Кагарлицький районний суд Київської області
Справа №2-328/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 травня 2010 року Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

при секретарі Камхі А.Д.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Ліщинської сільської ради, третя особа: Кагарлицька районна державна нотаріальної контора Київської області про тлумачення змісту заповіту та встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

в с т а н о в и в:

позивачі та їх представник уточнили позовні вимоги та просять суд встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: заповіту від 29.11.2003р. посвідченого секретарем виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 21 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкоємцям за заповітом після смерті ОСОБА_6 і розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_6 від 29.11.2003 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №21, а саме: що ОСОБА_6, згідно свого заповіту, заповів земельну ділянку площею 5,57 га, що розташована на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №748832 від 29.03.2006 р., який був отриманий на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія КВ № 007803 та серія РН № 365603, посилаючись на те, що 25.01.2010 р. помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_6 був складений заповіт від 26.11.2003 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за №21.

Відповідно до вищезазначеного заповіту від 26.11.2003 р. ОСОБА_6 заповів сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ №007803, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 365603, майновий пай серії КИ ХІІ № 1444583 ОСОБА_7, все інше майно, де б воно не було із чого не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7 в рівних частках кожному.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування .мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу.

З метою оформлення спадщини позивачі звернулись до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори. Однак, державний нотаріус Кагарлицької районної державної нотаріальної контори відмовилась оформляти спадщину на підставі заповіту від 26.11.2003 р.. оскільки в заповіті невірно вказано прізвище Позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Зокрема, в заповіті вказано, що спадщина заповідається ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а насправді згідно паспортів у них прізвище ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що мас юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. б ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Підтвердженням того, що заповіт від 26.11.2003 р. був складений на Позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є копія їх паспортів, свідоцтв про народження. Також підтвердити належність заповіту від 26.11.2003 р. може секретар виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5, яка посвідчувала заповіт та в присутності якої ОСОБА_6 підписував його.

Виправлення помилки є неможливим шляхом складання нового заповіту та його посвідчення або внесення змін, оскільки ОСОБА_6 вже помер. У зв'язку з чим Позивачі змушені звертатись до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту від 26.11.2003 р., а суд в свою чергу може прийняти рішення про встановлення такого юридичного факту.

При цьому Позивачі змушені звертатись до суду про встановлення факту належності заповіту в порядку позовного провадження, оскільки виник спір щодо тлумачення заповіту, а саме про право Позивачів на спадщину.

Як було зазначено вище згідно заповіту ОСОБА_6 заповів сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ №007803, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 365603, майновий пай серії КИ ХІІ № 1444583 ОСОБА_7

Після складення заповіту 29.03.2006 р. ОСОБА_6, згідно вищезазначених сертифікатів на право на земельну частку серії КВ №007803, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 365603 було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 748832.

Також під час звернення до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори, державний нотаріус повідомив позивачам, що оскільки в заповіті ОСОБА_6 вказано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 007803 та серії РН № 365603, а за життя ним було отримано державний актна право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 748832 від 29.03.2006 року, свідоцтво про право на спадщину виданий бути не може.

Згідно ч. 1 ст. 1256 Цивільного кодексу України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

Згідно ч. 2 ст. 1256 Цивільного кодексу України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Згідно ч. З ст. 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Оскільки виник спір щодо змісту заповіту, Позивачі змушені звертатись до суду щодо тлумачення змісту заповіту, а саме, що ОСОБА_6 згідно свого заповіту від 26.1 1.2003 р. заповів Позивачу ОСОБА_2 земельну ділянку площею 5,57 га, що розташована на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №748832 від 29.03.2006 р., який був отриманий на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія КВ № 007803 та серія РН № 365603.

В судовому засіданні позивачі та їх представник уточнені позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в особі Ліщинської сільської ради в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву, в якій уточненні позовні вимоги позивача визнала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник третьої особи в судове засідання не зявилася та подала до суду заяву, в якій не заперечувала проти позову та просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Вислухавши позивачів та їх представника, які не заперечували проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне уточнений позов задовольнити.

В судовому засіданні суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

25.01.2010 р. помер ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За життя ОСОБА_6 був складений заповіт від 26.11.2003 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 21, згідно до якого ОСОБА_6 заповів сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ №007803, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 365603, майновий пай серії КИ ХІІ № 1444583 ОСОБА_7, все інше майно, де б воно не було із чого не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7 в рівних частках кожному.

Згідно ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування .мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 нього Кодексу.

З метою оформлення спадщини позивачі звернулись до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори. Однак, державний нотаріус Кагарлицької районної державної нотаріальної контори відмовилась оформляти спадщину на підставі заповіту від 26.11.2003 р.. оскільки в заповіті невірно вказано прізвище Позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Зокрема, в заповіті вказано, що спадщина заповідається ОСОБА_8 та ОСОБА_7, а насправді згідно паспортів у них прізвище ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України заява фізичної особи про встановлення факту, що мас юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. б ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Підтвердженням того, що заповіт від 26.11.2003 р. був складений на Позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є копія їх паспортів, свідоцтв про народження. Також підтвердити належність заповіту від 26.11.2003 р. може секретар виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5, яка посвідчувала заповіт та в присутності якої ОСОБА_6 підписував його.

Виправлення помилки є неможливим шляхом складання нового заповіту та його посвідчення або внесення змін, оскільки ОСОБА_6 вже помер. У зв'язку з чим Позивачі змушені звертатись до суду із заявою про встановлення факту належності заповіту від 26.11.2003 р., а суд в свою чергу може прийняти рішення про встановлення такого юридичного факту.

При цьому Позивачі змушені звертатись до суду про встановлення факту належності заповіту в порядку позовного провадження, оскільки виник спір щодо тлумачення заповіту, а саме про право Позивачів на спадщину.

Як було зазначено вище згідно заповіту ОСОБА_6 заповів сертифікат на право на земельну частку (пай) серія КВ №007803, сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РН № 365603, майновий пай серії КИ ХІІ № 1444583 ОСОБА_7

Після складення заповіту 29.03.2006 р. ОСОБА_6, згідно вищезазначених сертифікатів на право на земельну частку серії КВ №007803, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН № 365603 було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 748832.

Також під час звернення до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори, державний нотаріус повідомив позивачам, що оскільки в заповіті ОСОБА_6 вказано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії КВ № 007803 та серії РН № 365603, а за життя ним було отримано державний актна право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 748832 від 29.03.2006 року, свідоцтво про право на спадщину виданий бути не може.

Згідно ч. 1 ст. 1256 Цивільного кодексу України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

Згідно ч. 2 ст. 1256 Цивільного кодексу України у разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 213 Цивільного кодексу України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

Згідно ч. З ст. 213 Цивільного кодексу України при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, а тому суд задовольняє уточненні позовні вимоги позивачів та встановлює факт належності правовстановлюючого документу, а саме: заповіту від 29.11.2003р. посвідченого секретарем виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 21 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкоємцям за заповітом після смерті ОСОБА_6 та розтлумачує зміст заповіту ОСОБА_6 від 29.11.2003 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №21, а саме: що ОСОБА_6, згідно свого заповіту, заповів земельну ділянку площею 5,57 га, що розташована на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №748832 від 29.03.2006 р., який був отриманий на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія КВ № 007803 та серія РН № 365603.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.. 1223, 1256 ЦК України, постанова Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України суд ,-

в и р і ш и в:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Ліщинської сільської ради, третя особа: Кагарлицька районна державна нотаріальної контора Київської області про тлумачення змісту заповіту та встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити повністю.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: заповіту від 29.11.2003р. посвідченого секретарем виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 21 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як спадкоємцям за заповітом після смерті ОСОБА_6.

Розтлумачити зміст заповіту ОСОБА_6 від 29.11.2003 р. посвідчений секретарем виконавчого комітету Ліщинської сільської ради ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за №21, а саме: що ОСОБА_6, згідно свого заповіту, заповів земельну ділянку площею 5,57 га, що розташована на території Ліщинської сільської ради Кагарлицького району, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №748832 від 29.03.2006 р., який був отриманий на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серія КВ № 007803 та серія РН № 365603.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Київської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: І.І.Шевченко