Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2010 року. м. Івано-Франківськ.

Колегія суддів, судової палати у цивільних справах, апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Бойчука І.В., Мелінишин Г.П.

За участю секретаря: Юрків І.П.

Сторін: позивачки ОСОБА_1 та її

представника Остап»юк Н.О.,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 Тлумацької міської ради про реальний розподіл будинковолодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою. За позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тлумацького районного суду від 07 липня 2010 року,-

В С Т А Н О В Л А :

13 жовтня 2009 року ОСОБА_7 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що їй на праві приватної власності належить ? частина домоволодіння по вул. Кобилянської в м. Тлумачі а інша ? частина домоволодіння на праві власності належить відповідачам. Між ними почали виникати суперечки з приводу користування господарськими будівлями, криницею та земельною ділянкою. Хоча господарські будівлі належать їм у рівних долях, відповідачі зайняли їх більшу частину що є безпідставним. На протязі тривалого часу вона користується верандою площею 4,9 кв. м., кухнею площею 6,5 кв. м., житловою кімнатою площею 11,1 кв.,м. та житловою кімнатою площею 16,5 кв. м. ____________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-4529/2010 рік. Головуючий у 1 інстанції: Гавриш Я.М.

Категорія 37 Суддя-доповідач: ОСОБА_8

Доповнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 вказала що вона ще користується кладовою площею 0,6 кв. м.

Просила ухвалити рішення про реальний розподіл будинковолодіння відповідно до належних їм часток, виділивши в житловому будинку зазначені нею приміщення та ? частину сараю зазначеного літерою «Б» та «В», ? частину сараю зазначеного літерою Б а також визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до часток в будинковолодінні.

25 листопада 2009 року ОСОБА_3 звернулась із позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом посилаючись на те, що 17 травня 1997 року, на підставі заповіту після смерті ОСОБА_9, було видано свідоцтво про право власності ОСОБА_1 за яким відповідачка стала власником ? частини будинковолодіння та по ? частині господарських будівель зазначених в плані літерами «Б» та «В». ОСОБА_9 успадкувала майно після смерті ОСОБА_10 померлого 13.04.1991 року і який придбав ? частину будинку без господарських будівель. Господарські будівлі перебували на балансі Тлумацького житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства, які після приватизації 30.11.1993 року, разом з будинком були передані у відання Тлумацької міської ради. Оскільки на час видачі свідоцтва про право власності на спадщину, господарські будівлі не належали ОСОБА_10 то їх не могла успадкувати ОСОБА_9 а після неї і ОСОБА_1 Зазначені будівлі не були зареєстровані у встановленому законом порядку за спадкодавцем, на час видачі свідоцтва про право власності а тому свідоцтво підлягає до скасування в частині набуття права власності на них ОСОБА_1

Просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину в частині набуття права власності ОСОБА_1 на ? частину господарських будівель зазначених на плані літерами «Б» та «В».

Ухвалою суду від 15 лютого 2010 року позови обєднані в одне провадження.

Рішенням Тлумацького районного суду від 07 липня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено, проведено розподіл житлового будинку, господарських будівель та земельної ділянки а в позові ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу в якій посилається на неправильне зясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, прав та обовязків сторін. Єдиним правовстановлюючим документом про право власності на майно ОСОБА_10 є договір купівлі продажу ? частини житлового будинку посвідченого 16 грудня 1989 року Тлумацькою державною нотаріальною конторою а господарські приміщення не були йому продані і відповідно на них не набула права власності ОСОБА_9, яка успадкувала майно, про те не оформила право власності, тому і видаючи свідоцтво про право власності на спадкове майно ОСОБА_1, в нотаріуса не було підстав включати в свідоцтво про право на спадщину господарські будівлі, зазначені на плані літерами «Б» та «В». Встановлений судом порядок користування земельною ділянкою порушує її та членів її сімї право безперешкодно користуватись належною їм частиною будинку та господарськими спорудами, відсутній прохід та проїзд для легкового транспорту, тому висновок суду що запропонований експертом варіант розподілу земельної ділянки не порушує права сторін помилковий. Судом помилково обєднано в одне провадження справи що не є однорідними.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким її позов задовольнити, визнати недійсним свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом на ? частину сараїв зазначених на плані літерами «Б» та «В», в задоволенні позову ОСОБА_1 про розподіл будинковолодіня та встановлення порядку користування земельною ділянкою, відмовити.

Колегія суддів, вислухавши доповідача, позивачку та її представника, відповідача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції, на підставі зібраних і досліджених в судовому засіданні доказів, правильно встановлено, що сторонам на праві приватної власності належить по ? частині домоволодіння та по 1/2 частині господарських будівель. Порядок користування якими між сторонами склався раніше. Реальний розподіл житлового будинку і господарських будівель проведено між сторонами відповідно до висновку будівельної технічної експертизи із врахуванням належних їм частин а також порядку який між ними склався. Розподіл земельної ділянки проведено також із врахуванням часток в будинковолодінні. Доводи апеляційної скарги з приводу належності господарських будівель позивачці, судом першої та апеляційної інстанції перевірені і на підставі доказів встановлено, що сторони користувались ними правомірно і при переході права власності на житловий будинок, до них перейшло і право користування господарськими спорудами. Права власності на них, орган місцевого самоврядування, який був залучений до участі в розгляді справи не оспорює. Для заїзду вантажним транспортом до господарських споруд, ОСОБА_3, через земельну ділянку ОСОБА_1, може здійснювати шляхом встановлення земельного сервітуту.

Відповідно до вимог ч., 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Розглянувши справу в межах заявлених позовів та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст., ст. 307; 308; 313-315; 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тлумацького районного суду від 07 липня 2010 року, залишити без зміни.

Ухвала (рішення ) набирає законної сили з моменту (її), його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_11