Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 26 ( ІІ ) ОСОБА_1
Доповідач Зубакова В.П.
У Х В А Л А

Іменем України

12 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Неклеси В.І.

суддів - Зубакової В.П., Барильської А.П.

при секретарі - Іванюк О.В.

за участю: представника відповідача відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обв`язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» ( далі ВАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він, працюючи тривалий час в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у звязку із чим висновком МСЕК від 02.06.2009 року йому було встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 20% безстроково.

Вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 173 800, 0 грн. та просив суд стягнути цю суму з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 65 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ВАТ «КЗРК» витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 15,00 грн. та судовий збір в сумі 8,50 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ВАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом помилково до врегулювання спірних правовідносин застосовано положення ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, оскільки первинна втрата працездатності встановлена позивачу у 1995 році; відсутній обовязок ВАТ «Кривбасзалізрудком» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу оскільки він є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві та тривалий час працював на інших підприємствах; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований; робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об`єктивним явищем, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка; судом не зясовано причини пропуску позивачем тримісячного строку для звернення з позовом та безпідставно відхилено клопотання представника відповідача про залучення до участі у справі третіх осіб та проведення експертизи щодо встановлення факту спричинення позивачу моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 1974 року працював на різних підприємствах, із них з 2001 року працював підземним машиністом електровоза та підземним вибухівником ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком». 05.11.2008 року звільнений за власним бажанням в звязку з виходом на пенсію (а.с. 6-14).

Працюючи протягом тривалого часу, впродовж 13 років 2 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, та 10 років 8 місяців в умовах важкої праці, позивач отримав професійне захворювання з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст.), ЛН першого ст. (а.с. 27-29).

Висновком МСЕК від 02.06.2009 року (а.с. 24) позивачу первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності по професійному захворюванню та підтверджено 20% втрати професійної працездатності по трудовому каліцтву, а всього 40% - починаючи з 01 червня 2009 року безстроково.

Висновком МСЕК від 22.02.2010 року ( а.с. 25-26) позивачу встановлено 65% втрати професійної працездатності ( із них 20% по трудовому каліцтву та 35% і 10% по професійному захворюванню) та третю групу інвалідності, починаючи з 18.02.2010 року безстроково

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту № 23 розслідування професійного захворювання від 10 квітня 2009 року (а.с. 27-29) причиною професійного захворювання ОСОБА_3 є запиленість повітря робочої зони та важка праця, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та саме його дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному.

Доводи представника відповідача про відсутність обовязку ВАТ «Кривбасзалізрудком» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що на момент первинного встановлення ступеня втрати працездатності у 1982 році, позивач працював на іншому підприємству є безпідставними, оскільки позивач не ставить питання про відшкодування моральної шкоди спричиненою втратою професійної працездатності в результаті нещасного випадку.

Доводи представника відповідача про відсутність обовязку ВАТ «Кривбасзалізрудком» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві стійкої втрати працездатності у зв`язку з профнесійним захворюванням, не передбачає у 2009 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Доводи представника відповідача про те, що позивач не заявляв клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, а суд безпідставно не застосував строк позовної давності, не відповідають положенням п.3 ч.1 ст.268 ЦПК України, який встановлює, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що розмір моральної шкоди необгрунтований відповідають дійсності, оскільки при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, суд не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 65 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, їх інтенсивність і довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, вважає необхідним на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 65 000 гривень до 10 000 гривень.

Оскільки на день розгляду справи апеляційним судом позивач ОСОБА_3 помер, що підтверджується довідкою Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №543 від 25 березня 2010 року (а.с. 92), а спірні правовідносини не допускають правонаступництва, рішення суду підлягає скасуванню на підставі ч.1 ст. 310 ЦПК України із закриттям провадження у справі з підстав, визначених п.6 ч.1 ст. 205 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ч.1 ст.310, ст.ст. 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 лютого 2010 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обв`язків закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)