Котелевський районний суд Полтавської області
Справа № 2-821/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2010 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Загнійко А.В.,

при секретарі - Момот Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Котельва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок пенсії дитині війни.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області, в якому просить суд визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати відповідача перерахувати та виплатити на її користь, як дитині війни, недоплачене щомісячне підвищення до пенсії за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року та за 2010 рік з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року, з урахуванням проведених раніше виплат. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що вона належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання щомісячного підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Відповідач всупереч ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії.

У судове засідання позивачка не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.20). ОСОБА_1 просить суд розгляд справи провести без її участі (зворот а.с. 2).

Відповідач надав заперечення на позов, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с. 11). В обґрунтування своїх доводів зазначив, що компетенцією Пенсійного фонду України та його органів, є керівництво та управління солідарною пенсійною системою, зокрема призначення та виплата пенсій. Позивачу призначено пенсію управлінням у відповідності до його повноважень, визначених ст.ст. 27, 28, 58, 64 Закону №1058. Соціальна допомога передбачена ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не є пенсією, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними. Позивачу у 2008-2010 роках підвищення до пенсії у розмірі надбавки як дитині війни нараховувалось та виплачувалось у повному обсязі, оскільки це нарахування передбачено бюджетним законодавством на 2008 рік та на 2009-2010 роки постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року №530, а тому вимоги позивача є необґрунтованими.

Крім того, відповідач вважає свої дії щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» правомірними через невизначеність на законодавчому рівні органу на який покладено обовязок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому, відповідач зазначив про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом.

Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області, у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 18). Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області надало до суду листа, в якому просить розглянути справу без участі його представника, проти позивних вимог заперечують у повному обсязі (а.с. 12).

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що рішення слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_1 народилася 23 травня 1940 року в с. Мала Рублівка Котелевського району Полтавської області, є громадянкою України (а.с. 4-5), отримує пенсію за віком, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», має правовий статус дитини

війни, що підтверджується пенсійним посвідченням №112246, виданим 19 червня 1998 року (а.с.6), а також довідкою, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в Котелевському районі 29 липня 2010 року, №3218. Підвищення в розмірі надбавки як дитині війни в 2006-2007 роках не отримувала (а.с. 13).

Враховуючи зазначений статус позивача, вона відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

З 01.01.2009 року та на час винесення рішення судом зміни до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" не вносилися, її дія зупинена не була.

Згідно ст. 54 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» установлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року.

Отже, мінімальний розмір пенсії за віком за січень - жовтень 2009 року встановлений на рівні грудня 2008 року.

З 1 листопада 2009 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 701 гривня та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 632 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 776 гривень; працездатних осіб - 744 гривні; осіб, які втратили працездатність, - 573 гривні.

Мінімальний розмір пенсії за віком з 01 січня 2010 року встановлений у розмірі -695 грн.

Позивачу з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року виплачено підвищення до пенсії щомісячно в розмір 49 грн. 80 коп., а з 01 січня 2010 року по 30.06.2010 року виплачено підвищення до пенсії щомісячно в розмір 49 грн. 80 коп., що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області (а.с. 13, 14).

Отже, відповідач з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року та 01.01.2010 року по 30.06.2010 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч.9 ст.8 ЦПК України забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Таким чином, доводи відповідача, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни покладено на Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області, за місцем проживання позивача.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.І ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обовязок щодо: щодо призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за №8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням - забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обовязок по нарахуванню та виплати доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни», покладено саме на органи Пенсійного фонду України.

Враховуючи, що держава взяла на себе обовязок щодо виплати позивачу 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цих коштів та їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Виходячи із системного аналізу приписів Конституції України та наведених нормативно- правових актів, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів, як на обґрунтування правомірності невиконання своїх зобовязань перед позивачем.

Відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобовязань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обовязку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» на нараховані суми пенсії, що не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому, на користь позивача слід стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 8,50 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 37 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. З, 6 Закону

України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове

державне пенсійне страхування", ч.4 ст.4 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 11, 15, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК

України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у

Котелевському районі Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання

здійснити перерахунок пенсії дитині війни - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Котелевському

районі Полтавської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 підвищення до

пенсії, передбаченого ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» за 2009 рік з 01 січня

2009 року по 31 грудня 2009 року та за 2010 рік з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської

області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30 відсотків

мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України „Про

загальнообов'язкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2009 рік з 01 січня 2009

року по 31 грудня 2009 року та за 2010 рік з 01 січня 2010 року по 30 червня 2010 року, з урахуванням

проведених раніше виплат.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Котелевському районі Полтавської області

на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 45 (сорок пять) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської

області через Котелевський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його

проголошення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому

засідання під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набиває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо

апеляційну скаргу не було подано У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя