Справа №2-85/10 р.
Рішення

іменем України

09.02.2010 р. Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого суддіРатушняка І.О., при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дітей,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій вказує, що 21 грудня 2001 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем в даній справі.

Від шлюбу у них народилися діти : дочка - ОСОБА_3, 21 травня 2002 р. та син ОСОБА_4, 13 липня 2006 р., які після розірвання шлюбу будуть проживати із нею. Спільне майно .іи поділимо добровільно .

Фактично їх шлюб розпався, вони з відповідачем не підтримуємо шлюбних відносин. Причиною розірвання шлюбних стосунків стало те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, з цього приводу в них постійно виникали конфлікти та сварки, під час яких відповідач ображав та бив її. Ще одною вагомою причиною припинення їхніх відносин стало те , що відповідач не забезпечував матеріальні потреби сім`ї. Змінити свою поведінку відповідач не бажав, а тому між нами склались неприязні відносини, примирення уже неможливе .

Вважає, що за таких обставин подальше збереження даного шлюбу для нас обох є недоцільним . Просить розірвати шлюб. Витрати пов'язані з реєстрацією розірвання шлюбу просить покласти на відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічну позовну заяву, в якій вказує, що у них з відповідачкою є двоє неповнолітніх дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В позовній заяві відповідачка вказує, що після розірвання шлюбу діти проживатимуть з нею. Він із цим не згодний, оскільки місце проживання неповнолітніх дітей встановлюється за згодою обох батьків.

Вони з відповідачкою та дітьми проживали у власному будинку в с. Тростянець. У дітей була окрема кімната.

У нього є підсобне господарство, користуються земельною ділянкою площею, 0.90 га. Він намагається створити для дітей належні умови проживання та виховання. У дітей завжди буди свіжі, екологічно чисті продукти харчування, в тому числі власного виробництва.

Він тимчасово не працює, але завдяки наявності підсобного господарства, їхня сім'я була матеріально забезпечена.

Відповідачка також не працювала. Йому невідомо чи вона працює на даний час і чи має достатній дохід, щоб забезпечити проживання своє та двох неповнолітніх дітей у м. Вінниця. Свого житла вона не має. Невідомо в яких умовах вона з дітьми проживає в м. Вінниця.

В період спільного проживання він добре ставився до відповідачки та дітей, вважає, що має достатній досвід для належного виховання дітей. Від підсобного господарства має достатній дохід для належного забезпечення матеріальних потреб дітей.

Вважає, що дітям краще буде проживати із ним, ніж із відповідачкою. Діти також ставилися до нього з любов'ю та прихильністю, він ніколи не дозволяв собі кричати на дітей чи застосовувати до них фізичну силу на відміну від відповідачки.

Відповідачка зарбала дітей і поїхала з дому без його відома, тому спільної згоди щодо визначення місця проживання дітей немає. Добровільно залишити дітей проживати із ним відповідачка не погоджується, тому він змушений звернутися до суду зданим позовом.

Просить визначити місцем проживання дітей : ОСОБА_3, 21 травня 2002 р. та ОСОБА_4, 13 липня 2006 р., його місце проживання - с. Тростянець Тиврівського району, вул. Інтернаціональна, 22

В судовому засіданні позивачка-відповідачка ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснила, що вони з відповідачем шлюбних стосунків не підтримують, з 04.12.2009 р. проживають окремо. На даний час вона з дітьми проживає в м. Вінниці, там і працює, а діти навчаються у школі. Примирення уже неможливе.Зустрічний позов не визнала та пояснила, що дітям буде краще проживати із нею, оскільки вона сумлінно виконує свої материнські обов'язки, вона працює та має достатній заробіток для утримання себе та дітей, а тому зможе забезпечити дітей відповідними умовами проживання та розвитку.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задоволити з підстав викладених в позовній заяві та пояснив, що дітям буде краще проживати із ним у селі у власному будинку, а не в орендованій квартирі. Він працездатний, на даний час ніде не працює , проте займається підсобним господарством, а тому в змозі забезпечити дітей всім необхідним. Позивачка перешкоджає йому у спілкуванні із дітьми. Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу визнав повністю та показав, що на даний час вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, відповідачка його зраджує, а тому він не заперечує проти розлучення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення, оскільки судом встановлено,що фактично їх шлюб розпався, збереження сім'ї неможливе, суперечить інтересам позивачки,шлюбних відносин сторони не підтримують, проживають окремо, а тому вважає за доцільне розірвати шлюб укладений між сторонами, а позовна заява ОСОБА_2 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст.6 СК України, малолітньою є дитина до досягнення нею 14 років, а неповнолітньою вважається дитина у віці від 14 до 18 років.

Відповідно до ч. ч. 8 ,9 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста пильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання із тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають дітей: ОСОБА_3, 21 травня 2002 р. та ОСОБА_4, 13 липня 2006 р., що підтверджено свідоцтвами про народження дітей.

В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Після припинення шлюбних відносин між сторонами, позивачка стала проживати разом із дітьми у м. Вінниці, а позивач залишився проживати у ІНФОРМАЦІЯ_3.

На даний час позивачка ОСОБА_1 працевлаштована, працює продавцем у магазині в м. Вінниці та має достатній заробіток, житло та матеріальні умови для утримання та виховання дітей .

Відповідач ОСОБА_2 на даний час ніде не працює, займається підсобним господарством.

Суд також враховує те, що обидві сторони характеризуються позитивно за місцем проживання, за станом здоров'я можуть займатися вихованням та утримання дітей, не зловживають спиртними напоями та не вживають наркотичних засобів.

Ствердження ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_1 перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми та його участі у вихованні дітей, суд не може брати до уваги, оскільки ОСОБА_2 В не надано суду відповідних доказів, крім того, він не звертався з заявами до органів опіки та піклування чи до суду з приводу вирішення спору щодо виховання дітей, а навпаки підтвердив в судовому засіданні, що одна дитина тимчасово проживає у нього.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що малолітні діти повинні залишитися проживати із матір'ю - ОСОБА_1, оскільки вона сумлінно виконує свої материнські обов'язки, що стверджується довідкою директора школи І-ІП ст.. № 13 м. Вінниці, є працездатною, має постійне місце роботи, характеризуються позитивно за місцем проживання, не зловживає спиртними напоями, не вживає наркотичних засобів, що стверджується довідкою-характеристикою виконкому Тростянецької сільської ради від 05.02.2010 р.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, 6, 7, 110, 111, 112, 161 СК України, Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., -

вирішив:

Розірвати шлюб, зареєстрований 21.12.2001 р. виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - Вергелес) ОСОБА_5, 16.11. ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис № 3.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 17 (сімнадцять) грн.. в прибуток держави, а ОСОБА_1 від сплати мита звільнити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана до апеляційного суду

Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб, апеляційна скарга на

рішення може бути подана протягом двадцяти діб з дня подання заяви про апеляційне оскарження рішення в такому ж порядку.

Головуючий І.О.Ратушняк

Тиврівський районний суд Вінницької області

м. Тиврів, вул. Шевченка, 3, 23300, (04355) 2-10-94