Справа № 2-422/10
№ пров. 2-422/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2010 року

Канівський міськрайонний суд

Черкаської області

в складі :

головуючого судді Дубенець М.І.

за участю секретаря Захарченко В.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Канів Черкаської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в м. Канів про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення щомісячної недоплати до пенсії відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» яким передбачено, що до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю проводиться щомісячна доплата в розмірі мінімальної заробітної плати, в порушення цього відповідач виплачував щомісячно по 5,20 грн. і недоплата за період з 01.01.2005 року по 28.02.2010 рік становить 26474 грн. яку і просить стягнути. Також просила зобов»язати управління пенсійного фонду України в м. Каневі проводити щомісячну доплату до пенсії з 01.03.2010р. в розмірі 869 грн. у відповідності до ст.. 39 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі мінімальної заробітної плати яка визначається на момент виплати.

30.04.2010р. позивач подала до суду доповнення до позовної заяви в якій вказала , що відповідно до ст. 39 та ч.3 ст. 51 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» якими передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищуються на одну мінімальну заробітну плату та призначається додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, але в порушення Закону відповідач виплачує дані доплати у розмірі, що не співвідносяться з мінімальною заробітною платою. Вона перебуває на обліку в ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в м. Каневі як пенсіонерка за віком та отримує пенсію в яку входить - загальний розмір пенсії та 5 % додаткова пенсія потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії. В добровільному порядку відповідач відмовляється провести перерахунок та виплату пенсії, що змусило її звернутись до суду.

просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 пенсійного фонду України в м. Канів недоплачену додаткову пенсію відповідно до ст..39, 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» за період часу 01.07.2007р. по 31.03.2010р. в сумі 20 642 грн. 87 коп.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Представник відповідача управління Пенсійного фонду України в м.Каневі ОСОБА_4, позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в м.Каневі діяло в межах законодавства та не допускало порушень по питанню виплати доплати непрацюючим пенсіонерам за проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю, яка передбачена Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок в наслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року та постановою КМУ від 26.07.1996 р. № 863. Крім цього, пояснив, що даний вид доплат проводиться в межах видатків, які виділені Головним управлінням. ОСОБА_3 Пенсійного фонду України на місцях, виконують лише делеговані повноваження з питань соціального захисту і до їх компетенції не входить прийняття рішень по визначенню розмірів доплат і компенсацій. Просить відмовити в задоволенні позову повністю.

Суд заслухавши представника відповідача, позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно з частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої ст.11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» № 1691- VI від 18.02.2010р., який набрав законної сили 10.03.2010р., ч.1 ст..15 ЦПК викладено в новій редакції, згідно положень якої суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 2) спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них.

Таким чином суд приходить до висновку про розгляд справи за правилами Цивільного процесуального законодавства України.

В судому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи (а.с. 6-7), що позивач з 13.03.1989 р. не працює, приватним підприємцем не зареєстрована, пенсійне посвідчення видано 22.05.1989р., а тому відповідно до ст.ст. 39 України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання доплати до пенсії у розмірі мінімальної заробітної плати, які відповідно до ч.4 ст.48 вищезазначеного закону визначається на момент виплати.

Згідно посвідчення серія В-1 № 687819 від 16.12.1992р. року ОСОБА_1 є постраждалою внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 4-ї категорії та постійно проживає в м. Каневі який віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, що не заперечує в судовому засіданні і представник відповідача.

Розмір мінімальної заробітної плати з 2004 року згідно з п.п. 5-2 п.5 ст.38 Бюджетного кодексу України (Закон України від 21.06.2001 р. № 2542-ІІІ) визначається законами про державний бюджет на відповідний рік.

Закони України «Про Державний бюджет» на відповідний рік до 2006 року не містили обмежень щодо застосування ст. 39 Закону України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині здійснення доплат до пенсій непрацюючим пенсіонерам у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати, на 2006 рік п. 37 ст.77 Закону України від 20.12.2005 р. № 3235-ІУ «Про Державний бюджет на 2006 рік» та на 2007 рік п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було зупинено дію соціальних гарантій.

Згідно ч. 1 ст. 67 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи конкретні розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати.

У відповідності до ст. 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи дія положень цього закону не може призупинятись іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ст. 75 Конституції України, єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент Верховна ОСОБА_1 України.

Згідно ст. 92 п. 6 ч. 1 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту.

Отже, Закон України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має вищу юридичну силу ніж Постанова Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.96 р. „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому суд вважає, що підлягає застосуванню вимога ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка передбачає щомісячну доплату до пенсії в розмірі мінімальної заробітної плати.

Крім того, слід зазначити, що встановлений ще в 1996 році Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.96 р. „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розмір доплат і компенсацій протягом тривалих років не змінювався не зважаючи на постійне підвищення мінімальної зарплати і не відповідає розміру встановленим іншими законами. Також Закони України „Про розмір мінімальної заробітної плати не містили обмежень до застосування ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.Суд заслухавши представника відповідача, позивача, дослідивши Чорнобильської катастрофи розмір доплат і компенсацій протягом тривалих років не змінювався не зважаючи на постійне підвищення мінімальної зарплати і не відповідає розміру встановленим іншими законами. Також Закони України „Про розмір мінімальної заробітної плати не містили обмежень до застосування ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи те, що мінімальна заробітна плата на момент проведення позивачу виплат згідно Закону України № 489-V від 19.12.2006р. на 2007р. становила: 01.07.2007 р.- 31.09.2007р. 440 грн.; 01.10.2007 р.- 31.12.2007р. - 460 грн.; згідно Закону України № 107- VІ від 28.12.2007р. на 2008р. становить: 01.01.2008 р.-31.03.2008р. - 515 грн.; 01.04.2008 р.-30.09.2008р. - 525 грн.; 01.10.2008р.-30.11.2008р. 545 грн.; 01.12.2008р.-31.12.2008р. 605 грн.; згідно Закону України № 835-VI від 26.12.2008р. на 2009 р. становила: 01.01.2009 р.-31.03.2009р. - 605 грн.; 01.04.2009 р.-30.06.2009р. - 625грн.; 01.07.2009р.-30.09.2009р. 630 грн.; 01.10.2009р.-31.10.2009р. 650 грн.; 01.11.2009р.31.03.2010р. 744 грн., то позивач повинен був отримувати доплату в розмірі мінімальної заробітної плати, а оскільки виплати проводилися УПФУ в м. Каневі по 5,20 грн. із 01.07.2007 року по 31.03.2010 рік, а тому недоплата становить за цей період (18 980,00 грн. 171,60 грн. = 18 808, 40 грн.) де 18 980,00 грн. сума яка повинна бути сплачена, 171,60 грн. сума яку вона фактично отримала, 18 808, 40 грн. і є недоплатою.

Згідно ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, віднесеним до 4 категорії, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається у розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно підпункту 13 пункту 28 розділу II Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" було викладено в такій редакції: особам, віднесеним до категорії 4, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначається в розмірі 5 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Тому на даний час позивачу призначена додаткова пенсія в розмірі 28, 65 грн.

Вказана норма Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а саме положення статті 67 розділу І, пунктів 2 - 4, 6 - 8, 10 - 18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20 - 22, 24 - 34, підпунктів 1 - 6, 8 - 12 пункту 35, пунктів 36 - 100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Відповідно до цього втратила чинність і норма Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"в частині, яка стосується вищевказаного розміру додаткової пенсії особі, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю.

Оскільки ні Верховна ОСОБА_1 України, ні Кабінет Міністрів України в подальшому будь-яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішені даного спору підлягає застосуванню ст. 39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати, а ч.3 ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком.

П. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначає, якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов'язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Дану позицію також підтримав Вищий Адміністративний Суд у своїй ухвалі від 30.05.07 року, стосовно позову до ОСОБА_3 Державного Казначейства України в Житомирській області, ОСОБА_3 праці і соціального захисту населення в Олевському районі Житомирської області та ОСОБА_3 Пенсійного Фонду в Олевському районі Житомирської області про стягнення заборнованості; позову до ОСОБА_3 Пенсійного Фонду в Овруцькому р-ні Житомирської області та обласного центру з нарахуваня та виплати пенсій і доплат Головного ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення в Житомирській облдержадміністрації про стягнення невиплачених коштів.

В рішенні Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 вказано, що Конституційний Суд України вважає, що оскільки для значної кількості громадян України пільги, компенсації і гарантії, право на які передбачене чинним законодавством, є додатком до основних джерел існування, необхідною складовою конституційного права на забезпечення життєвого рівня який принаймні не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом, то звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст.22 Конституції України не допускається.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-ІУ, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У рішенні, ухваленому 30 листопада 2004 року у справі «Бакалов проти України», Європейський суд з прав людини вказав, що для держави неприпустимо пояснювати невиплату боргу браком бюджетних коштів, тому посилання представника відповідача на відсутність коштів не може бути підставою для відмови в задоволенні позову.

Суд вважає, помилковим посилання представника відповідача на те, що розмір виплат, передбачених Законом України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначений постановою КМУ від 26.07.1996р. № 836, відповідає вимогам ст.ст. 62, 67 цього Закону, оскільки даною постановою Кабінет Міністрів України значно звужує зміст та обсяг прав позивача, встановлених цим же Законом.

Статтею 8 ЦПК України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції України законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України, а у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Крім того, при прийнятті рішення про відшкодування щомісячної доплати до пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю слід застосовувати поняття аналогії права згідно ст. 46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування згідно з якою, якщо виплати здійснені неправильно по вині органу, який призначив і виплачує ці виплати, то вони виплачуються за минулий час без обмежень будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, не зважаючи на це в межах розумності, суд вважає, що при прийнятті рішення про відшкодування даної доплати до пенсії, слід застосовувати ст. 257 ЦК України щодо загального строку позовної давності встановленого тривалістю у три роки.

З огляду на викладене дії управління ПФУ в м. Каневі Черкаської області щодо невиплати позивачу доплат до пенсії, передбачених ст. 39 та ч. 3 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд вважає неправомірними.

Відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності невиплати позивачу доплат до пенсії згідно ст. 39 та ч. 3 ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

А тому, враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити та стягнути з відповідача на його користь недоплачену доплату до пенсії за період часу з 01.07.2007 року по 31.03.2010 рік, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, в сумі 18 808грн.10 коп. та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю в розмірі 15% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність в сумі 1834 грн. 77 коп. , а всього 20 642 грн. 87 коп.

Від сплати судових витрат сторони звільнені.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 21, 22, 24, 46, 55, 75, 92 Конституції України, ст.ст. 1, 13, 39, 67, 71 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.91 р. №796-ХІІ, Закону України „Про Державний бюджет на 2008-2009 роки, ст. 46 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, рішеннями Конституційного Суду України № 20-рп від 01.12.04 року, року №5-рп/2002 від 20 березня 2002, №7-рп/2004 від 17 березня 2004 року, №6-рп/2007 від 09 липня 2007 року, рішенням Конституційного суду України від 22.05.08р., правових позицій Вищого Адміністративного Суду України, ст. 257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 81, 82, 88, 209, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 пенсійного фонду України в м. Канів про стягнення заборгованості - задовольнити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області стосовно недоплати ОСОБА_1 доплат до пенсії відповідно до ст.. 39, ч.3ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Каневі Черкаської області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 доплати до пенсії в розмірі мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії в розмірі 15% мінімальної пенсії за віком передбаченому ч.3 ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за період 01.07.2007р. 31.03.2010р. в сумі 20 642 грн. 87 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 пенсійного Фонду України в м. Каневі на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ 120,00 грн.

Від сплати судового збору сторони звільнені.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Головуючий М . І . Дубенець