Криворізький районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2 41/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2010 року Криворізький районний суд

Дніпропетровської області

у складі:

головуючого судді Приміч Г.І.

при секретарі Поліщук Л.І.

за участю:

представників позивача: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3

представників відповідача:

ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, в результаті вчинення злочину, -

ВСТАНОВИВ:

09.07.2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7, уточнюючи та доповнюючи свої позовні вимоги просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 9587,38 грн.., яка складається: з витрат на лікарські препарати в розмірі 4576,43 грн.; з витрат на дорогу до лікарні в розмірі 2503,55 грн.; розміру втраченого мінімального заробітку 2507,40 грн.

Крім того, просив суд також стягнути з відповідача на його корить витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн., витрати на ІТЗ в розмірі 50,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що 05.04.2008 года ОСОБА_8 керуючи автомобілем НОМЕР_1, в с. Грузьке Криворізького району Дніпропетровської області, будучи в стані алкогольного сп"яніння, грубо порушив ПДР України, в результаті чого допустив наїзд автомобілем "ВАЗ 21043" на позивача ОСОБА_6, в результаті чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

У зв'язку з отриманими травмами позивач перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ „Міська клінічна лікарня № 5" м. Кривого Рогу в період з 05.04.2008 року по 08.04.2008 року, на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ „Міська клінічна лікарня № 2" м. Кривого Рогу з 08.04.2008 року по 18.04.2008 року, де його було прооперовано, а також в період з 03.07.2008 року по 20.07.2008 року він перебував на амбулаторному лікуванні в Криворізькій ЦРЛ у лікаря - травматолога.

Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2008 року ОСОБА_7 було визнано винним за ст. 286 ч. 2 КК України та піддано покаранню у вигляді 3-х років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням ст.. 75 КК України, з півторарічним випробувальним строком.

Відповідач в добровільному порядку, до постановления вироку відшкодував йому матеріальні та моральні збитки завдані в результаті ДТП, в загальному розмірі 12 000 грн., ще 3000, 00 грн. після постановления вироку, та обіцяв в подальшому відшкодовувати матеріальні збитки на подальше лікування.

В січні - лютому 2009 року його було прооперовано вдруге і Жовтневим МСЕК встановлена інвалідність 2-ї групи до січня 2010 року. За період лікування розмір витрат на ліки склав 3054,96 грн., витрати на транспорт 2503,55 грн., крім того, позивач ніде не працює, до січня 2010 року втратив працездатність на 100%, розмір втраченого ним заробітку за цей період склав 3900,00 грн.

Отже, після постановления вироку в позивача додатково до відшкодованих відповідачем, виникли матеріальні витрати пов'язані з травмою, яку позивач отримав в результаті ДТП, однак, відшкодувати завдані збитки, відповідач відмовляється, мотивуючи тим, що до постановления вироку відшкодував завдану позивачу моральну та матеріальну шкоду в повному обсязі.

Представники позивача - ОСОБА_2 та ОСОБА_9 надали 13.05.2010 року доповнені позовні вимоги ОСОБА_6 та в ході судового засідання позовні вимоги позивача змінили, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки в розмірі 477, 95 грн., які складаються з вартості придбаних ОСОБА_6 медикаментів в період лікування в 2-ій місклікарні м. Кривого Рогу з 13.02.2009 року по 18.02.2009 року в розмірі 139, 00 грн. та в період лікування в Криворізькій районній центральній лікарні з 10.11.2009 року в розмірі 238,95 грн., та 100,00 грн. -вартість УЗІ, тобто уже після винесення вироку. Підтримуючи доповнені позовні вимоги позивача просили суд стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення моральної шкоди представники позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_9 вказували, що в результаті отриманих в ДТП травм позивач пережив та продовжує переживати сильний фізичний біль та страждання, порушений нормальний уклад життя, у зв'язку з суттєвим погіршенням його здоров'я він щодня переживає душевні страждання, кожен ранок він пересилює біль що залишився після травми і операцій, порушена його психічна рівновага, бо на протязі всього часу після ДТП він вимушений звертатися до лікувальних установ, переніс операції, у зв'язку з чим він постійно несе матеріальні затрати. Крім цього, до 01.01.2010 року позивачу була встановлена друга група інвалідності, а з 01.01.2010 року встановлена 3 група інвалідності, але з обмеженням праці на будівництві, а маючи професію муляра, він не може влаштуватися на роботу та працювати за спеціальністю, через що він змушений змінити спеціальність, перенавчатися, що потребує матеріальних та моральних затрат. Представники позивача не заперечували того факту, що відповідач до винесення вироку відшкодував 12 000 грн. та після винесення вироку 3 000 грн. в рахунок матеріальної та моральної шкоди, але він не міг врахувати свій стан на момент винесення вироку, після винесення якого виникло багато труднощів про які він не міг уявити.

Його моральні страждання підсилюються тим, що відповідач не визнає його вимог, матеріальної допомоги на лікування не надає, зазначаючи те, що він уже все відшкодував.

Представники відповідача - ОСОБА_4 ОСОБА_10 в ході судового засідання позовні вимоги позивача не визнали, заперечували проти їх задоволення, в обґрунтування заперечень вказували на те, що після ДТП відповідач відшкодував позивачу 12 000 грн. до постановления вироку та після постановления вироку 3000 грн., відповідно до розписок від 30.09.2008 року, від 04.10.2008 року, де зазначено, що позивач ніяких претензій не має, тому вважали вказані вимоги необгрунтованими.

Вислухавши доводи представників сторін, якими вони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, дослідивши письмові докази, оглянувши кримінальну справу відносно ОСОБА_7 та давши їм оцінку, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню зі слідуючи підстав.

Судом встановлено, що 05.04.2008 року по вул. Молодіжна в с. Грузьке Криворізького району Дніпропетровської області мало місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), причиною якої було те, що відповідач по справі - ОСОБА_8 керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить йому на праві власності, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.70 кримінальної справи №1-160/08), в порушення п.п. 1.5, 2.3 (б), 10.1, 11.2, 12.1, 12.4, 12.9 (б), 19.1 (а), 31.1, 31.6 (б) Правил дорожнього руху України, допустив наїзд автомобілем "ВАЗ 21043" на позивача ОСОБА_6, в результаті чого останній отримав тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя, що підтверджується вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2008 року, яким ОСОБА_7 було визнано винним за ст. 286 ч. 2 КК України та піддано покаранню у вигляді 3-х років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням ст.. 75 КК України, з півторарічним випробувальним строком (а.с. 45- 47), постановою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 07.04.2008 року, якою ОСОБА_7 піддано адміністративному стягненню за ст. 130 ч. 1 КУпАП у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. (а.с. 53 кримінальної справи №1-160/08).

В результаті вказаної ДТП ОСОБА_6 завдані тілесні ушкодження: садна обличчя, забійні рани гомілок, вивих правої ключиці, відкриті переломи обох кісток обох гомілок зі зміщенням уламків, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, що підтверджується висновком експерта № 1469/72 від 30.05.2008 року (а.с. 37-38 кримінальної справи №1-160/08), а також було встановлено вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.09.2008 року (а.с. 45-47).

У зв'язку з отриманими травмами ОСОБА_6 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ „Міська клінічна лікарня № 5" м. Кривого Рогу в період з 05.04.2008 року по 08.04.2008 року (а.с. 11, а.с.61 кримінальної справи №1-160/08), на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КЗ „Міська клінічна лікарня № 2" м. Кривого Рогу з 08.04.2008 року по 18.04.2008 року, де 10.04.2008 року його було прооперовано: чрезкістковий остеосинтез по Єлізарову перелому обох гомілок та на його лікування в зазначених закладах, за власний рахунок батьків придбано ліків на суму 4057,88 грн. (а.с. 104-108, а.с. 58 кримінальної справи №1-160/08), а також в період з 03.07.2008 року по 20.07.2008 року він перебував на амбулаторному лікуванні в Криворізькій ЦРЛ у лікаря - травматолога (а.с. 18-19).

Відповідачем в добровільному порядку, після ДТП, до постановленая вироку позивачу сплачено 12 000 грн. в рахунок відшкодування завданих матеріальних та моральних збитків, що підтверджується розпискою від 30.09.2009 року (а.с.70, а.с.116 кримінальної справи №1-160/08), яка фактично була надана 30.09.2008 року, однак при складанні якої допущено описку, саме датою її видання вказано „30.09.2009 року" замість „30.09.2008 року", що підтверджується самою її наявністю в матеріалах кримінальної справи відносно ОСОБА_7, провадження в якій закінчено постановленням вироку від 30.09.2008 року, та що підтвердили в судовому засіданні представники сторін.

Після постановлення вироку відповідачем в добровільному порядку матері позивача ОСОБА_11 також сплачено 3 000 грн. в рахунок відшкодування завданих позивачу матеріальних та моральних збитків, що підтверджується розпискою від 04.10.2008 року (а.с. 71, 127), про що вказували в судовому засіданні представники сторін.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_6 продовжував лікування в зв'язку з травмами отриманими в ДТП, а саме в період з 13.02.2009 року по 18.02.2009 року перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ „Міська клінічна лікарня № 2" м. Кривого Рогу (а.с. 109, 116-117), де за власні кошти придбав ліки на суму 139,00 грн.(а.с.103); з 10.11.2009 року - перебував на стаціонарному лікуванні в Криворізькій ЦРЛ (а.с. 110,111), де на лікування на власнікошти придбав медикаментів на суму 238,95 грн., що підтверджується розрахунковою квитанцією №044543 та копією чеку з Центральної районної аптеки №76 від 13.11.2009 року (а.с. 111, 113).

Направленням від 14.11.2009 року ПВ КЗОЗ „Криворізька цент районна лікарня" хворого ОСОБА_6 на УЗІ артерій нижніх кінцівок фіскальним чеком ПП „Медика виза" від 14.11.2009 року підтверджуються витрати позивача на УЗІ артерій нижніх кінцівок в розмірі 100 грн. (а.с. 112, 113). Отже, за зазначений період лікування, тобто після постановлення вироку та добровільного відшкодування шкоди відповідачем, сума витрат на лікування підтверджена вказаними доказами складає 477,95 грн. (139,00 грн.+ 238,95 грн.+100,00 грн.).

Згідно виписки з акту огляду МСЕК №656067, з 15.12.2008 року по 01.01.2010 року ОСОБА_6 встановлено другу групу інвалідності загального захворювання з протипоказанням всіх видів праці в звичайних умовах виробництва (а.с.42).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК №013039, з 01.01.2010 року по 01.01.2011 року. ОСОБА_6 встановлено третю групу інвалідності загального захворювання з встановленням характером праці: слюсарні роботи, допоміжний труд (а.с.135).

Відповідно до ст. 22, 23 ЦК України особа, якій завдано збитки та моральну шкоду у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому згідно зі ст. 1192 ЦК України способами відшкодування завданої шкоди є зобов'язання особи, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, яким, серед інших, є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, при цьому особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, зазначений вирок є обов'язковим для суду та позивач звільнений від доказування обставин вини відповідача.

Частина 1 ст. 1195 ЦК. України передбачає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, " викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч.4 ст. 1193 ЦК України розмір шкоди завданої фізичною особу злочином не підлягає зменшенню з урахуванням матеріального становища винної особи.

Оскільки в результаті ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_7, позивач був травмований і у зв'язку з цим поніс додаткові витрати після постановлення вироку та добровільного відшкодування шкоди на придбання ліків та УЗІ, то суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення матеріальних збитків в розмірі 477,95 грн. (139,00 грн.+ 238,95 грн.+100,00 грн.), проведення яких за рахунок позивача підтверджується квитанціями (а.с. 103,111,112,113).

У зв'язку з винними, злочинними діями відповідача ОСОБА_7 позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає в фізичному болі та душевних стражданнях, яких в результаті отриманих в ДІЛ травм пережив та продовжує переживати сильний фізичний біль та страждання, порушений нормальний уклад життя, у зв'язку з суттєвим погіршенням його здоров'я він щодня переживає душевні страждання, кожен ранок він пересилює біль що залишився після травми і операцій, порушена його психічна рівновага, бо на протязі всього часу після ДТП він вимушений звертатися до лікувальних установ, переніс операції (а.с.103,109,110 ), у зв'язку з чим він постійно несе матеріальні затрати (а.с. 103, 111,112,113). ОСОБА_6В, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.118,119 кримінальної справи), не одружений, дітей не має, про що вказували його представники, тобто є молодим чоловіком, однак вже постійно потребує лікування, позбавлений можливості вільно рухатися, будувати своє особисте життя, трудову діяльність, вказані обставини вимагають від нього додаткових зусиль для організації його подальшого життя.

Крім цього, він змушений проходити обстеження МСЕК та оформлювати документи на отримання інвалідності (а.с. 42, 135), що свідчить про зміну звичного для нього способу життя. До 01.01.2010 року позивачу була встановлена друга група інвалідності, з 01.01.2010 року встановлена 3 група інвалідності загального захворювання, але з обмеженням праці на будівництві, а маючи професію муляра (а.с. 142, 143), він не може влаштуватися на роботу та працювати за спеціальністю, через що він змушений змінити спеціальність, перенавчатися, що потребує матеріальних та моральних затрат.

Його моральні страждання підсилюються тим, що відповідач не визнає його вимог, матеріальної допомоги на лікування не надає.

Заперечення представників відповідача проти позову, що у вироку суду та в наданих до суду розписках вказано, що жодних претензій позивач до відповідача не має, тому підстави для відшкодування зазначених витрат та моральної шкоди відсутні, суд розцінює критично, оскільки позивач продовжує лікування в зв'язку з одержаними в ДТП травмами, на момент постановлення вироку не міг в повній мірі оцінити наслідки ДТП для стану його здоров'я, не міг передбачити тривалість та тяжкість майбутнього лікування, перенесення ще однієї операції, самопочуття та душевний стан, переживання в зв'язку з цим. Крім того, в розписках, які були надані позивачем 30.09.2008 року та 04.10.2008 року (а.с.127-129) зазначено, що він на той час, а саме на момент отримання коштів в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди ніяких претензій не мав, не вказуючи про майбутній стан.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

У зв'язку з вище викладеним, враховуючи характер злочинних дій відповідача, які стали причиною ушкодження здоров'я позивача, глибину фізичного болю та душевних страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з ушкодженням його здоров'я, враховуючи те, що в нього скоротилася права нога і це погіршує його здібності в ході, виходячи з принципів розумності та справедливості, з урахуванням відшкодованих добровільно відповідачем 15 000 грн., з яких підтверджені документально відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 4057,88 грн. (а.с. 104,105,106,107108), тоді моральної шкоди відшкодовано відповідно - 10942,12 грн., суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача про стягнення моральної шкоди частково, яка виникла після відшкодування відповідачем шкоди в добровільному порядку, стягнувши з відповідача на його користь 5000 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 50, 00 грн. понесених позивачем витрат на ІТЗ розгляду справи, то суд приймаючи до уваги, положення ст. 88 ЦПК України, постанови КМУ від 21.12.2005 року №1258 „Про затвердження Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ та їх розмірів", яка діяла на час звернення позивача до суду, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на ІТЗ розгляду справи в розмірі 30,00 грн.

Оскільки позивач, в силу п.4 ст.4 Декрету КМУ „Про державне мито" від 21.01.1993 року, звільнений від сплати судового збору, то суд відповідно до ч.З ст.88 ЦПК України, ст.З Декрету КМУ „Про державне мито" від 21.01.1993 року, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 51,00 грн.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України,ст. ст. 11, 15, 60, 154, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 477 (чотириста сімдесят сім) грн. 95 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 (п'ять тисяч) грн.. 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 5477 (п'ять тисяч чотириста сімдесят сім) грн.. 95 коп., в інший частині позовних вимог ОСОБА_6 -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 30 (тридцять) грн.., в рахунок сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи Криворізьким районним судом Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в розмірі 51 (п'ятдесят однієї) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня подачі заяви на апеляційне оскарження, або протягом 10 днів без подачі заяви на апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: