Справа № 2-479/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 червня 2010 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Панасюк Б.Г.

з участю секретаря: Запроводюк Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Крижопіль справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Крижопільському районі Вінницької області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Крижопільському районі Вінницької області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни. Вказала, що вона відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відноситься до категорії «діти війни» та має право на виплату соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії віком. Посилається на те, що такі виплати їй не виплачувались і сума невиплаченої соціальної допомоги за 2007-2009 роки становить 3126 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач позов не визнав, надав суду заперечення де вказав, що Пенсійний фонд України діє на підставі положення «Про пенсійний фонд України», здійснює свої повноваження на підставі п. 15 Положення через створені в установленому порядку його територіального управління. Здійснює свої повноваження по ефективному використанню коштів Пенсійного фонду України, при цьому кошти ПФУ використовуються виключно за призначенням і вилученню не підлягають.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до слідуючого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася у 1941 році і відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», який набрав чинності 01.01.2006 року, набув статусу «дитина війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, отже він має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком. Відносно, щодо такого його права на період 2006 року, то підвищення до пенсії дітям війни могло бути впроваджено за таких умов: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету відповідно до вимог ст. 110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» в редакції, викладеній у

Законі України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет

України на 2006 рік» від 19.01.2006 року. Однак такі умови не настали.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007

рік» припинено на 2007 рік дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей

війни», з урахуванням ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007

рік».

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік

встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного

грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість

пенсії, відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни

виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону

України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50

відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

09 липня 2007 року рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідають Конституції України п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, спірні відносини з 09 липня 2007 року регулюються відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції закону, яка діяла з 01.01.2006 року.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих,

на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх

соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи

державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищенням у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветерани війни які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії

відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх

соціального захисту» дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008

визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема, положення п.41

розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до

деяких законодавчих актів України».

Отже, спірні відносини з 22 травня 2008 року регулюються відповідно до ст.6

Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції закону, яка діяла з 01.01.2006 року. Тому, в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22

травня 2008 року по квітень 2010 року включно відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону

України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції закону, яка діяла до 01.01.2006 року.

Суд не приймає доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема не визначення поняття «Мінімальна пенсія за віком».

Станом на 09 липня 2007 року розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування».

Суд не приймає доводи відповідача про відсутність фінансування, оскільки відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на Управління Пенсійного фонду України зобов'язань, так як реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Крім того, суд не бере до уваги доводи відповідача про необхідність у застосуванні положень ст. 100 КАС України, оскільки відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Позивач звернувся до суду в порядку КАС, а відповідно до ст. 15 ЦПК України, щодо компетенції судів щодо розгляду цивільних справ суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо спорів з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням та інших соціальних виплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, речового майна, пайків або грошової компенсації замість них.

Керуючись ст.ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст. 10, 15, 60, 130, 209, 213, 215, ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України у Крижопільському районі Вінницької області щодо відмови у нарахуванні ОСОБА_1 щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по квітень 2010 року включно протиправними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Крижопільському районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по квітень 2010 року включно з урахуванням фактично отриманих сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заяву пре апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя