановлений законом термін до ІІІ-ої Сумської державної нотаріальної контори з відповідною заявою. Нарівні з позивачкою спадкоємцем першої черги після смерті батька є її рідний брат ОСОБА_1, відповідач по справі, який мешкає в тому ж жилому приміщенні, що і раніше, де жив і батько. Кожен із спадкоємців має право на спадщину після смерті батька на 1/3 частку квартири за адресою: м.Суми, вул. Лебединська, буд.№ 4 кв.№59.

Спірна квартира знаходиться в будинку ЖБК 28 і членом цього кооперативу був ОСОБА_4 Пайові внески за кооперативну квартиру були повністю внесені у жовтні 1987 року, про що зазначено у відповідній довідці (а.с.8 том № 1). Батьки позивачки за життя не отримали свідоцтва про право власності на цю квартиру і не зареєстрували це нерухоме майно в БТІ.

У довідці ЖБК-28 „Медик-2" зазначено, що членом ЖБК-28 „Медик-2" був «Белявцев Данил Андреевич», чим допущена помилка в прізвищі, оскільки вірне прізвище батька позивачки «Білявцев», що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7 том 1).

На думку колегії суддів, вищевказані обставини справи повно і всебічно зясовані місцевим судом на підставі досліджених доказів, зокрема, достатньої кількості письмових доказів, вірно визначено предмет спору та зміст правовідносин між сторонами.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 про визначення часток у праві спільної сумісної власності її померлих батьків щодо кооперативної квартири та визнаючи за нею право власності на це спадкове майно, місцевий суд виходив з рівності часток подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у праві власності на це нерухоме майно, так як пайовий внесок за кооперативну квартиру був повністю внесеним ними у жовтні 1987 році за їх спільні подружні кошти.

Щодо висновку місцевого суду про встановлення факту прийняття позивачкою спадщини після смерті її матері, то він також є вірним, оскільки вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном шляхом прийняття речей матері.

Також суд вірно вважав, що ОСОБА_2, як дочка померлої 28 серпня 1992 року матері ОСОБА_3, ОСОБА_4, як чоловік померлої дружини, та ОСОБА_1, як син померлої матері, є спадкоємцями першої черги спадкування за законом і кожний з них по закону успадкував по 1/6 частині від ? частини, яка належала померлій ОСОБА_3 Після смерті батька ОСОБА_4, якому як колишньому чоловіку померлої дружини належала ? частина подружнього майна та 1/6 частина, як отримана ним в порядку спадкування після смерті дружини, позивачка та відповідач ОСОБА_1, як діти після смерті батька в порядку спадкування першої черги за законом набули право власності у рівних частках на спадкове майно, тобто по 1/3 частині кожний у праві власності померлого батька. Таким чином, після смерті матері та батька позивачка набула фактично право власності на ? частину спірної квартири.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам ст.ст.22,28,29 КпШС України, ст.ст. 529, 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.368-370, 1226, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст.ст. 12,15, 16 Закону України «Про власність» та встановленим обставинам справи.

Встановлюючи факт належності довідки ЖБК-28 «Медик-2» про членство в цьому кооперативі померлому батьку позивачки, суд першої інстанції вірно вважав, що у його прізвищі помилково вказано замість вірного «Білявцев», невірне «Белявцев», що вбачається із довідки про його смерть, тому з дотриманням чинного законодавства суд ухвалив рішення в цій частині.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що спірна квартира перебуває у власності кооперативу Медик-2 ЖСК-28, членом якого він є, та не може бути включена до спадкового майна, не є переконливими, оскільки відповідно до ст.15 Закону України «Про власність» померлі батьки набули за час їх спільного проживання однією сімєю право власності на спірну квартиру після внесення в повному обсязі у жовтні 1987 року пайового внеску за неї, однак за життя це право не оформили, тобто не отримали в установленому законом порядку правовстановлюючих документів щодо права власності на неї.

У порушення ст.ст.10,60 ЦПК України відповідачем ОСОБА_1 під час розгляду справи в місцевому суді не доведено факту того, що він приймав участь у виплаті пайового внеску за спірне нерухоме майно, тому ці заперечення колегією суддів також не приймаються до уваги.

Крім цього, відповідач не довів факту порушення оскаржуваним рішенням житлових прав його та неповнолітнього сина, який мешкає разом з ним в спірній квартирі.

Також не заслуговують на увагу заперечення відповідача про забезпеченість позивачки іншим житлом та наявність у неї окремої квартири, оскільки наявність чи відсутність будь-якого майна (в тому числі і нерухомого) у спадкоємців за законом не впливає на обсяг їх прав та обовязків під час спадкування, які за законом є рівними.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення судом норм матеріального та процесуального права, що б могли бути підставою для заміни чи скасування рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Зарічного районного суду м.Суми від 06 травня 2010 року, як законне і обґрунтоване, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м.Суми від 06 травня 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: