Провадження № 2-498/10 Справа № 2-498/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Фанда О.А.,

за участю секретарів Чумакової Н.С., Леонідової Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Всеукраїнська страхова компанія «Народна», 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» про стягнення суми страхового відшкодування, -

в с т а н о в и в:

10 липня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 9 липня 2008 року між ним та кредитною спілкою (далі КС) «Всеукраїнське народне кредитне товариство» був укладений договір № 057-324 про внесення вкладу члена кредитної спілки на депозитний рахунок, за умовами якого він поклав на депозитний рахунок спілки грошову суму 30 000 грн. строком на 12 місяців, а остання, в свою чергу, зобовязалась повернути таку ж саму суму та проценти до неї.

Відповідач - товариство з додатковою відповідальністю (далі ТДВ) «Всеукраїнська страхова компанія «Народна» надало йому сертифікат № 057-324 про наявність страхового покриття депозитного договору, укладеного між ним та кредитною спілкою. Згідно сертифікату, у разі настання страхового випадку, відповідач зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування в розмірі 30 000 грн.

В червні 2009 року він отримав листа від КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство», в якому було зазначено, що постановою Господарського суду Одеської області від 6 квітня 2009 року по справі № 32/49-09-1587 відкрито провадження у справі по відновленню платоспроможності кредитної спілки «Всеукраїнського народного кредитного товариства». Згідно накладеного судом мораторію, розпорядником майна було заборонено боржнику КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» здійснювати виплати будь-кому із кредиторів (вкладників) до відновлення платоспроможності боржника.

Відповідно до положень п. 2.2. генерального договору № D-07-00002/07 від 1 жовтня 2007 року про добровільне страхування відповідальності перед третіми особами за неповернення депозитного вкладу, страховим випадком є завдання страхувальником збитків вкладникам у разі, зокрема, порушення справи про банкрутство страхувальника.

Він, позивач, неодноразово звертався до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування однак останній відмовлявся реєструвати його заяву та скласти страховий акт.

Посилаючись на те, що страховий випадок, передбачений договором страхування настав, а відповідач неправомірно порушує його права щодо отримання страхових виплат, позивач просив суд стягнути з ТДВ «Всеукраїнська страхова компанія «Народна» 30 000 грн. страхового відшкодування, а також понесені ним судові витрати по сплаті витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ТДВ «Всеукраїнська Страхова Компанія «Народна» до суду свого представника не направив, письмових заперечень проти позову не подав.

Третя особа КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» до суду свого представника не направила, надала суду письмові пояснення, в яких зазначала, що страховим випадком, згідно п. 2.2. Договору є неповернення депозитного вкладу у наслідок ліквідації кредитної спілки на підставі рішення господарського суду у справі про банкрутство, тобто страховий випадок не настав.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України „Про страхування (далі Закон) добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Правила страхування розробляються страховиком окремо для кожного виду страхування і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Уповноважений орган має право відмовити у видачі ліцензії та реєстрації правил чи змін та (або) доповнень до них, якщо подані правила страхування або зміни чи доповнення до них суперечать чинному законодавству, порушують чи обмежують права страхувальника (ч. 1, 4 ст. 17 Закону).

Правила страхування ТДВ «Всеукраїнська страхова компанія «Народна» затверджені Комісією по регулюванню ринків фінансових послуг 24 травня 2007 року.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч. 1 ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти договір на користь третьої особи, якій страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між ТДВ «Всеукраїнська страхова компанія «Народна», з однієї сторони, та Кредитною спілкою «Всеукраїнське народне кредитне товариство», з іншої - 1 листопада 2007 року було укладено договір добровільного страхування відповідальності на користь третіх осіб.

Згідно сертифікату № 057-324, виданого позивачеві, страховим випадком за Договором страхування є неможливість одержання вкладником (повернення вкладнику) вкладу (депозиту) чи його частини.

ОСОБА_1 звернувся до ТДВ «Всеукраїнська страхова компанія «Народна» з заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком порушення справи про банкрутство Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство», з посиланням на умови Генерального договору № D-07-00002/07 від 1 жовтня 2007 року, відповідно до якого страховим випадком є порушення справи про банкрутство Страхувальника (КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство»).

4 серпня 2009 року позивач отримав від відповідача письмову відмову у виплаті страхового відшкодування, де було зазначено, що страховий випадок не настав, оскільки ТДВ «ВСК «Народна» несе відповідальність за неповернення КС «Всеукраїнське народна кредитне товариство» депозитних внесків тільки за ризиком «ліквідація Страхувальника як юридичної особи».

З матеріалів справи вбачається, що між ТДВ «Всеукраїнська страхова компанія «Народна» та КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство» були укладені додаткові угоди № 1 від 28 березня 2008 року та № 2 від 20 червня 2008 року (а.с. 35-36). Відповідно до внесених змін, п. 2.2 Генерального договору викладено в наступній редакції: страховим випадком є завдання Страхувальником збитків Вкладникам, а саме: неповернення депозитного вкладу: після закінчення строку дії Договору депозитного вкладу (крім випадку, коли Страхувальник пролонгує цей Договір зі Страхувальником); у випадку дострокового розірвання депозитного вкладу в односторонньому порядку з ініціативи Страхувальника. Страховим ризиком, внаслідок яких настав страховий випадок є: банкрутство Страхувальника.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий ризик певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування)страхувальнику або іншій заінтересованій особі.

Згідно додатку № 1 до Правил страхування відповідача страховим випадком є виникнення відповідальності страхувальника за шкоду життю та/або здоровю третіх осіб чи їх майну внаслідок несподіваної події, що сталася внаслідок ненавмисних дій в процесі ведення страхувальником на своїй території господарської діяльності протягом терміну дії договору.

Згідно укладеної додаткової угоди № 2 від 20 червня 2008 року ТДВ «Всеукраїнська страхова компанія «Народна» взяла на себе зобовязання за одним страховим ризиком банкрутство КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство».

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Одеської області від 6 квітня 2009 року порушено справу про банкрутство Кредитної спілки «Всеукраїнське народне кредитне товариство».

Доказів того, що на час розгляду справи настав страховий випадок, а саме Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» визнана банкрутом, позивач не надав.

В судових засіданнях 12 та 29 січня позивач та представник позивача від направлення запиту судом щодо отримання інформації чи визнана Кредитна спілка «Всеукраїнське народне кредитне товариство» банкрутом, категорично відмовилися.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів настання страхового випадку, а тому підстави для виплати страхового відшкодування відсутні.

Посилання представника позивача на те, що про внесення зазначених змін до генерального договору відповідач не повідомляв ОСОБА_1, а тому суд не повинен їх брати до уваги, зводяться до незгоди з додатковими угодами № 1 від 28 березня 2008 року та № 2 від 20 червня 2008 року. Вказані додаткові угоди прийняті 20 червня 2008 року, тобто ще до того як позивач уклав депозитний договір з КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство», є чинними та ніким не оскаржені.

Також безпідставні посилання представника позивача на виплату страхового відшкодування в звязку з закінченням строку дії договору депозиту.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся з позовними вимогами про виплату страхового відшкодування за страховим випадком порушення справи про банкрутство страхувальника (КС «Всеукраїнське народне кредитне товариство»). З цих же підстав ОСОБА_1 звертався з заявою про виплату страхового відшкодування до ТДВ «Всеукраїнська страхова компанія «Народна».

З заявою про виплату страхового відшкодування за страховим випадком неповернення депозитного вкладу після закінчення строку дії Договору депозитного вкладу, ОСОБА_1 до ТДВ «Всеукраїнська страхова компанія «Народна» не звертався, ці вимоги не розглядалися відповідачем та не були предметом поданої ОСОБА_1 позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З вимогами про виплату страхового відшкодування за страховим випадком неможливість повернення депозиту після закінчення строку його дії ОСОБА_1 не звертався та не позбавлений такої можливості.

Керуючись ст. ст. 979, 985 ЦК України, ст. ст. 6, 8 Закону України «Про страхування», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Всеукраїнська страхова компанія «Народна» про виплату страхового відшкодування у розмірі 30 000 грн. - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_2