Крюківський районний суд м.Кременчука
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 вересня 2010 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Демиденка І.О.,

при секретарі Коптяєвій Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до субєкта владних повноважень - Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука Полтавської області про визнання бездіяльності неправомірною, зобовязання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої частини державної соціальної допомоги до пенсії в розмірі визначеному ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням фактично виплачених сум,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука неправомірною, зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоплаченої частини щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 серпня 2010 року включно, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням фактично виплачених сум.

В позовній заяві позивач зазначив, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Однак всупереч положенням статті 22 Конституції України, яка передбачає заборону звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, пунктом 17 ст.77 та ст.110 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік від 20.12.2005 року та пунктом 12 ст.71 Закону України „ Про Державний бюджет на 2007 рік від 19.12.2006 року дію ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни було зупинено. Пунктом 41 розділу ІІ Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року положення ст. 6 Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено. Відповідно до рішень Конституційного суду України нормативні акти, які зупиняли та обмежували дію ст. 6 Закону визнані неконституційними та втратили чинність з моменту їх ухвалення. Тому відповідач зобовязаний був здійснити перерахунок належної йому допомоги як дитині війни з 09 липня 2007 року. Оскільки Законами України « Про державний бюджет України на 2009 рік» та « Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія цієї статті Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не була зупинена і відповідно у 2009 та 2010 роках продовжує діяти норма, згідно якої дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, відповідач нарахування у зазначеному розмірі не здійснює чим порушує його законні права та інтереси. Виходячи з викладеного, просить визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука неправомірною та зобовязати його здійснити перерахунок та виплату недоплаченої частини соціальної доплати до пенсії, як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 року по 31.08.2010 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

В судове засідання позивач не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, та просив справу розглянути без його участі.

Представник відповідача, Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заперечення на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, просить розглянути справу і прийняти рішення у його відсутність. В запереченні зазначив, що вимоги позивача стосовно перерахунку пенсії з 01.01.2006 року є безпідставними, оскільки Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік» дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була призупинена. Ст. 110 Закону України «Про внесення змін до Закону України про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006 р. №3367-IV встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», тобто пільги по нарахуванню до пенсії надбавки у 2006 р. запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі. Тому порядок нарахування надбавки ще мав бути затвердженим Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки цього зроблено не було і вказані акти не визнавалися неконституційними, виплати дітям війни не проводилися.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2007 рік надання щомісячної соціальної допомоги дітям війни було зупинено.

Оскільки прийняття закону, за яким би можливо провести належні виплати у 2006 2007 р. р. не відбулося, то відповідно не передбачалися і кошти для виплати надбавок бюджетним законодавством.

З 1 січня 2008 року відповідно до Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України підвищення до пенсії дітям війни виплачувалось у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни 10 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Питання встановлення підвищення до пенсії „дітям війни на даний час врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 22.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян , відповідно до якої підвищення встановлюється з 22 травня 2008 року в розмірі 48,10 грн., з 01 липня 48,20 грн., з 01 жовтня 49,80 грн. Таким чином надбавку дитині війни позивач отримує з 1 січня 2008 року.

Відповідно до ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Однак, згідно ч. 3 цієї ж статті визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлений цією статтею застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених відповідно до вищезазначеного Закону.

Виходячи з викладеного, позов вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає чинному законодавству, а тому в його задоволенні просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має статус «Дитини війни», що підтверджується пенсійним посвідченням серії АЗ № 012528, виданого 10 жовтня 2005 року.

Враховуючи зазначений статус ОСОБА_1 відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука не здійснює позивачу зазначених виплат, посилаючись на відсутність коштів для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про Державний бюджет на 2007 рік» п. 12 ст. 71, дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни з 09.07.2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України , ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст..6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, то суд вважає такі вимоги обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

З 01 січня 2008 року позивачу було нараховане та виплачується зазначене підвищення відповідно до встановленого розміру.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України .

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суді України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституції України, суд вважає, що з 22.05.2008 року Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України , ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, а тому зазначені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог в частині виплати щомісячної державної соціальної допомоги за 2009 рік, суд вважає їх обгрунтованими з наступних підстав.

Так, відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року ст. 6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни , в редакції від 01.01.2008 року втратила чинність, а тому з 22.05.2008 року діє ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції до 01.01.2008 року, яка передбачає виплату щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Тобто, починаючи з 22.05.2008 року Управління Пенсійного фонду України в Крюківському районі м. Кременчука повинно було здійснювати перерахунок та виплату щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Тому слід зобовязати Управління Пенсійного фонду Крюківського району м. Кременчука здійснити перерахунок щомісячної державної соціальної допомоги за 2009 рік за період з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року включно.

Позовні вимоги в частині зобовязання відповідача починаючи з 01.01.2010 по 31 серпня 2010 року здійснити перерахунок та виплату щомісячної соціальної державної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року ст. 6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни , в редакції від 01.01.2008 року втратила чинність, а тому з 22.05.2008 року діє ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції до 01.01.2008 року, яка передбачає виплату щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Оскільки, порушення прав позивача, згідно довідки № 737/02-21 від 10.09.2010 року тривало до серпня 2010 року, тому слід зобовязати відповідача перерахувати та виплатити невиплачену частину щомісячної соціальної надбавки до пенсії дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2010 року по 31.08.2010 року з урахуванням фактично виплачених сум.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.3 ст.28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачкою конституційної гарантії, встановленої ст.46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни .

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст.6 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни покладено на Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука, за місцем проживання позивача.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за №121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до зазначеного Положення на Пенсійний фонд України покладено обовязок щодо призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за №8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсійного фонду України, підвідомчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Пенсійного фонду України та мають завданням забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни», покладено саме на органи Пенсійного фонду України. Однак,всупереч зазначеному, відповідач перерахунок та виплату щомісячної соціальної державної допомоги до пенсії у розмірі визначеному ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» в редакції до 01.01.2008 року, тобто до внесення змін, які визнані неконституційними, так і не здійснив.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що слід визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука неправомірною та зобовязати Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука Полтавської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року , за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року за 2010 рік з 01.01.2010 року по 31.08.2010 року включно, з урахуванням фактично виплачених сум.

Керуючись ст.ст. 64, 124, 152 Конституції України,ст. 10,15,60,212,213,215, 224,225,226,229 ЦПК,ст. 257,263 ЦК України ст.ст. 3, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни»,

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України Крюківського району м. Кременчука здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком в розмірі, встановленому ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести відповідні виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року , за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року за 2009 рік з 01 січня 2009 року по 31 грудня 2009 року за 2010 рік з 01 січня 2010 року по 31 серпня 2010 року включно з урахуванням фактично виплачених сум.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ І.О. Демиденко