Р І Ш Е Н Н Я

ИМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Іващенко С.О.

при секретарі Байбак О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики, -

В с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду із позовом, яким просить стягнути з відповідачки суму боргу за договором позики у розмірі 74000,00 гривень, а також понесені судові витрати у сумі 2360,00 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилалася на те, що 20.11.2007 року до неї звернулася відповідачка із прохання позичити гроші у сумі 28000 гривень для розширення свого бізнесу. Позивачка погодилася та передала у позику зазначену суму, про що відповідачкою була складена розписка. 20.12.2007 року відповідачка знову звернулася до ОСОБА_1 із проханням позичити їй 46000 гривень, на що позивачка погодилася, передала зазначену суму, про що відповідачкою було складено розписку. Термін повернення позики за розписками 21 травня 2008 року. Після настання строку повернення позики, відповідачка зобовязання за розписками не виконала, посилаючись на те, що в неї немає грошей.

У судовому засіданні позивачка та представник позивачки адвокат ОСОБА_3 підтримали позовні вимог, просили позов задовольнити у поавному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала письмові заперечення за позовом, якими вимоги визнає частково та зазначає наступне. Між сторонами була усна домовленість про те, що ОСОБА_1 позичить ОСОБА_4 гроші у сумі 40000 гривень, остання бере позику для передачі своїй знайомій ОСОБА_5, при цьому позивачка поставила умову про виплату 3% в місяць за користування позикою. Сума позики разом із процентами складала 46000 гривень, але у звязку з тим, що у позивачки не було потрібної суми, 20.11.2007 року відповідачка взяла позику у сумі 28000 гривень, про що написала розписку. 20 грудня 2007 року позивачка передала ОСОБА_2 решту обумовленої суми, а ОСОБА_2 склала розписку про загальну суму позики, тобто 46000 гривень, будучи запевненою, що розписка від 20.11.2007 року буде позивачкою знищена. Таким чином, позика складала 46000 гривень, а не 74000 гривень, як стверджує позивачка. Крім того, ОСОБА_2 посилається на те, що брала позику для своєї знайомої ОСОБА_5, про що свідчить розписка останньої. ОСОБА_5 не віддала позичені гроші у обумовлений строк, чим позбавила відповідачку можливості повернути позику ОСОБА_1

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно розписки від 20.11.2007 року ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 позичила у ОСОБА_1 28000 гривень, що складає еквівалент 5600 доларів США, зобовязалась повернути зазначену суму до 21.05.2008 року. Згідно розписки від 20.12.2007 року, ОСОБА_2 у присутності вищевказаних свідків позичила у ОСОБА_1 46000 гривень, що складає еквівалент 8900 доларів США, зобовязалась повернути борг до 21.05.2008 року.

Відповідачка у ході судового розгляду не заперечувала, що нею власноруч були складені зазначені розписки. Суду не надано доказів на підтвердження доводів відповідачки про те, що остання, складаючи розписку від 20.12.2007 року мала на увазі загальну суму позики, оскільки була впевнена, що позивачка знищить розписку від 20.11.2007 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд вважає, що договір позики був складений на загальну суму 74000 гривень.

Як встановлено у ході судового розгляду та не заперечується сторонами по справі, у строк до 21 травня 2008 року відповідачка не повернула позичені кошти.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Посилання відповідачки на те, що грошові кошти були нею отримані для подальшої передачі у позику ОСОБА_5 не є підставною для звільнення ОСОБА_2 від відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 617 ЦК України, яка визначає підстави для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

При таких обставинах, сума боргу за договором позики, яка підлягає стягненню з відповідачки складає 74000 гривень.

При предявленні позову до суду позивачкою були понесені судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору у сумі 740,00 гривень та витрат з інформаційно-технічного обслуговування у сумі 120,00 гривень (квитанції ВАТ «Ощадбанк» від 13.03.2010 року). Крім того, позивачкою були понесені витрати на правову допомогу у сумі 1500 гривень (квитанція ХОКА від 11.03.2010 року)

Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, а саме: з витрат на інформаційно-технічне забезпечення, правову допомогу.

Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме понесені позивачкою судові витрати стягуються з відповідачки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 79, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 533, 617, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 74000 грн. (сімдесят чотири тисячі) 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати: витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 740 (сімсот сорок) гривень 00 копійок; витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок; витрати по оплаті правової допомоги у сумі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Фрунзенський районний суд м. Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: