Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-90/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 лютого 2010 року Петропавлівський районний суд

Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді Ніколаєвої І. К.

при секретарі Карпенко С. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про узаконення самовільно збудованих споруд та визнання права власності на домоволодіння в звязку з його придбанням

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про узаконення самовільно збудованих споруд та визнання права власності на домоволодіння в звязку з його придбанням до ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в 2005 році вона домовилася із відповідачем про придбання належного йому домоволодіння № 8 по вул. Кірова в с. Богдано-Вербки Петропавлівського району, Дніпропетровської області. Домоволодіння належало відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину посвідченого Петропавлівською державною нотаріальною конторою 27.11.1995 року за реєстровим номером 2333. Сторони домовились про продаж домоволодіння з відстроченням платежу на невизначений термін. Відразу на користь відповідача позивач сплатила 2000 гривень, а остаточну суму в розмірі 2000 гривень вона пообіцяла сплатити на протязі 5 років. відразу після внесення частини суми позивач провела ремонтні роботи та переїхала до будинку разом із сімєю на постійне проживання. Влітку вона зібрала остаточну суму та звернулась до відповідача, але виявилось, що відповідач знаходиться на лікуванні та на постійному проживанні в обласному комунальному закладові «Васильківський психоневрологічний інтернат». Відповідно до статут цього підприємства вони представляють інтереси відповідача при здійсненні будь-яких правочинів. Для укладення правочину представники ОКЗ разом з відповідачем приїхали за місцем знаходження нерухомого майна, але виявилось, що виникли нові перешкоди у нотаріальному посвідченні правочину. По-перше відповідачем втрачено оригінал правовстановлюючого документу на будинок, по-друге на території домоволодіння позивачкою самовільно було збудовано сарай позначений на плані технічної документації літерою И.

Позивач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням розглянути справу в його відсутність, позов визнає, претензій до позивача не має.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що житловий будинок № 30 по вул. Комсомольська в смт. Петропавлівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області належить відповідачу ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі рішення Петропавлівського районного суду від 14.11.2005 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією рішення суду, а тому відповідач мав право на відчуження вказаного будинку.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити певну грошову суму.

Норми даної статті, а саме умови договору купівлі-продажу, сторонами виконано, тобто відповідач передав у користування позивачеві будинок, а позивач в свою чергу розрахувався за будинок в повному обсязі, що підтверджується розпискою.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Письмовим підтвердженням укладення договору купівлі-продажу суд вважає розписку від 15.04.2006 року надану відповідачем позивачеві та скріплену його підписом.

Стаття 220 ч. 2 ЦК України передбачає, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що відповідач дійсно ухилявся від нотаріального посвідчення договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Так як сторонами умови договору купівлі-продажу виконано повністю, але відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214 ЦПК України ст. 207, 220, 328, 334, 655, 657 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 30 по вул. Комсомольська в смт. Петропавлівка, Петропавлівського району Дніпропетровської області укладений 15.04.2006 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та визнати за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок № 30 по вул. Комсомольська в смт. Петропавлівка, Петропавлівського району, Дніпропетровської області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя