АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 27(2) інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Ляховська І.С.
Р І Ш Е Н НЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ЛЛХОВСЬКОІ І.Є.,

суддів - БАРИЛЬСЬКОЇ А.П., КАРНАУХ В.В.,

при секретарі - Бадалян Н.О.,

за участю - представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (у теперішній час - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк») до ОСОБА_3 (третя особа - Приватне підприємство «Приватна транспортна фірма «Україна-2») про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2009 року позивач ОСОБА_4 комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (у теперішній час - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 06 листопада 2006 року між ним та третьою особою - Приватним підприємством «Приватна транспортна фірма «Україна-2» (далі - Транспортна фірма) - укладено кредитний договір № 256-ЮТ-06 та договір про внесення змін до кредитного договору від 25 грудня 2006 року, згідно якого позивач надав Транспортній фірмі кредит в розмірі 185000 грн. з терміном повернення не пізніше 06 листопада 2009 року.

З метою забезпечення зобовязань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № 256-ЗН-05 від 06 листопада 2006 року, згідно якого останній передав позивачу в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок № 49 по вулиці Комсомольській у селі Валовому Криворізького району Дніпропетровської області.

У звязку з тим, що позичальник порушив умови кредитного договору, позивач просив задовольнити його вимоги на загальний розмір 212089грн.45коп. шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок № 49 по вулиці Комсомольській у селі Валовому Криворізького району Дніпропетровської області, який належить на праві приватної власності відповідачу, а також надати позивачу право на продаж вищезазначеного домоволодіння і встановити початкову його ціну 371530 грн. (вартість, визначену за домовленістю сторін згідно договору іпотеки).

Заочним рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2009 року позов задоволено: стягнуто з Транспортної фірми на користь Банку заборгованість станом на 01 лютого 2009 року за кредитним договором в розмірі 212089грн.45коп., а також 1700грн. в рахунок відшкодування судового збору, 250грн. в рахунок відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - спірне домоволодіння; це домоволодіння передано в управління Банку; останньому надано право на його продаж будь- якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст.. 38 Закону України «Про іпотеку», а також встановлено початкову ціну реалізації предмета іпотеки в розмірі 371530грн.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2009 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, не повідомивши належним чином про дату слухання справи та ухваливши рішення за його відсутності, суд порушив його право на захист; невірно визначив коло осіб, які мають брати участь у справі, не залучив до участі у ній співвласника будинку ОСОБА_5 та в якості співвідповідача Транспортну фірму.

В запереченнях на апеляційну скаргу Банк просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 листопада 2006 року між Банком та Транспортною фірмою укладено кредитний договір № 256-КЛ-06 та договір від 25 грудня 2006 року про внесення змін до кредитного договору № 256- КЛ-06 від 06 листопада 2006 року, згідно якого позивач надав Транспортній фірмі кредит в розмірі 185000 грн. з терміном повернення не пізніше 06 листопада 2009 року з процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 17,5 % річних та в розмірі 26,25 % річних у випадку користування кредитними коштами понад встановлений термін, а також зі сплатою 1,5 % річних за управління лімітом кредитної лінії.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідач ОСОБА_3 передав позивач) в іпотеку нерухоме майно - належний йому житловий будинок № 49 по вулиці Комсомольській у селі Валовому Криворізького району Дніпропетровської області, про що укладено договір іпотеки № 256-ЗН-05 від 06 листопада 2006 року. За домовленістю сторін вартість предмету іпотеки була встановлена в розмірі 371530 грн.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що Транспортна фірма взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконувала, тому позивач набув право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту шляхом стягнення з Транспортної фірми боргу в сумі 219139грн.45коп. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, яким були забезпечені кредитні зобовязання.

Проте погодитись із такими висновками суду не можна з наступних підстав.

у Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте судом першої інстанції зазначені вимоги закону не дотримані, через що судове рішення .у справі не можна визнати таким, що є законним і обґрунтованим.

Відповідно до положень ст.. 589 ЦК у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (чч.І, 2 ст.590 ІДК).

Нормами параграфа 6 глави 49 ЦК («Про заставу») та законів від 2 жовтня 1992 року «Про заставу» і від 5 червня 2003 року «Про іпотеку» встановлено особливості звернення стягнення на предмет іпотеки/застави та задоволення за рахунок його вартості вимог іпотеко- чи заставодержателя.

Так, відповідно до положень статей 33, 35 Закону «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання зазначених правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобовязання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону «Про іпотеку».

Із матеріалів справи вбачається, що письмова вимога про усунення порушень з виплати кредиту, передбачена ст.35 Закону «Про іпотеку», Банком іпотекодавцю ОСОБА_3 не направлена.

Наявне в справі зворотне поштове повідомлення про отримання відповідачем 23 липня 2008 року такого повідомлення не може бути взятим до уваги, оскільки воно надіслано на адресу Транспортної фірми і на момент його отримання відповідач вже не перебував у трудових відносинах з цим підприємством, звільнившись за власним бажанням 01 липня 2008 року.

Повідомлення на домашню ^адресу відповідач не отримав, оскільки в с. Валове Криворізького району Дніпропетровської області, куди воно було надіслано Банком, він не проживав. На адресу ж, зазначену позивачем у позовній заяві, де дійсно мешкав ОСОБА_3 (м. Київ), Банк повідомлення не надсилав.

Крім того, згідно із ст.. 39 Закону «Про іпотеку» суд вправі відмовити у задоволенні позову іпотекодержателя про дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Вирішуючи спір, суд не зясував обсяг порушення основного зобовязання Транспортною фірмою та співмірність заборгованості з вартістю іпотечного майна, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо розміру заборгованості боржника на момент звернення до суду із даним позовом.

Ухвалюючи рішення в справі, суд в резолютивній частині рішення зазначив про стягнення на користь Банку заборгованості за кредитним договором з Транспортної фірми. Таким чином, суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем не заявлялися позовні вимоги про стягнення боргу з Транспортної фірми, а також вирішив питання про права та обовязки особи, яка не брала участі в справі в якості відповідача, оскільки Транспортна фірма приймала участь у справі в якості третьої особи.

Не встановивши в повному обсязі всі обставини справи, суд не зясував, що спірне домоволодіння було придбане відповідачем під час перебування в шлюбі з ОСОБА_5, яка дала свою згоду на передачу майна в іпотеку, та не вирішив питання про притягнення її до участі в справі в якості співвідповідача, в той же час вирішив питання про її права та обовязки.

Звертаючи стягнення на предмет іпотеки у вигляді домоволодіння, яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с.Валове, вул..Комсомольська, будинок №49, яке складається з житлового будинку «А-2» загальною площею 309,5кв.м., в тому числі житловою площею 75,9кв.м., з господарчими побудовами: колодязь-І, паркан-І, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно зведеного акту від 13.11.2006р. у склад спірного домоволодіння входять інші господарські побудови - літня кухня, сарай, погріб, вбиральня, гараж, склад, ворота, гараж-майстерня, на які позивач не просив звернути стягнення, що унеможливлює виконання судового рішення.

Таким чином, судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставою для скасування рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст.. 309 ч. 1 ЦГЖ та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог в порядку п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК.

Зважаючи на недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, недоведеність позивачем відповідно до вимог ст..ст. 10, 11, 60 ЦПК співмірності заборгованості боржника з вартістю іпотечного майна, колегія суддів вважає, що позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є необгрунтованим, тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. З, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» (у теперішній час - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк») до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_6