Автозаводський районний суд м.Кременчука
Виготовлено 25 червня 2010 року
Справа № 2 -3651/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2010 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Нестеренка С.Г.

при секретарі Матюшиній Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району у м. Кременчуці про визнання бездіяльності протиправною та покладення зобов'язання вчинення дії щодо нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги відповідно до Закону України „Про соціальний захист дітей війни ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Автозаводському районі м. Кременчука про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання останнього нарахувати на її користь недоплачену, як дитині війни, щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 по квітень 2010 року з урахуванням індексу інфляції та здійснювати таку виплату довічно чи до зміни розміру вказаної державної допомоги у встановленому законодавством порядку , обґрунтовуючи свої вимоги наступним.

Вказувала, що належить до соціальної категорії „Дитина війни та відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. У 2006-2007 роках їй така допомога не виплачувалась взагалі, а у 2008 квітні 2010 року така допомога виплачувалась не в повному обсязі. Відповідач відмовив у проведенні перерахунку та виплаті надбавок, встановлених законодавством України.

Верховна Рада України своїм Законом України №3235-ІУ від 20 грудня 2005 року „Про Державний бюджет України на 2006 рік стаття 77 та стаття 110 та Законом України №489-V від 19.12.2006 року „Про Державний бюджет України на 2007 рік, стаття 71, пункт 12 призупинила дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни.

Однак, Конституційний Суд України своїм рішенням №6-рп/2007 від 9 липня 2007 року по справі №1-29/2007, вирішив: пункт 1 визнати такими, що не відповідають Конституції України і є неконституційними положення Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік пункт 12 статті 71, яким зупинено дію статті 6 Закону України №2195- IV від 18 листопада 2004 року „Про соціальний захист дітей війни, пункт 3 положення статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007рік №489-V від 19 грудня 2006 року визнані неконституційними.

Пункт 6 рішення Конституційного Суду є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України „Про соціальний захист дітей війни державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, невиплата соціальної допомоги, передбаченої статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, є протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам України.

Розмір соціальної допомоги відповідно до статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни становить 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до статті 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із Законом України „Про Державний бюджет на 2007 рік, прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить; з 1 січня-380 гривень, з 1 квітня-406, гривень, з 1 жовтня - 411 гривень.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула, по дату розгляду справи повідомлялась, просила справу розглянути у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району у м. Кременчуці у судове засідання не прибув, керівництво якого було повідомлено про час та місце розгляду справи належним чином. До суду надійшла заява керівництва відповідача про розгляд справи у відсутності представника.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом достовірно встановлено, що позивач є пенсіонером за віком і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України як пенсіонер та як дитина війни, що постає з пояснень позивача, заперечень відповідача та підтверджується копією пенсійного посвідчення позивача.

Маючи статус "Дитина війни", позивач має право відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Соціальне забезпечення категорії громадян, яким встановлено статус „Дитина війни визначається Законом України „Про соціальний захист дітей війни № 2195 від 18 листопада 2004 року (далі по тексту Закон № 2195).

Стаття 6 Закону № 2195 встановлює, що пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20 грудня 2005 року дію ст.6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено.

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19 грудня 2006 року, який набрав чинності 15 березня 2006 року, до статті 110 Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни запроваджені не були.

Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 20 грудня 2005 року та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік від 19 січня 2006 року неконституційними не визнані та діяли протягом всього 2006 року.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, оскільки до 15 березня 2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України „ Про Державний бюджет на 2006 рік від 20 грудня 2005 року та „Про внесення змін до Закону України „ Про Державний бюджет на 2006 рік від 19 січня 2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік.

Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15 березня 2006 року дія ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни була зупинена, а з 15 березня 2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік, дію статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік, яким зупинено дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09 липня 2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач з 09 липня 2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст..6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача виплачувати йому в 2008 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п .41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22 травня 2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22 травня 2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01 січня 2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22 травня 2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22 травня 2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01 січня 2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 01 січня 2008 року по 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають.

З 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року відповідач здійснював виплату позивачеві надбавки до пенсії як дитині війни відповідно до Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України за № 107" вів 28 грудня 2006 року, щомісячно у розмірі : з 01 січня 2008 року по 31 березня 2008 року по 47 грн., а з 01 квітня 2008 року по 48,10 грн.

З 22 травня 2008 року по даний час позивачеві виплачується така надбавка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян " за №530 від 28 травня 2008 року що місячно в розмірах : з 22 травня 2008 року - 48,10 грн., з 01 липня 2008 року 48,20 грн., з 01 жовтня 2008 року по даний час 49,80 грн., що підтверджується довідкою відповідача, що наявна в матеріалах справи.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення „Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни покладено відповідача, за місцем проживання позивача.

У 2009 та 2010 роках дія ст. 6 Закону України не зупинялася та не змінювалася будь-якими законодавчими актами прийнятими Верховною Радою України.

Тому, позивач має право на нарахування та здійснення їй виплат, добавок до пенсії як дитині війни за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня до 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року та з 01 січня по 31 квітня 2010 року

Отже, необхідно визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району у м. Кременчуці щодо ненарахування та непроведення виплат ОСОБА_1 щомісячних соціальних державних допомог до пенсії як дитині війни за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня до 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року та з 01 січня по 31 квітня 2010 року як таку, що невідповідала вимогам ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району у м. Кременчуці здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 01 січня по 31 грудня 2009 року та з 01 січня по 30 квітня 2010 року.

В частині позовних вимог, що стосується 2006 року, періоду з 01 січня по 09 липня 2007 року, з 01 січня по 22 травня 2007 року необхідно відмовити за безпідставністю.

Необхідно також відмовити і у задоволенні позову в частині вимог щодо зобов'язання Управління Пенсійного Фонду України в Автозаводському районі м.Кременчука з 01 травня 2010 року здійснювати виплату пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком довічно, при цьому, суд виходить з того, що відсутні підстави допускати, що відповідач і в подальшому, тобто на майбутнє, буде порушувати права позивача на одержання пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та те, що спір щодо цієї вимоги фактично відсутній.

Суд приходить до висновку, що нарахування сум доплати надбавки до пенсії як дитині війни повинно бути здійснено без урахування індексу інфляції.

При цьому суд виходить з того, що статтею 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення " передбачено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлені строки, але не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія. Позивачу нараховувалась та виплачувалась пенсія своєчасно, щомісячно, в терміни, визначені законодавством.

Згідно з п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами від 17 травня 2006 року № 690, від 11 липня 2007 року№913 та від 13 березня 2008 року № 170 - в подальшому по тексту Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території Україии, які не мають одноразового характеру: заробітна плата, пенсії, стипендії, грошове забезпечення військо службовців.

Індексацію нараховують та виплачують водночас з нарахуванням та виплатою відповідного грошового доходу, який згідно з Порядком підлягає індексації. Відповідно до цього Порядку, сума доплати до пенсії, яка підлягає виплаті згідно з рішенням суду та є виплатою одноразового характеру, не є об"єктом індексації, а тому відповідно до вимог чинного законодавства індексації не підлягає.

Крім цього, відповідно до пункту 3 Порядку, до об'єктів індексації не відносяться : соціальні виплати, які визначено залежно від прожиткового мінімуму (пенсії, обчисленні з урахуванням абзацу першого частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"; додаткова пенсія, підвищення, компенсаційні виплати, надбавки та інші доплати до пенсії, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму.

Враховуючи, що надбавка до пенсії як дитині війни, хоча і нараховується та виплачується щомісячно разом з основним видом пенсії, але вона має одноразовий характер і фактично не відноситься до пенсійних виплат, а тому не підлягає індексації у зв'язку з інфляцією, а звідси у цій частині позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Крім того, суд враховує, що спір між сторонами наявний, що підтверджується і письмовими запереченнями позивача.

Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 8,50 грн. та на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

Керуючись ст. 19,22,55 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ст.ст. 14, 57-59, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району у м. Кременчуці щодо ненарахування та непроведення виплат ОСОБА_1 щомісячних соціальних державних допомог до пенсії як дитині війни за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня до 31 грудня 2008 року, з 01 січня по 31 грудня 2009 року та з 01 січня по 31 квітня 2010 року як таку, що не відповідала вимогам ст.. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування .

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України Автозаводського району у м. Кременчуці здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та провести відповідні виплати за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року та з 01 січня по 31 грудня 2009 року та з 01 січня по 30 квітня 2010 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 у задоволенні - відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного Фонду України Автозаводського району у м. Кременчуці на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 8,50 грн. та на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 37 грн.

Повідомити сторони, що повне рішення буде виготовлено 25 червня 2010 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення протягом десяти діб з дня проголошення та апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти діб з дня подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання заяви про апеляційне оскарження, апеляційної скарги у випадку їх спільного чи окремого неподання або розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області, якщо рішення не скасовано.

Суддя