АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4600/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Приходченко А.П. .
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2010 року м. Дніпропетровськ 02 серпня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Приходченко А.П.

суддів - Лаченкової О.В., Волошина М.П.

при секретарі - Керімовій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2009 року за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування,

встановила:

У квітні 2009 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила усунути відповідача від спадкування і визнати її єдиним спадкоємцем. В обґрунтування посилалася на те, що відповідач є її рідним братом. Їх батько ОСОБА_4 помер 29.09.2002 р., мати ОСОБА_4 А-.О. померла 04.01.2009 р. Спадкове майно складається з ? частини квартири № 38_39 в будинку № 1 по вулиці Калиновій у м._ Дніпропетровську, земельної ділянки площею 0.173 га в с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, двох грошових вкладів у ПАТ КБ «ПриватБанк». З 2006 р. мати хворіла, перебувала на обліку в онкологічному диспансері. З липня 2008 р. її стан погіршився, вона потребувала стороннього догляду, допомоги, піклування значним витрат на лікування. Все необхідне надавала матері вона, позивачка. Відповідач матір не доглядав, матеріальної допомоги не надавав, навпаки, він не працює , вживає наркотики, проживав за рахунок коштів матері, притягувався до кримінальної відповідальності.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2009 р. позовні вимоги задоволено, усунено від права на спадкування за законом ОСОБА_2 після смерті матері ОСОБА_4, померлої 04.01.2009 р., визнано ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем за законом на все спадкове майно після смерті матері ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, посилаючись на те, що судом не встановлено факту свідомого невиконання ним обовязку щодо надання матері допомоги, судом прийняті до уваги лише пояснення свідків зі сторони позивачки.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_4 доводилася матірю позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2

Відповідно до довідки КЖЕП № 26 від 05.03.2009 р. на день смерті спадкодавця були зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_4 також і позивачка ОСОБА_3, і відповідач ОСОБА_2

Згідно з довідкою КЗ «Обласний клінічний онкологічний диспансер» від 20.07.2009 р. ОСОБА_4 знаходилася на обліку з 11.04.2006 р.. а відповідно до довідки шостої клінічної лікарні від 06.05.2009 р. вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 20.12.2008 р. по 31.12.2008 р. Померла ОСОБА_4 04.01.2009 р.

Задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з доведеності факту перебування спадкодавця ОСОБА_4 в безпорадному стані через хворобу, доведеності факту догляду за нею позивачкою та доведеності факту ненадання допомоги і ухиляння від надання допомоги відповідачем ОСОБА_2

Погодитися з такими висновками у повному обсязі не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч.З ст. 1224 ЦК України не мають право на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Згідно з ч.5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначених норм закону, суд повинен установити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, який полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто встановити умисну форму вини.

З матеріалів справи вбачається, що допитані судом свідки як зі сторони позивачки, так і сторони відповідача не вказали на конкретні факти свідомого ухилення відповідача від виконання свого обовязку по наданню підтримки та догляду за хворою матірю. Некадання відповідачем матеріальної допомоги матері у такому обсязі як надавала цю допомогу позивачка у звязку з відсутністю у нього матеріальних можливостей, не може бути сприйнято як свідоме уникнення від виконання обовязків по догляду за тяжко хворою матірю. Посилання позивачки на те, що тривалий час відповідач вживає наркотики. не працює, на особисті потреби використовував кошти матері також не можуть бути підставою для застосування положень ч.5 ст.1224 ЦК України, оскільки не свідчить сто схилення від надання допомоги матері.

Зазначені обставини судом першої інстанції не були враховані, судом неправильно застосовано до спірних правовідносин положення ст.1224 ЦК України, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2009 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволення позову до ОСОБА_2, третя особа - шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про усунення від права на спадкування.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Судді