АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 3 ) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: - ОСОБА_1

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі: ОСОБА_4

за участю: представника відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2010 року у справі зав позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року позивач ОСОБА_7 звернувся з позовом до відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що 31 серпня 2009 року на підприємстві з ним стався нещасний випадок, в результаті якого його було травмовано.

Висновком МСЕК від 22.12.2009р. йому встановлена 2 група інвалідності і 60% втрати професійної працездатності.

У звязку із травмуванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яку він просив стягнути з ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» в сумі 173тис. грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2010 року позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» 35тис. грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ВАТ«АрселорМіттал Кривий Ріг» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд помилково до спірних правовідносин застосував норми ст. 237-1 КЗпП України, не взяв до уваги, що причинами, що призвели до травмування позивача є порушення самим позивачем вимог безпеки під час експлуатації обладнання та невиконання ним інструкції з охорони праці і комісією не встановлено жодного порушення законодавства з боку роботодавця; не обґрунтовано взяв до уваги протокол засідання комісії з питань охорони праці в частині встановлення ступеню вини потерпілого та підприємства, оскільки протокол не може бути належним доказом вини відповідача у нещасному випадку.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ «АрселорМіттіл Кривий Ріг» - підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_7 ОСОБА_8 просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 31.08.2009р. при виконанні роботи по ремонту холодильника з ним стався нещасний випадок, в результаті чого він отримав травму.

Актом № 39 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом від 02.09.2009р. встановлена причина нещасного випадку порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання і невиконання вимог інструкції з охорони праці самим позивачем ОСОБА_7 (а.с. 8-10, 12-15).

Висновком МСЕК від 22.12.2009р. первинно ОСОБА_7 встановлена 2 група інвалідності та втрата професійної працездатності в розмірі 60 % по виробничій травмі (а.с.11).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманими ним на виробництві травмуванням моральної шкоди відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги виписку з протоколу засідання комісії по охороні праці та пожежної безпеки ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», з якої вбачається, що ступінь вини підприємства у травмуванні позивача становить 80%, а ступінь вини самого потерпілого 20% (а.с. 10), тому доводи відповідача в апеляційні скарзі є необґрунтованими.

Виходячи з викладеного, доводи ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відсутність вини підприємства у заподіянні ОСОБА_7 моральної шкоди в результаті отриманих ним професійних захворювань є безпідставними.

Як зазначалося вище, вперше стійку втрату професійної працездатності позивачу було встановлено 22.12.2009 року, що підтверджується висновком МСЕК (а.с. 11), отже саме з цього часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди, тому суд першої інстанції обґрунтовано в рішенні суду послався на ст. 237-1 КЗпП України і Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008р. № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), в якому зазначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Також спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_7 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманими ним трудовим каліцтвом встановлений в судовому засіданні. Так, позивач постійно проходить стаціонарне лікування, переносить фізичний біль, не може себе самостійно обслуговувати, приділяти уваги своєму дворічному сину, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, визначений судом без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, а саме: - наявність вини позивача в нещасному випадку, про що свідчать ОСОБА_3 №39 про нещасний випадок і ОСОБА_3 розслідування нещасного випадку, який стався 31.08.2009р. (а.с. 8 10, 12-15), характер отриманих позивачем захворювань, і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 35000 грн. до 30000 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п.1, 4 ст. 309 ст. ст. 313- 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 червня 2010р. змінити, змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_7 з 35000 грн. до 30000грн. (тридцяти тисяч грн.)

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: