Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2010 року. м. Івано-Франківськ.

Колегія суддів, судової палати у цивільних справах, апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.

За участю секретаря: Балагури М.О.

Сторін: позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду від 13 вересня 2010 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

10 серпня 2010 року, ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 27 січня 1996 року. В час спільного проживання у них народилось двоє дітей, дочка ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2. Спочатку укладення шлюбу вони проживали добре, спільно виховували дітей, дбали про добробут сімї. Згодом у них відносини погіршились, подружні відносини вони перестали підтримувати, хоча і проживають спільно, про те подружніх відносин не підтримують і вона в такому шлюбі проживати не бажає. Примирення та збереження сімї не можливе і шлюб може бути розірваний негайно.

Просила шлюб розірвати і дітей залишити для проживання із нею.

Рішенням Долинського районного суду від 13 вересня 2010 року позов задоволено, шлюб укладений між сторонами розірвано, дітей залишено для проживання з відповідачем.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивачка подала апеляційну

Справа № 22-ц-6271/ 2010 рік. Головуючий у 1 інстанції: Пулик В.В. Категорія 47 Суддя-доповідач: Проскурніцький

скаргу в якій посилається на порушення її прав як матері. Суд обґрунтовував вимоги щодо проживання дітей із батьком з тих підстав, що в судовому засіданні вона просила залишити дітей для проживання із батьком. Вона мала на увазі тимчасове проживання дітей із батьком, до того часу доки вона облаштує для них нове місце проживання, щоб не травмувати дітей різкою зміною обстановки та розлученням. Суд не врахував того, що вона як мати хоче щоб діти проживали разом із нею. Рішення суду вона неправильно зрозуміла, а тому просить його в частині залишення дітей для проживання із батьком скасувати і ухвалити у цій частині нове рішення про залишення дітей для проживання із нею.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, позивачку, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2, ст. 31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачка в судовому засіданні змінила свої позовні вимоги і просила дітей залишити на проживання із батьком. Зауважень щодо технічного запису судового засідання, журналу судового засідання, як передбачено ст. 199 ЦПК України, позивачка не подавала. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і сторони самостійно розпоряджаються своїми правами, суд не вправі втручатись в розпорядження позивачем своїми вимогами.

Відповідно до вимог ч.1, ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи із положень даного закону, суд першої інстанції правильно виходив із того, що спір щодо місця проживання дітей сторони вирішили добровільно.

Рішення суду першої інстанції, в якому визначено місце проживання неповнолітніх дітей за згодою сторін, у випадку виникнення спору, не є перешкодою для предявлення позову про визначення місця проживання дітей у встановленому законом порядку, при наявності підстав та доказів, якщо позивачка вважає що її права як матері порушуються.

Відповідно до вимог ч.2, ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.. ст. 307; 308; 313-315; 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 13 вересня 2010 року, залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурницький

Судді: В.М. Вакарук

ОСОБА_5