Єдиний унікальний номер 2-2224/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2010 року. Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі головуючого судді Попова Г.Г, при секретарі Демчук О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кельменецькому районі м. Кельменці, вул.. Бессарабська, 14 до Територіального управління Держгірпромнагляду по Чернівецької області м. Чернівці, вул.Зелена, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку з важким наслідком - за формою Н - 5 від 06 квітня 2010 року, та акту про нещасний випадок, пов'язаним з виробництвом за формою Н - 1 від 06 квітня 2010 року та визнання нещасного випадку не пов'язаного з виробництвом,-

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кельменецькому районі м. Кельменці, вул.Бессарабська, 14 звернулося в суд з позовом до Територіального управління Держгірпромнагляду по Чернівецької області м. Чернівці, вул.Зелена, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку з важким наслідком - за формою Н-5 від 06 квітня 2010 року, та акту про нещасний випадок, пов'язаним з виробництвом за формою Н - 1 від 06 квітня 2010 року та визнання нещасного випадку не пов'язаного з виробництвом.

Посилається в позовній заяві на те, що 21 січня 2008 року потерпілий ОСОБА_1 разом із працівниками господарства ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на території зернового току фермерського господарства «ОСОБА_1Ф.» проводили ремонт задньої навіски колісного трактора марки DINMA 804, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить фермерському господарству «ОСОБА_1Ф.», та того ж дня, біля 17 години, під час проведення вказаного ремонту, ОСОБА_1 за допомогою молотка наносив удари по болту-пальцю, щоб зафіксувати його в отворі нижнього важеля навіски трактора і внаслідок нанесеного удару по фіксуючому болту, відколовся металевий осколок, який внаслідок отриманої кінетичної енергії влучив у ліве око ОСОБА_1.

Згідно з діагнозом лікарів отримав - проникаюче поранення рогівки з внутрішньо-очним стороннім тілом, травматичної катаракти, розриву райдужної оболонки лівого ока. Отримана рана за її характером та наслідками відноситься до важкої ступені.

Про вказаний нещасний випадок потерпілий ОСОБА_1, працівники фермерського господарства «ОСОБА_1Ф.», які брали участь у ремонті задньої підвіски колісного трактора, не повідомили лікувальний заклад, управління Держгірпромнагляду по Чернівецькій області та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України у Кельменецькому районі Чернівецької області.

У березні 2010 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України у Кельменецькому районі Чернівецької області про створення комісії для проведення розслідування нещасного випадку.

Наказом від 23 березня 2010 року № 46 територіальним Управлінням Держгірпромнаглядохоронпраці України по Чернівецькій області було призначено комісію для спеціального розслідування нещасного випадку з важким наслідком, що стався 21 січня 2008 року з головою фермерського господарства «ОСОБА_1Ф.» на території фермерського господарства в с.Перківці Кельменецького району Чернівецької області.

Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку з важким наслідком по формі Н-5, комісія, в період з 23 березня 2010 року по 02 квітня 2010 року провела спеціальне розслідування нещасного випадку і на підставі матеріалів розслідування прийшла до висновку, що відповідно до вимог п. 14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, даний нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом і на нього складається акт форми Н-1 (акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом).

06 квітня 2010 року, за наслідками проведеного розслідування було складено акт форми Н-1, який затверджений начальником територіального Управління Держгірпромнагляду охорони праці України по Чернівецькій області.

Спеціальною комісією визначено, що причиною настання нещасного випадку було невикористання засобів індивідуального захисту через незабезпеченість ними та порушення потерпілим ОСОБА_1 вимог «Правил безпечної роботи з інструментами та пристроями « ДНАОП 1.1.10-1-04 затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 05.06.2001 року № 252, а саме п. 5.4.9- де вказано, що під час робіт із застосуванням інструмента ударної дії працівники повинні користуватись захисними окулярами - для запобігання попаданню в очі твердих частинок, що відлітають від інструмента.

Посилається в позовній заяві позивач на те, що юридична особа - ФГ «ОСОБА_1Ф.» на основі даних (реєстраційної картки), які надійшли від державного реєстратора, 03 квітня 2006 року був взятий на облік у відділенні виконавчої дирекції Фонду у Кельменецькому районі. Відповідно до відомостей облікової картки платника страхових внесків, керівником даного фермерського господарства «ОСОБА_1Ф.» є сам ОСОБА_1. За весь період перебування на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду у Кельменецькому районі голова ФГ «ОСОБА_1Ф.» - ОСОБА_1 нараховував заробітну плату і на неї нараховував і перераховував до відділення страхові внески. Тобто ОСОБА_1 здійснив страхування по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання в спосіб реєстрації у відділенні виконавчої дирекції Фонду у Кельменецькому районі свого фермерського господарства як передбачено процедурою для реєстрації юридичної особи а не, як для добровільно застрахованих осіб.

Згідно з частиною другою статті 3 Кодексу законів про працю України особливості праці членів кооперативів та їх об'єднань, колективних сільськогосподарських підприємств, фермерських господарств, працівників підприємств з іноземними інвестиціями визначаються законодавством та їх статутами. При цьому гарантії щодо зайнятості, охорони праці, праці жінок, молоді, інвалідів надаються в порядку, перебаченому законодавством про працю.

Так, частиною першою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім'ї, відповідно до закону (частина друга статті 1).

Відповідно до частини першої статті 4 цього Закону головою фермерського

господарства є його засновник або інша визначена в статуті особа. Питання щодо трудових відносин у фермерському господарстві регулює стаття 27 зазначеного Закону.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 цього Закону трудові відносини у фермерському господарстві базуються на основі праці його членів.

Трудові відносини членів фермерського господарства регулюються Статутом, а осіб, залучених до роботи за трудовим договором (контрактом), законодавством України про працю. Крім цього, згідно з частиною третьою цієї статті Закону з особами, залученими до роботи у фермерському господарстві укладається трудовий договір (контракт) у письмовій формі, в якому визначаються строк договору, умови праці і відпочинку (тривалість робочого дня, вихідні дні, щорічна оплачувана відпустка, форми оплати праці та її розміри). Трудовий договір (контракт, угода) підлягає реєстрації в місцевій раді, що передала земельну ділянку у власність або надала в користування, якщо селянське (фермерське) господарство є основним місцем роботи цих осіб.

Таким чином, враховуючи положення Закону України "Про фермерське господарство", трудовий договір (контракт) укладається з особами, які залучаються до роботи в фермерському господарстві, та які не являються членами такого фермерського господарства.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про фермерське господарство" членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14- річного віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають дотримуються положень Статуту фермерського господарства. Членами фермерського господарства не можуть бути особи, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом).

Тобто, члени фермерського господарства, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання на добровільних засадах, відповідно до статті 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Частинами першою та другою статті 27 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що у разі виробничої потреби фермерське господарство має право залучати до роботи в ньому інших громадян за трудовим договором (контрактом). Трудові відносини членів фермерського господарства регулюються Статутом, а осіб, залучених до роботи за трудовим договором (контрактом), - законодавством України про працю. Ця категорія осіб підлягає загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Відповідно до норм ч. 2 ст. 34 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство у встановленому законом порядку реєструється як платник внесків на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в органах Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань.

Частиною 3 ст. 34 цього ж Закону, визначено, що час роботи у фермерському господарстві членів господарства та осіб, які працюють у ньому за трудовим договором (контрактом), зараховується до загального і безперервного стажу роботи на підставі записів у трудовій книжці і документів, що підтверджують сплату внесків на соціальне страхування.

Таким чином, враховуючи положення даного Закону, трудовий договір (контракт) укладається з особами, які залучаються до роботи в фермерському господарстві, та які не являються членами фермерського господарства.

Посилається в позовній заяві позивач, що таким чином, фермерське господарство, як юридична особа є страхувальником (роботодавцем) для фізичних осіб, які працюють у ньому на умовах трудового договору (контракту) і зобов'язано нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці найманих працівників внески на соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань і сплачувати їх у встановлені строки та в повному обсязі.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» до осіб, що підлягають обов'язковому страхуванню від нещасного випадку відносяться особи, які працюють на умовах трудового договору.

Особи, які працюють в господарстві за трудовим договором (у тому числі й родичі), не є його членами, їх правові відносини з господарством базуються не на засадах членства, а на засадах трудового договору і тому трудові відносини регулюються законодавством про працю.

Страховим випадком за нормами ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-X1V (далі-Закон - № 1105-XIV), із змінами і доповненнями, є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та або соціальних послуг.

Згідно ст. 14 вищезазначеного Закону, нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що статися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади.

Статтею 6 Закону № 1105-XIV дається визначення суб'єктів страхування від нещасного випадку у відповідності до якої суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик, цією ж статтею передбачено, що застрахованою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування (далі - працівник). Страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи. Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Статтею 8 Закону № 1105-XIV визначено коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку -особи, які знаходяться у трудових відносинах з роботодавцем, тобто працюють на умовах трудового договору.

Відповідно до ст.21 Кодексу законів про працю України (далі КЗпПУ) трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечити умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Посилається позивач в позовній заяві, що документального підтвердження факту існування саме трудових відносини між ФГ «ОСОБА_1Ф.» і самим ОСОБА_1 не було. Відповідно, ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка була застрахованою відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV.

Позивач вважає, що комісія з розслідування цього нещасного випадку у своїх висновках не об'єктивно оцінила причини і обставини нещасного випадку і прийшла до необґрунтованого висновку.

Відповідно до пункту 14 Порядку розслідування нещасних випадків визнаються пов'язаними з виробництвом і складається акт за формою Н-1 про нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обов'язків. Тобто обов'язковою умовою визнання нещасного випадку на виробництві є наявність саме трудових відносин, яких по суті не було, а також набуття особою статусу працівника, що нерозривно пов'язано. А в розумінні пункту 2 Порядку розслідування та ведення нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112 працівниками є особи, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір.

Таким чином, на підставі матеріалів розслідування чітко вбачається, що нещасний випадок не може бути пов'язаний з виробництвом, і не може бути визнаний страховим з наступних причин:

Статтею 2 Закону №1105-XIV окреслено сферу його чинності, а саме: поширюється на осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від їхніх форм власності та господарювання, у фізичних осіб, на осіб, які забезпечують себе роботою самостійно та громадян - суб'єктів підприємницької діяльності. А ст.21, 142 Кодексу Законів про працю України передбачено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язуються виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Члени фермерських господарств мають право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги відповідно за умови сплати страхових внесків до Фонду, обрахованих відповідно до чинного законодавства для осіб, які застраховані на добровільних засадах. При цьому, голова фермерського господарства «ОСОБА_1Ф.» відноситься до членів фермерського господарства та працює у ньому не на умовах трудового договору. При цьому, слід зазначити, що відповідно до Статуту ФГ «ОСОБА_1Ф.» його головою є засновник ОСОБА_1.

Вважає позивач, що комісія з спеціального розслідування абсолютно безпідставно прийшла до висновку, що ОСОБА_1 є застрахованою особою відповідно до Закону №1105-XІV, тому посилання комісії у своїх висновках на Порядок розслідування нещасних випадків безпідставне, оскільки ним регулюють відносини, пов'язані з виконанням трудових (службових ) обов'язків, чого у цьому випадку не було.

Посилається на те, що комісія з розслідування нещасного випадку при складанні акту розслідування та про нещасний випадок на виробництві порушила вимоги Порядку розслідування та ведення нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112 (далі Порядок), Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, а саме:

1.Не взято до уваги комісією положення ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, відповідно до якої особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з отриманням доходу безпосередньо від цієї діяльності, члени фермерського господарства укладають з Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві договір про добровільну участь у страхуванні від нещасних випадків. В даному випадку відсутній договір між ОСОБА_1 і відділенням виконавчої дирекції Фонду у Кельменецькому районі про добровільне страхування по формі затвердженій правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

2.В порушення ч. 3. 4 п. 46 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, спеціальна комісія не виконала свій обов'язок, а саме, не надала об'єктивної оцінки обставинам і причинам щодо належності визначення, чи пов'язаний цей випадок з виробництвом.

3. Не враховано спеціальною комісією статті 6. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, якими визначено коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку ті особи, які знаходяться у трудових відносинах з роботодавцем, тобто працюють на умовах трудового договору та що застрахованою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування.

4. Порушено пункт 14 Порядку розслідування нещасних випадків, відповідно до якого визнаються пов'язаними з виробництвом і складається акт за формою Н-1 про нещасні випадки, що статися з працівниками під час виконання трудових обов'язків. Тобто обов'язковою умовою визнання нещасного випадку на виробництві є наявність саме трудових відносин, яких по суті не було, а також набуття особою статусу працівника, що нерозривно пов'язано. В даному випадку ОСОБА_1 не перебував у трудових стосунках із ФГ «ОСОБА_1Ф.».

В судовому засіданні представник позивача, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кельменецькому районі позовні вимоги підтримав повністю посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача комісією управління Держгірпромнагляду по Чернівецької області позов не визнав та пояснив, що наказом від 23 березня 2010 року № 46 територіальним Управлінням Держгірпромнагляду охорони праці України по Чернівецькій області було призначено комісію для спеціального розслідування нещасного випадку з важким наслідком, що стався 21 січня 2008 року з головою фермерського господарства «ОСОБА_1Ф.» на території фермерського господарства в с.Перківці Кельменецького району Чернівецької області.

Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку з важким наслідком по формі Н-5, комісія, в період з 23 березня 2010 року по 02 квітня 2010 року провела спеціальне розслідування нещасною випадку і на підставі матеріалів розслідування прийшла до висновку, що відповідно до вимог п. 14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, даний нещасний випадок вважається пов'язаним з виробництвом і на нього складається акт форми Н-1.

06 квітня 2010 року, було складено акт форми Н-1, який затверджений начальником територіального Управління Держгірпромнагляду охорони праці України по Чернівецькій області - ОСОБА_5 Вважає, що дані акти являються правомірними відповідають обставинам нещасного випадку який мав місце на виробництві. Просить в позові відмовити за його безпідставністю.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав і подав до суду письмові заперечення в яких просить в позові відмовити.

Посилається в письмових запереченнях на позов ОСОБА_1 на те, що 7 березня 2006 року він отримав свідоцтва АОО № 3571337 про державну реєстрацію юридичної особи фермерського господарства « ОСОБА_1Ф.« .

Згідно до Закону України « Про фермерського господарства» ст. 34 п. 1 - члени фермерською господарства і особи яки працюють у ньому за трудовим договором підлягають загальному обов'язковому державному соціальному страхуванню і пенсійному забезпеченню» в порядку встановленому законом .

Ним була подана заява про реєстрацію ФГ « ОСОБА_1Ф.» у відділення Фонду ССНВ та ПЗ у Кельменецькому районні і йому було видано страхове свідоцтво.

Посилання позивача на неправильне страхування на його думку є безпідставним так як за дотримання процедур страхування відповідає спеціаліст або головний спеціаліст Фонду ССНВ та ПЗ у Кельменецькому районі, та порушень нарахування і сплати страхових внесків згідно до акту від 02.04.2008 року не виявлено. Вважає, що він дотримався і виконував вимоги Закону України « Про фермерське господарство» та має право на отримання страхових виплат внаслідок нещасного випадку.

Суд дослідивши всі матеріали справи у іх сукупності вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. .

Як встановлено судом належними доказами по справі ОСОБА_1 являється засновником , головою і в той же час членом Фермерського господарства « ОСОБА_6Ф.». та діє на підставі статуту фермерського господарства « ОСОБА_7Ф.» затвердженого ним же як засновником 7 березня 2006 року.

Із досліджених матеріалів справи не встановлено факту існування трудових відносини між ФГ «ОСОБА_1Ф.» і самим ОСОБА_1 та відповідно, ОСОБА_1 не можна вважати особою, яка була застрахованою відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV як особа яка працює за трудовим договором.

Статтею 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV дається визначення суб'єктів страхування від нещасного випадку у відповідності до якої суб'єктами страхування від нещасного випадку є застраховані громадяни, а в окремих випадках - члени їх сімей та інші особи, страхувальники та страховик, цією ж статтею передбачено, що застрахованою є фізична особа, на користь якої здійснюється страхування (далі - працівник). Страхувальниками є роботодавці, а в окремих випадках - застраховані особи. Страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV визначено коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку - особи, які знаходяться у трудових відносинах з роботодавцем, тобто працюють на умовах трудового договору.

Відповідно до ст.21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечити умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У відповідності до п. 4.1 Статуту фермерського господарства «ОСОБА_7Ф.» затвердженого ним же як засновником ОСОБА_7 7 березня 2006 року членами фермерського господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14 річного віку, інші члени сім'ї , родичі, які об'єдналися для спільного ведення фермерського господарства, визнають і дотримуються положень Статуту фермерського господарства.

Членами фермерського господарства не можуть бути особи які працюють у ньому за трудовим договором.

Таким чином ОСОБА_1 як засновник і відповідно член фермерського господарства, так як тільки як член фермерського господарства може бути засновником не може працювати за трудовим договором, та відповідно щодо нього не може застосуватися вимоги Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV як працівника по трудовій угоді.

Члени фермерського господарства, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання на добровільних засадах, відповідно до статті 11 Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Згідно до положення ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються адвокатською, нотаріальною, творчою та іншою діяльністю, пов'язаною з отриманням доходу безпосередньо від цієї діяльності, члени фермерського господарства укладають з Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві договір про добровільну участь у страхуванні від нещасних випадків.

Як встановлено судом відсутній договір між ОСОБА_1 і відділенням виконавчої дирекції Фонду у Кельменецькому районі про добровільне страхування по формі затвердженій правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Страховим випадком за нормами ст. 13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV (далі-Закон - №1105-XІV), із змінами і доповненнями, є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання, що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму за обставин, зазначених у статті 14 цього Закону, з настанням яких виникає право застрахованої особи на отримання матеріального забезпечення та/або соціальних послуг.

Таким чином належними доказами по справі встановлено, що акт спеціального розслідування нещасного випадку з важким наслідком - за формою Н-5 від 06 квітня 2010 року, складений комісією управління Держгірпромнагляду по Чернівецької області, що стався з ОСОБА_1

Федоровичем 21 січня 2008 року, та акт про нещасний випадок, що стався з ОСОБА_8 21 січня 2008 року за формою Н - 1 від 06 квітня 2010 року не відповідають дійсності і тому вони підлягають скасуванню із визнанням даного випадку не звязаного з виробництвом.

На підставі ст.2,6,8,11,13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105, ст.ст. 1,3,4,27,34 Закону України "Про фермерське господарство", п.п. 14, 17 У Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого Постановою KM України від 25 серпня 2004 року № 1112, керуючись ст.ст. 3, 11, 27, 57, 60, 67, 88, 209, 212, 215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

Позов відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кельменецькому районі задовольнити.

Скасувати акту спеціального розслідування нещасного випадку з важким наслідком- за формою Н - 5 від 06 квітня 2010 року, складений комісією управління Держгірпромнагляду по Чернівецької області, що стався з ОСОБА_1 21 січня 2008 року, та акту про нещасний випадок, що стався з ОСОБА_1 21 січня 2008 року пов'язаним з виробництвом за формою Н - 1 від 06 квітня 2010 року та визнати даного нещасного випадку не пов'язаного з виробництвом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом десяти днів з дна його проголошення . Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_9