Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-37/2010 рік
Рішення

іменем України

09 липня 2010 р. Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу в складі:

головуючого судді Бардіна О.С.

при секретарі Карпович В.М

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння,

встанови в:

ОСОБА_1 звернувся до суду 14 жовтня 2008 р. за позовом про поділ спільного майна, вказавши, що з 1994 року з відповідачем перебував у фактичних шлюбних стосунках, проживав однією сім'єю і вів спільне господарство.

29.12.1996 р. вони зареєстрували шлюб у Дзержинському відділі РАЦС м. Кривого Рогу. Дітей в шлюбі не мають.

В 1995 році відповідачці за місцем роботи було виділено домоволодіння № 5 по вул. Кацалапа в м. Кривому Розі готовністю 50%., з виплатою вартості будинку у розстрочку. На перший внесок та послідуючі виплати були витрачені спільні кошти подружжя. Вони разом вселились до будинку, за час спільного проживання завершили будівництво. Позивач зареєстрований у будинку з 01.12.1998 р.

У 2005 р. він з ОСОБА_2 розірвали шлюб. Позивач просить визнати домоволодіння спільною сумісною власністю та розподілити його між ним та відповідачем у рівних частках - по 1/2 частини за кожним (а.с. 1,2).

У судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що познайомився з відповідачем в 1993 р., з 1994 р. вони стали проживати однією сім'єю в кімнаті в гуртожитку по вул. 22 Парз'їзду. Відповідач перебувала на квартирному обліку. За місцем її роботи, на металургійному комбінаті, їм запропонували недобудований котедж і вони вирішили його взяти. В котеджі були збудовані лише стіни.

На той час він працював в міліції, в карному розшуку і за допомогою своєї роботи мав можливість купувати будівельні матеріали, які тоді важко було достати. Під час спільного проживання до шлюбу, під час спільного проживання у шлюбі вони за спільні кошти, спільними зусиллями добудували будинок, на території домоволодіння збудували літню кухню, лазню, вбиральню.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, суду пояснила, що будинок вона отримала на роботі, за умови, що працюватиме ще 20 років. На момент отримання будинку вони з позивачем не проживали однією сім'єю та спільного господарства не вели, жили як коханці, а у 1996 році за його пропозицією зареєстрували шлюб.

Ордер вона отримала на себе та дітей. До цього часу вона сплачує кредит. З 2003 року з позивачем не проживає. Коли позивач її залишив, будинок був ще недобудований: не було проведено газ, не було стяжек. Всі роботи з будівництва робили її брати, допомагали інші особи. Позивач особистою працею нічого не зробив. Позика сплачена.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечувала, пояснивши, що позивач до котеджу не має ніякого відношення. Відповідач отримала його до шлюбу, він був непридатний для проживання. Добудовувався він відповідачем після розірвання шлюбу, прийняти в експлуатацію в 2007 році.

Вислухавши учасників судового засідання, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 29.12.1996 р. (а.с. 8 - довідка), який розірвано 31.10.2005 р. (а.с. 10 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу).

23 травня 1995 р. Криворізьким державним металургійним комбінатом «Криворіжсталь» з ОСОБА_2 укладено договір на отримання котеджу на пільгових умовах. Згідно договору повна вартість котеджу складає 696599047 карб, (що складає 6965,99 грн. = 696599047 : 100000). Робітнику надається позика в сумі НОМЕР_1 карб. (4042,69 грн.), за умови його роботі на комбінаті 25 років (а.с.68).

Вартість будинку на 12.11.2008 р. складала 268541 грн. (а.с.26 - інформаційна довідка

БТІ).

Суд вважає встановленим, що на час отримання котеджу сторони проживали однією

сім'єю.

Твердження позивача, що він почав проживати з відповідачем однією сім'єю ще до реєстрації шлюбу, з 1994 р. підтверджується поясненнями свідків, матеріалами справи.

Так, свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (брат відповідача) пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1994 р. проживали разом в одній кімнаті в гуртожитку.

Згідно договору про надання земельної ділянки та дозволу на будівництво будинку від 18.05.1995 р. ОСОБА_2 проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 гуртожиток № 8 кімната № 70 (а.с.67).

Згідно витягу з історії хвороби ОСОБА_1 в березні-квітні 1994 р. він перебував на лікуванні, проживав в той час ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28).

Проживати в одній кімнаті в гуртожитку сторони могли лише за умови проживання однією сім'єю.

Суд вважає встановленим, що отриманий котедж складався лише зі стін і був повністю збудований, як були збудовані і інші будівлі на території домоволодіння, під час проживання сторонами однією сім'єю та під час шлюбу в період з 1996 р. по 1998 р. Вказані обставини підтверджуються поясненнями свідків, матеріалами справи.

Так. свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що знає сторін з 1995 р. Весілля вони проводили в її квартирі. В отримуваному котеджі були лише стіни. Після весілля вони почали добудовувати котедж. Більше будівництвом будинку займалась відповідач та її друзі. Вона також допомагала сторонам будувати котедж.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що допомагала позивачу у придбанні будівельних матеріалів, так як працювала в будівельній організації, та відряджала 5 робітників на виконання робіт, які працювала на будівництві котеджу 3 місяці.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що він, як брат відповідача, допомагав сторонам будувати котедж та інші будівлі. Він особисто будував сарай, колодязь, вбиральню. Йому допомагав ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він, як брат відповідача, допомагав сторонам будувати котедж, в якому при отриманні були лише стіни. За працю гроші вони не брали. З ОСОБА_1 він один раз їздив за цеглою. За чиї гроші купляли цеглу, йому невідомо. Іноді у

вихідні дні ОСОБА_1 також приймав участь у будівництві.

Свідок ОСОБА_4 пояснив, що сторони вселялись разом в спірний будинок, разом

добудовували його. Він особисто допомагав їм будувати паркан, гараж. Також він бачив, що вони наймали інших осіб.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що сторони разом добудовували будинок, разом в

1997 р. вселилися в спірний будинок. Вона з чоловіком також іноді допомагала їм.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є донькою відповідача. Позивач з матір'ю став постійно проживати з 1996 року, до цього лише приходив. Будинок отримала матір, він не був завершений будівництвом, обладнали опалення, збудували сарай, туалет і баню, літню кухню. ОСОБА_1 залишив матір у 2002 р., після цього вони вже переробили опалення, провели «євро» ремонт, підключили воду.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що відповідача знає з 2006 року, це її теща. Він

допомагав провести газ у будинок, зробити санвузол, утеплити гараж. На все це він особисто витратив 125 000 грн.

Пояснення свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 суд оцінює критично, вважає, що вони не відповідають дійсності, так як нротиречать поясненням інших свідків і судові не надано жодного письмового докази в підтвердження пояснень цих свідків.

Згідно технічному висновку, який складався в 2007 р. для введення будинку в

експлуатацію, жилий будинок збудовано в 1996 р., прибудова до нього в 1998 р.. лазня,

вбиральня, літня кухня-сарай в 1997 р. (а.с.69-77).

Вказані в висновку дати відповідають поясненням свідків, що сторони після добудови вселилися в будинок в 1997 р.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що будинок отримано сторонами під час їх спільного проживання однією сім'єю, добудовою будинки, будівництвом допоміжних будівель сторони займалися разом під час спільного проживання до шлюбу і під час шлюбу. Сплата позики проводилася сторонами під час спільного проживання у шлюбі.

Спірний будинок введено в експлуатацію в жовтні 2007 р. і на підставі рішення

виконкому Довгинцівської райради від 17.10.2007 р. на ім'я відповідача видано свідоцтво

про право власності на нерухоме майно (а.с.80), яке зареєстровано в БТІ (а.с.79 - витяг про

реєстрацію права власності на нерухоме майно).

Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (КпШС), який діяв на час

укладення сторонами шлюбу та будівництва ними будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ст.25 КпШС, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат

другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною

власністю подружжя.

Відповідно до ст.28 КпШС в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю

подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від

начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси

одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Аналогічні норми містяться в Сімейному Кодексі України, який вступив в силу з

01.01.2004 р.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить

дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя

може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної

сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не

визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, суд вважає встановленим, що спірний будинок є спільною сумісною

власністю сторін, як подружжя, і позивачеві належить при поділі майна 1/2 його частина.

При поданні позову позивачем сплачено державне мито в сумі 51 грн. Вартість 1/2

частини домоволодіння складає 134270,5 грн. Державне мито повинно бути сплачено в сумі

1342,70 грн. Так як позовні вимоги задовольняються, недоплачена суму держмита - 1291.70

грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Питання про стягнення понесених ним витрат позивачем не ставилося.

Керуючись ст.ст.22,25,28 КпШС України, ст.ст.60.61,70 СК України, ст.ст.10.60.88,

212 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати домоволодіння № 5 по вул. Миколи Кацалапа в м.Кривому Розі спільною

сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Анатоліївни у вигляді домоволодіння № 5 по вул. Миколи Кацалапа в м.Кривому Розі.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право

власності за кожним по 1/2 частині домоволодіння № 5 по вул. Миколи Кацалапа в

м.Кривому Розі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави державне мито в сумі 1291 (одна тисяча

двісті дев'яносто одна) гривня 70 копійок.

На рішення може бути подано апеляційна скарга в апеляційний суд

Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд протягом двадцяти днів після

подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня

проголошення рішення.

Суддя