Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів - Гірського Б.О., Бахметової В.Х.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Шумському районі на постанову Шумського районного суду від 26 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Шумському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги дітям війни,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до УПФ в Шумському районі, в якому просила зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй недоплачену щомісячну державну допомогу до пенсії, як дитині війни, за період з 2006 по 2008 рік в сумі 3891, 90 грн., оскільки згідно вимог ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вона має право на одержання пенсії, підвищеної на ЗО % мінімальної пенсії за віком, а відповідач всупереч рішенням Конституційного Суду України від 09.07.07. та від 22.05.08 року, не проводить підвищення та перерахунку пенсії. Крім цього, позивач просив зобов'язати УПФ в Шумському районі здійснювати виплату вказаної соціальної допомоги у розмірі, визначеному законом, щомісячно з дня пред'явлення позову в майбутньому.

Постановою Шумського районного суду від 26 січня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного фонду України в Шумському районі по не нарахуванню та невиплаті ОСОБА_2 надбавки, передбаченої статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період часу з 09.07.2007 по 31.12.2007 року та із 22.05.2008 по 31.12.2008 року неправомірними.

Зобов'язано УПФ в Шумському районі здійснити нарахування і виплату ОСОБА_2 недоплаченої надбавки до пенсії як дитині війни на підставі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком за період з 09.07.2007 по 31.12.2007 року та із 22.05.2008 по* 31.12.2008 року включно із врахуванням нарахованих та виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі УПФ в Шумському районі просить постанову суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а постанову суду залишити без змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що УПФ в Шумському районі як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ (надалі Закон № 2195-ІУ) і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена), але в порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_2 отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Протягом 2007 - 2008 років їй не було нараховано і виплачено підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період чинності Закону №2195-1У.

Статтею 6 Закону № 2195-ІУ ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком .

Пунктом 12 ст.71 Закону "Про Державний бюджет України на 2007 рік" №489-У дію статті 6 Закону № 2195-ІУ зупинено на 2007 рік із врахуванням ст. 111 цього Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 положення п.12 ст.71 та ст. 111 Закону № 489-У визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), Підпунктом 2 пункту 41 розділу II Закону "Про Державний бюджет України на 2008 рік" було змінено редакцію ст.6 Закону № 2195-ІУ .

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 ці зміни також визнані неконституційними, оскільки за правилами ч. 2 ст. З Закону № 2195-ІУ державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із цим, на підставі вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що позивачці з 9 липня по 31 грудня 2007 року, з 22 травня по 31 грудня 2008 року повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни в редакції Закону № 2195-ІУ від 18.Х 1.2004 року. Відповідно відмова УПФ в Шумському районі в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України в Шумському районі для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Безпідставними є також посилання апелянта на можливість не цільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що судове рішення постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права і не вбачає підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 304-1, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області,-

УХВАЛИЛА :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шумському районі відхилити.

Постанову Шумського районного суду від 26 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис

Судді два підписи

З оригіналом вірно.

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_3