Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів: Косигіної Л.М., Котік Т.С.

при секретарі судового ОСОБА_1, ОСОБА_2 засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України на рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 09.11.2009 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України про поновлення на роботі та визнання наказів незаконними

встановила :

23.07.2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він працював у відповідача водієм відділу експлуатації автотранспорту Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України. Наказом №42-к від 09.06.2009 року його незаконно звільнено з роботи за п.З ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків, а наказом №55-к від 14.07.2009 року визначено дату звільнення - з 13.07.2009 року. При цьому не вказано, які саме обов"язки ним не виконувались належним чином та які порушення ним допущені. Враховуючи наведене, просив визнати дані накази незаконними та поновити його на роботі.

Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 09.11.2009 року позов задоволено. Визнано незаконними накази начальника Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України №42-к від 09.06.2009 року та №55-к від 14.07.2009 року. ОСОБА_3 поновлено на роботі водієм відділу експлуатації автотранспорту Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України.

В апеляційній скарзі відповідач порушує питання про скасування рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин справи та неправильну оцінку зібраних по справі доказів.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд 1 інстанції виходив з того, що звільнення проведено з порушенням вимог трудового .законодавства. Зокрема, накази про звільнення не містять посилань на конкретні порушення, допущені позивачем, що були підставою для його звільнення, а також не дотримані в повній мірі , передбачені ст.ст.147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, що виразилися в позбавленні працівника можливості ознайомитись з актом та матеріалами службового розслідування, надати власні пояснення.

Проте, з такими висновками не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

З урахуванням положень ст.147 КЗпП України звільнення, за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами, є заходом стягнення, що застосовується до працівника за порушення ним трудової дисципліни.

Таким чином, працівник може бути звільнений з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, якщо після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення, яке не втратило юридичної сили за давністю і не зняте достроково (стаття 151 КЗпП України), він знову вчинив проступок на роботі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 04.02.2004 року працював водієм відділу експлуатації автотранспорту Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України (а.с.6). з 28.01.2009 року відповідно до Акту прийняття машини водієм (а.с.30) ОСОБА_3 керував закріпленим за ним автомобілем марки „Шкода-Октавія" д.н.АА044811. Відповідно до п.2.16 Посадової інструкції водія відділу експлуатації автотранспорту до основних завдань й обов'язків водія відноситься дбайливе ставлення до закріпленого автомобіля, утримання його в технічно справному стані тощо (а.с.102-103). З даною Посадовою інструкцією позивач був ознайомлений (а.с.106).

Наказом начальника Автотранспортного митного господарства №39-к від 05.06.2009 року позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх службових обов'язків, а саме пошкодження автомобіля „Шкода-Октавія" д.н.АА0448іІ (а.с.40). Даний наказ ОСОБА_3 не оскаржував, з обставинами, зазначеними в ньому погодився і зобов'язався відновити пошкоджений автомобіль (а . с. 39) .

Наказом №42-к від 09.06.2009 року ОСОБА_3 звільнено з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання без поважних причин службових обов'язків (а.с.4), а наказом №55-к 'Від 14.07.2009 року визначено конкретну дату звільнення ОСОБА_3 після закінчення тимчасової непрацездатності - з 13.07.2009 року (а.с.3).

Підставою звільнення позивача з роботи став проступок, вчинений ним після накладення попереднього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Так, згідно з доповідною запискою начальника відділу експлуатації автотранспорту від 13.05.2009 року (а.с.31) ОСОБА_3 постійно перевищувався ліміт пробігу авторесурсів, затверджених наказом Державної митної служби України №58 від 26.01.2009 року, .а саме: було перевищено ліміт пробігу на 3628 км. (а.с.32) .

05.06.2009 року о 10 год. комісія у складі: начальника відділу технічного та господарського забезпечення ОСОБА_4, головного спеціаліста ОСОБА_5, провідного спеціаліста ОСОБА_6, провідного спеціаліста ОСОБА_7 у приміщенні боксу стоянки автомобілів Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України провели огляд закріпленого за ОСОБА_3 автомобіля (а.с.34). В результаті огляду в автомобілі було виявлено пристрій, який, на думку комісії, може змінювати показники спідометра, про що складено відповідний акт.

09.06.2009 року на нараді керівного складу Автотранспортного митного господарства було прийнято рішення про направлення даного автомобіля на станцію технічного обслуговування для підтвердження висновків комісії щодо застосування пристрою примусової зміни показників лічильника. Одночасно ОСОБА_3, який був присутнім на даній нараді, було запропоновано надати пояснення з приводу вказаних порушень. Проте, він відмовився від дачі пояснень та від ознайомлення з протоколом наради, що підтверджується змістом даного протоколу (а.с.35).

В результаті дослідження автомобіля НОМЕР_1 спеціалістами ТОВ „Автосоюз" встановлено наступне:"В процессе проверок было обнаружено изменение в заводской эл.цепи датчика скорости, в следствии чего показания спидометра принудительно могли изменяться» (а.с.36).

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 підтвердили факт виявлення в автомобілі, закріпленому за ОСОБА_3, даного пристрою, а також пояснили, що при його застосовуванні показники спідометра змінюються в бік збільшення, що в свою чергу надає можливість викрадати пальне.

ОСОБА_3 заперечуючи вказані обставини, посилався на те, що йому не було відомо про виявлення вказаного пристрою в автомобілі, а о 10 год. 05.06.2009 року комісія не могла виявити цей пристрій, оскільки він виїхав з гаража о 8 год. 30 хв. , що підтверджується подорожнім листом.

Проте, такі доводи позивача спростовуються змістом вищезгаданого протоколу наради, на якій був присутній ОСОБА_3, та показами свідка ОСОБА_8 Так, даний свідок пояснив, що працює механіком Автотранспортного господарства і в його посадові обов'язки входить оформлення подорожніх листів. Час виїзду з гаража, який зазначається в листі не відповідає фактичному виїзду автомобіля з гаража, а відображає час отримання водієм самого подорожнього листа. В судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив покази свідка в цій частині.

Не зазначення в тексті наказу про звільнення конкретного порушення, допущеного ОСОБА_3, не має правового значення для вирішення спору, оскільки є доведеним факт систематичного невиконання позивачем без поважних причин своїх службових обов'язків після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили.

Враховуючи наведене, рішення суду 1 інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позову.

На користь Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України підлягає стягненню з позивача 166 грн. понесених судових витрат, які складаються з 150 грн. добових /5 днів (12.08., 20.08., 10.09., 01.10., 09.11.) X ЗО грн./ та 8,50 грн. сплаченого судового збору; 7,50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Решта витрат, заявлених відповідачем, не підлягає відшкодуванню, оскільки не передбачена чинним законодавством, зокрема, Постановою КМУ від 23.04.1999 року №663 „Про норми відшкодування витрат на відрядження в межах України та за кордон"; Постановою КМУ від 27.04.2006 року №590 „Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави"; Інструкцією про порядок і розміри відшкодування витрат та виплати винагороди особам у зв'язку з їх викликом до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, суду або органів (службових осіб), у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, затв. постановою Ради Міністрів УРСР від 22.02.1991 року №40.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України задовольнити.

Рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 09.11.2009 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України про поновлення на роботі та визнання наказів незаконними.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Автотранспортного митного господарства Державної митної служби України 166 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді