КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-1081/2010 р.
07.12.2010 року м.Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого по справі - судді Безпрозванного В.В.,
при секретарі судового засідання - Мізюн Р.І.,
за участю представника позивача - ОСОБА_1 В.,
за участю представників третьої особи - Шадріної Ю.І., Малихіної В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою Виконкому Миколаївської міської Ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: КЖЕП-24, Служби у справах дітей Корабельного району м. Миколаєва, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
В листопаді 2009 року позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказувала, що на підставі листа виконкому Миколаївської міської Ради № 2576/20/12 від 23.07.2004 року ОСОБА_2 на склад родини з двох осіб був наданий дозвіл на проживання та реєстрацію в кімнаті АДРЕСА_1 . Разом з тим, відповідачі без поважних причин не проживають у зазначеній кімнаті з 2004 року та втратили право користування зазначеним житлом.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та, посилаючись на наведені в позовній заяві факти, просила позов задовольнити.
Представник третьої особи КЖЕП-24 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Корабельного району м. Миколаєва в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що порушене питання не зменшить існуючих прав та свобод неповнолітніх дітей.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явились, хоча своєчасно та належним чином і своєчасно попереджались про розгляд справи. Не представили доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою представника позивача, вважає за можливе розглянути справу заочно.
Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення представника позивача, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що на підставі листа виконкому Миколаївської міської Ради № 2576/20/12 від 23.07.2004 року ОСОБА_2 на склад родини з двох осіб був наданий дозвіл на проживання та реєстрацію в кімнаті АДРЕСА_1 (а.с. 11), в яку він разом з дружиною ОСОБА_3 зареєструвались 05.08.2004 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у зазначеній кімнаті була зареєстрована неповнолітня донька відповідачів - ОСОБА_4 (а.с. 17). Разом з тим, відповідачі за вказаною адресою не проживають з 2005 року, що об`єктивно підтверджується актами про непроживання від 10.11.2010 року , 15.09.2009 року (а.с. 25, 26). Факт відсутності відповідачів у спірній кімнаті без поважних причин підтвердили в судовому засіданні також свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В порушення п. 15 Постанови Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986року №208 "Про затвердження Примірного Положення про гуртожитки" в спірній кімнаті відповідачі не мешкають.
Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 127 ЖК України жилі будинки та жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть бути призначені використанні для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період навчання або роботи.
Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року за №208 затверджене примірне положення про гуртожитки, в якому згідно до ст. 131 ЖК України зазначений порядок користування останнім, а саме можливість збереження права користування жилою площею в гуртожитку при тимчасовій відсутності деякої категорії громадян (у п. 13 цього Положення зазначена єдина можливість збереження житлового приміщення при тимчасовій відсутності - а саме за громадянами, які вибули з гуртожитку у зв`язку призовом на дійсну строкову військову службу, а також офіцерам, які вибули гуртожитку у зв`язку з призовом із запасу на дійсну військову службу на строк до трьох років).
Разом з цим, беручи до уваги аналогічні за змістом правовідносини в частині користування житловою площею в гуртожитку з правовідносинами, які регулюються загальними правилами ст. ст. 71,72 ЖК України в частині відсутності осіб, які мають право користування житловим приміщенням державного або суспільного житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на житлове приміщення необхідно застосувати і в разі відсутності в гуртожитку особи, якому там надавалась жила площа, без поважних причин понад встановлені законом строки.
Таким чином, з огляду на те, що відповідачі більше шести місяців відсутні в спірній кімнаті без поважних причин, не зверталися до суду з заявою про продовження встановленого законом строку збереження за ними спірної кімнати, позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 209,212-215,218 ЦПК України суд,
Позов Виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано,набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Безпрозванний