Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

18 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:

головуючого Рафальської І.М..

судців Зарицької Г.В., Балашкевича C.B.,

при секретарі Гаврилюк М.В.,

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку спільною сумісною власністю та визнання права власності на ? частину будинку за апеляційною скаргою позивачки на рішення Коростишівського райсуду Житомирської області від 29 січня 2010 року,

встановила:

У серпні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначала, що з 1972 року проживала без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 до дня його смерті - 2.04.98р. Від шлюбу з ним народилося двоє дітей, в тому числі і відповідачка по справі. Вони проживали з ОСОБА_4 однією сім'єю, разом будували будинок з господарськими будівлями, що розташовані у м.Коростишеві, вул. Кутузова, 23 Житомирської області.

Просила визнати вказаний будинок спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на Уг частину цього будинку.

Рішенням Коростишівського райсуду Житомирської області від 29 січня 2010 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка просить рішення райсуду скасувати, оскільки вважає його незаконним, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги; посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не дана належна оцінка доказам по справі, і, зокрема, не взяті до уваги покази свідків.

Розглянувши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, райсуд виходив з того, що письмової угоди між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про створення спільної сумісної власності на житловий будинок і господарські будівлі, що знаходяться у м.Коростишеві. вул. Кутузова, 23 не було укладено, і оскільки така угода суду не була надана, то цей будинок і господарські будівлі не можуть бути визнані спільною сумісною власністю, і за позивачкою не може бути визнано право на 'Уг частину даного будинку. Проте, такий висновок суду є передчасним.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4, з яким, як встановлено рішенням Коростишівського райсуду від 19 травня 2009 року, позивачка проживала однією сім'єю з 1972р. до 2.04.1998р./а.с.11І| не є власником спірного житлового будинку № 23 по вул. Кутузова у м.Коростишеві Житомирської області, оскільки 2.11.2009р. державним нотаріусом Коростишівської державної нотаріальної контори за реєстром 1-3123 був виданий відповідачці по справі - ОСОБА_2 правовстановлюючий документ - свідоцтво про право на спадщину за законом /а.с.53/ на спадкове майно - житловий будинок № 23 з надвірними будівлями, що знаходяться у м.Коростишеві, вул. Кутузова у Житомирській області, на І4 частину якого претендує позивачка.

Даний правовстановлюючий документ є чинним, і позивачкою не оспорений.

За наведених обставин колегія судців скасовує рішення райсуду та ухвалює нове, яким відмовляє у задоволенні позову з вищевказаних підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Коростишівського райсуду Житомирської області від 29 січня 2010 року скасувати, ухваливши нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання будинку спільною сумісною власністю, визнання права власності на '/г частину будинку відмовити.

Рішення набирає чинності з дня проголошення і з цього часу може бути оскаржено безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді: