Справа №22ц-7289/2010р. ________Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: 44 ________ Доповідач: Курій Н.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді - Зубарєвої К.П.

суддів: Курій Н.М., Бакуса В.Я.

з участю: секретаря Стасів М.І.,

позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4, третьої особи - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення,

встановила:

Шевченківський районний суд м. Львова 21 липня 2010 року ухвалив рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з участю третіх осіб ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2.

Апелянт вважає рішення, що оскаржується, незаконним та таким, що повинно бути скасованим, посилаючись в апеляційній скарзі на порушення судом матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин справи.

ОСОБА_2 зазначив, що суд не надав належної оцінки повідомленню Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області від 30 листопада 2009 року з приводу пошкодження майна в квартирі АДРЕСА_1. Також, судом не було враховано, що під час проживання у спірній квартирі ОСОБА_3, 30 вересня 2002 року Будинкоуправлінням № 4 КЕЧ було подано позов до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про заборгованість за комунальні послуги, що підтверджує те, що ОСОБА_3, проживаючи за даною адресою, не сплачував комунальні послуги.

Апелянт звернув увагу на те, що районним судом не було залучено до участі в справі орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, незважаючи на те, що у квартирі АДРЕСА_2 проживає двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, 1996року народження.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Суд встановив, що квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 27 жовтня 2009 року було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-сг № 1313357 (а.с. 19), тобто ОСОБА_3 став членом сім'ї ОСОБА_5Д, яка є співвласницею квартири, та відповідно - вітчимом позивача.

Предметом спору є виселення ОСОБА_3 з трьохкімнатної квартири площею 40,5 кв. м. з усіма комунальними вигодами.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як на підставу вимог своєї позовної заяви позивач ОСОБА_2 посилався на норми ст. 157 та ст. 116 ЖК України, а саме на те, що:

1) відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

2) ч.1 ст. 116 ЖК України зазначає, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Однак, на підтвердження цих вимог, позивачем ні у районному суді, ні в суді апеляційної інстанції не було подано доказів, що відповідач ОСОБА_3 систематично руйнує чи псує спірну квартиру АДРЕСА_4, або використовує її не за призначенням. Подане позивачем як доказ попередження № 262 про ненадання доступу до квартири для ліквідації аварії від 06 липня 2010 року, пов'язане із з'ясуванням причин залиття квартири №12, проте, ніяк не із псуванням, або руйнуванням квартири.

Під час перевірки доводів апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження і посилання апелянта на те, що відповідач ОСОБА_3 неодноразово вчиняв щодо нього та членів його сім`ї фізичне і психологічне насильство, оскільки повідомлення Шевченківського РВ ЛІМУ І УМВС України у Львівській області від 16.07.2009 року про відмову у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 та притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство), не може свідчити про зазначені вище обставини.

Посилання апелянта на те, що районним судом не було залучено до участі в справі орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради не заслуговує на увагу, оскільки предметом спору було виселення без надання іншого місця проживання ОСОБА_3, а не дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Тому, ураховуючи те, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів доходить висновку,що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, залишивши рішення першої інстанції без змін.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія судців

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 21 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Курій Н.М.