Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-2342 2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2010 року Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі

Головуючого судді Димашка В.П.

За участі секретаря Чиборака В.П.

Представника позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Представника третьої особи: Інспекції

державного архітектурно-будівельного контролю

в Івано-Франківській області ОСОБА_3

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 третя особа Інспекції

державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом в якому просила встановити факт, що вона ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою ОСОБА_9 (Георгійовича), який помер 26 лютого 2008 року, та визнати за нею право власності на будинковолодіння, що в с. Турка, вул. Дорошенка, 16, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Позовні вимоги мотивувала тим, що будинковолодіння № 16 по вул. Дорошенка (бувша Галана) в с. Турка Коломийського району належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_9, про що йому видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок відповідно до рішення виконкому від 19 квітня 1988 року № 89. Зазначений будинок зареєстрований в Коломийському МБТІ та записаний в реєстрову книгу за реєстровим № 448.

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по вул. Дорошенка, 16 в с. Турка були зареєстровані та проживали:

ОСОБА_9 голова двору, ОСОБА_5 Дружина, ОСОБА_6 зять, ОСОБА_4 дочка, ОСОБА_2 внук, ОСОБА_7 внук, ОСОБА_8 внука, що підтверджується довідкою Турківської сільської ради від 06 серпня 2010 року №39.

Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів в господарстві проживали ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які не втратили права на частку в дворі, то кожному належить по 1/7 частині житлового будинку з господарськими спорудами.

26 лютого 2008 року батько позивача ОСОБА_10 помер, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 7.

Після смерті ОСОБА_9 відкрилась спадщина, яка складається з 1/7

частини будинковолодіння № 16 по вул. Дорошенка в с. Турка. Зазначений житловий будинок

загальною площею 53,8 кв. м., житловою 16,4 кв.м. складається з однієї кімнати, кухні, ванної

та двох коридорів, що підтверджується технічним паспортом.

Померлий залишив заповіт, який 09 листопада 2000 року посвідчений секретарем Турківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 69, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів їй, ОСОБА_4.

В порядку ст. 1268 ЦК України в управління спадковим майном вступила вона, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Турківської сільської ради від 06 серпня 2010 року № 39. Дружина померлого, ОСОБА_5 на обов'язкову частку

після смерті чоловіка не претендує, про що підтвердить в судовому засіданні. Інших

спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних

осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена не має. |

З метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_9 вона звернулась до

державного нотаріуса в Першу Коломийську державну нотаріальну контору із заявою про

прийняття спадщини. У відповідності до п. 126 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних

дій нотаріусами України» нотаріус витребувала подати правовстановлювальний документ на

будинковолодіння. Надане свідоцтво про право власності на голову колгоспного двору, не

прийнято нотаріусом на тій підставі, що воно видане тільки на голову колгоспного двору,

ОСОБА_9, а крім нього були ще інші члени колгоспного двору які мали частку

у майні колгоспного двору. А оскільки до дня смерті ОСОБА_9 його частка не

виділена, свідоцтво про право власності видано тільки на голову колгоспного двору, а згідно ч.

11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті, тому згідно листа Першої

Коломийської районної державної нотаріальної контори їй рекомендовано звернутись до суду з позовом про визнання права власності.

Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК (України особа може відмовитись від права

власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від

права власності.

ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і Василівна відмовились від часток в будинку № 16 по вул. Дорошенка в с. Турка і не заперечують щодо визнання права власності на зазначений будинок за нею.

Знаючи, що вона є співвласником та спадкоємцем будинковолодіння по вул. Дорошенка, 16 в с. Турка, вона побудувала господарські споруди, а саме - гараж (літ. «Е») та сарай (літ. «Є»).

Будівництво вона розпочала без виготовлення технічної документації, а тому зазначена добудова відповідно до ст. 376 ЦК України є самотинною, вона не може зареєструвати господарські споруди в в установленому законом порядку.

Згідно довідки Турківської сільської ради від 25 серпня 2010 року № 710 згідно земельно-кадастрової книги № 2 та погосподарського номера 713 за житловим будинком № 16 по вул. Дорошенка в с. Турка облікується земельна ділянка площею 0,35 га., в тому числі 0,06 га для будівництва та обслуговування будинку.

Довідкою відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури від 26 серпня 2010 року № 89 підтверджено, що будівництво господарських споруд (гаража та сараю) по вул. Дорошенка, 16 в с. Турка проведено без порушень будівельних норм та правил.

Права інших осіб зазначеним будівництвом ре порушено.

В довідці Коломийського МБТІ від 10 серпня 2010 року № 6912 зазначено, що загальна

вартість майна становить 130 575 грн.

Стаття 16 ЦПК України не забороняє об'єднувати вимоги позовного, наказного та окремого проваджень в одній заяві у випадку воли має місце спір про право. При таких обставинах всі вимоги розглядаються в позовному провадженні, де й розглядається заява окремого провадження з відповідним її вирішенням в резолютивній частині рішення.

У відповідності з ч. 1 п. 1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справу про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. :

Підставою для звернення із заявою до суду стало і те, що вона не може встановити факт родинних відносин між нею та померлим батьком, через те, що в його свідоцтві про смерть записано «Георгійович». В свідоцтві про одруження та в інших документах виданих на ім'я ОСОБА_10 він значиться «Григорович», тобто очевидно, що була допущена помилка. Факт родинних відносин підтверджується долученими до позовної заяви доказами.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, і просив позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, однак подали заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги визнання позову відповідачами, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 1268, та ст. 1270 ЦК України спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦК України будівництво вважається самочинним, якщо збудовані без належно затвердженого проекту.

Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо не порушує право інших осіб.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст. ст. 346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Згідно ст. 123 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Встановлено, що згідно довідки Коломийського МБТІ №51364 від 10.08.2010 року будинковолодіння № 16 по вул. Дорошенка (бувша Галана) в с. Турка Коломийського району належало на праві власності колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_9, про що йому видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок відповідно до рішення виконкому від 19 квітня 1988 року № 89.

Згідно довідки технічна характеристика №6912 від 10.08.2010 року загальна вартість будинковолодіння становить 130575 грн. Побудовано без дозволу виконкому - гараж літ. «Е» та сарай літ. «Є».

Згідно довідки відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури будівництво гаража та сараю проведено без порушення будівельних норм та правил. Права інших осі зазначеним будівництвом не порушено.

Згідно довідки Турківської сільської ради №710 від 25.08.2010 року за господарством померлого ОСОБА_9 в с. Турка по вул. Дорошенка, 16 числиться не приватизована земельна ділянка в розмірі 0.35 га.

Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку по вул. Дорошенка, 16 в с. Турка були зареєстровані та проживали ОСОБА_9 голова двору, ОСОБА_5 дружина, ОСОБА_6 зять, ОСОБА_4 дочка, ОСОБА_2 внук, ОСОБА_7 внук, ОСОБА_8 внука, що підтверджується довідкою Турківської сільської ради від 06 серпня 2010 року №39, і кожному із них належало по 1/7 частині житлового будинку з господарськими спорудами.

Згідно заповіту, який 09 листопада 2000 року посвідчений секретарем Турківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 69, ОСОБА_9 все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповів своїй дочці, позивачу ОСОБА_4.

Цей заповіт не скасовувався і не відмінявся, що стверджується довідкою Турківської сільської ради №39 від 06.08.2010 року.

26 лютого 2008 року ОСОБА_10 помер, про що в книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НМ №064592.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/7 частини вказаного будинковолодіння. Зазначений житловий будинок загальною площею 53,8 кв. м., житловою 16,4 кв.м. складається з однієї кімнати, кухні, ванної та двох коридорів, що підтверджується технічним паспортом.

Позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_10, оскільки на день його смерті і після цього вона проживала в спірному будинковолодінні, та на протязі шести місяців не заявила про відмову від спадщини, що стверджується довідкою Турківської сільської ради №39 від 06.08.2010 року.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, а відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 вчинили дії, які свідчать про її відмову від права власності на користь позивача, оскільки подали до суду заяви про визнання позову та відмову від своєї частки.

Згідно довідки Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 30.08.2010 року № 922/01-14 позивачці з підстав того, що частку померлого голови двору та інших членів колгоспного двору не виділено відмовлено у видачі свідоцтва про право власності.

Згідно повторного свідоцтва про одруження серії І-НМ №9412157 від 27.01.2004 року, а/з №25 ОСОБА_9 14.12.1955 року одружився з ОСОБА_11, і їхнє прізвище після одруження ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР №2144972 від 02.10.1962 року батьками ОСОБА_12 записані ОСОБА_9 та ОСОБА_13.

Однак у свідоцтві про смерть від 26 лютого 2008 року серії І-НМ №064592 по батькові померлий ОСОБА_10 значиться як Георгійович.

Згідно довідки Турківської сільської ради №673, в погосподарських книгах за 1986-1990 роки значиться ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, а в погосподарських книгах за 2006-2010 роки значиться ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2

З наведеного вбачається що ОСОБА_9, який вказаний батьком позивачки, та померлий 26 лютого 2008 року ОСОБА_10 це одна і та ж особа.

На підставі наведеного є підстави для встановлення факту, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_10, який помер 26 лютого 2008 року, та визнання за нею права власності на будинковолодіння що в с. Турка, вул. Дорошенка, 16, Коломийського району, Івано-Франківської області.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 174, 213 - 215, 223, 256-259 ЦПК України, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 є дочкою ОСОБА_10, який помер 26 лютого 2008 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на будинковолодіння що в с. Турка, вул. Дорошенка, 16, Коломийського району, Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області може бути подано протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Коломийський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя: Димашок В.П.