№2- 668/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

10 вересня 2010 року м.Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Федотової В.М.

при секретарі Рабович М.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та судових витрат, суд

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2010р. позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом , в якому просила стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 1164 гривні 35 копійок, компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000гривень, а також понесені нею судові витрати. В судовому засідані позивачка в обґрунтування свої вимог довела,що 29 серпня 2009року приблизно о 14 годині вона разом з чоловіком йшла на дачну ділянку розташовану за адресою м. Маріуполь, Зінцева балка,53. Проходячи мимо будинку №94 по вул. Лавицького вони з чоловіком помітили, що ворота будинку були відчинені , з воріт їм назустріч вибігала велика собака з ланцюгом на шії. Собака збила її на землю та почала кусати. На допомогу прийшов чоловік, який від відігнав собаку. У цей же день вона була доставлена до ЛШМД м. Маріуполя у стресовому стані та кровотечею. З 31.08.2009року по 05.11.2009рік вона знаходилась на лікарняному, проходила амбулаторне лукування з діагнозом: ускладнені укушені рани правого стегна. На лікування витратила 1164 гривні 35 копійок. Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 13 .10.09р. відповідач був визнаний винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 154 ч.2 КУпАП та притягнений к адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Позивачка також просить відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона обґрунтували тим, що під час укусів собаки відчула страх за своє життя та здоровє , фізичний біль, моральні страждання від того, що на той час у неї помер син і вона як мати не могла відвідати цвинтар, вона не мала можливості виконувати свої обовязки голови КСН «Надія» та прийняти участь у святкуванні Дня міста та приймання участі в конкурсі серед КСН на звання «Маріупольчанка року». Просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_3 у судове засідання 10.09.2010р. не зявились, про час і дату судового засідання були належним чином повідомлені, про причину неявки не повідомили. Тому суд, за згодою позивачки, ухвалив заочне рішення по справі. У попередніх судових засіданнях з їх участю, вони позов не визнали . Відповідач та його представник стверджували ,що собака яка укусила позивачку не належала відповідачу,що в той день ворота будинку відповідача були зачинені, а собака знаходилась на задньому подвірї будинку у валєрі, та у відповідача є свідкі , які можуть це довести.

Свідок ОСОБА_4 суду доповіла,що на прикінці серпня 2009року, вона пднімалась з Зінцевої балки та побачила, як біля позивачки бігала собака,жінка дуже голосно кричала. Поряд з нею був чоловік, який робив рухи руками як би то бив жінку. На собаці вона не

помітила не ошійника не ланцюга. З відкіля собака вибігала та куди по вбігла після того, як покусала жінку вона не бачила. Відповідача ніколи не бачила, машин на вулиці теж не було.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що 29 серпня 2009року гуляла з собакою по вул. Лавицького. Побачила жінку, яка була покусана собакою, оказала медичну допомогу, викликала швидку допомогу. Як собака кусала жінку вона не бачила. Відповідача не знає. Позивачку заводила у машину швидкої допомоги під руки, вона була у шоковому стані, було багато крові.

Свідок ОСОБА_6А, яка є знайомою відповідача, стверджувала,що 29 серпня 2009р. разом з сином, сестрою,та донькою сестри знаходилась у гостях у відповідача. Собака була закрита у валєрі на задньому подвірї . Відповідач у той день нікуди не виїджав тому ,що трохи випив алкоголю. В звязку з тим, що діти гуляли во дворі будинку і собака їм не заважала, собака була закрита на у валєрі. Ворота цілий день були зачинені.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та задовольняє позов у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що постановою Приморського районного суду м. Маріуполя від 13 жовтня 2009року ОСОБА_2 було притягнено до адміністративної відповідальності за ст.. 154 ч.2 КУпАП та піддано адміністративному стягенню у вигляді штрафу в розмірі 80гривень, а собаку було конфісковано.(а.с.11)

Відповідно до довідки з Маріупольської міської лікарні №3- ОСОБА_1 зверталась до ЛШМД по поводу укушених ран правого стегна,з 31.08.09р. по 05.11.09р. знаходилась на амбулаторному лікуванні. (а.с.19)

Знаходження на лікарняному підтверджено також лікарняними листками (а.с.17-18).

Суму матеріальної шкоди підтверджено чеками по сплаті ліків (а.с.12-15).

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.92 року- шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла,за умови,що дії останньої були неправомірними,між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, спричинена неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоду, вчинену майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка вчинила його.

При зясуванні фактів, з якими закон повязує відшкодування моральної шкоди, слід виходити з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладення обовязку по відшкодуванню такої шкоди, та обставини, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Відповідно до розяснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань , або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню , в повному розмірі в частині відшкодування суми матеріальної шкоди у розмірі 1164 гривні 35 копійок, та моральної шкоди у розмірі 10 000гривень.

Задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст..88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати сплачений судовий збір та збір за ІТЗ - всього разом 231 гривня 64 копійки, які підтверджені відповідними платіжними дорученнями.

Керуючись ст.ст.1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 15, 31,57, 58, 59, 60,61, 196, 213, 214, 215 , 224, 225 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 1164 гривні 35 копійок (одна тисяча сто шістдесят чотири гривні 35 копійок), моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень (десять тисяч гривень) та суму судових витрат по сплаті судового збору та ІТЗ судового процесу у розмірі 231 гривня 64 копійки.

Заяву про скасування заочного рішення може бути подано до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Суддя Федотова В.М.