Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-316/10
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що між ним та ОСОБА_4 18 липня 2001 року був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 253. Від шлюбу дітей не мають.

Одруження із ОСОБА_4 виявилося невдалим, у звязку з чим шлюб між ними розірвано, 29 грудня 2006 року він отримав свідоцтво про розірвання шлюбу.

За час шлюбу, а саме 27 серпня 2001 року, він та відповідач ОСОБА_4 за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Спірна квартира є двокімнатною, загальною площею 51,9 м2, житловою площею 29,5 м2. Дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана за час шлюбу.

Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, тому він вправі претендувати на ? частку цієї квартири. Згоди про добровільний поділ квартири між ним та відповідачем не досягнуто.

Просив визнати за ним право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 у попередньому судовому засіданні подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якій зазначала, що вона в період з 18 липня 2001 року по 29 грудня 2006 року перебувала у шлюбі із ОСОБА_3

27 серпня 2001 року вона придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_6 (продавцем) та нею, ОСОБА_4 (покупцем). Цей продаж відповідно до договору купівлі-продажу квартири вчинено за 8346 грн.

Того ж дня, тобто 27 серпня 2001 року, перед укладенням договору купівлі-продажу двокімнатної квартири вона як продавець уклала ще один договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким продала, а покупець ОСОБА_7 купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка на праві приватної власності належала лише їй, ОСОБА_4, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 травня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8

Продаж цієї квартири, яка є її особистим майном, вчинено за 6255 грн., які згідно із договором купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2001 року вона одержала до підписання даного договору від покупця ОСОБА_7

Ці кошти в основному і пішли на оплату придбаної нею у ОСОБА_6 двокімнатної квартири. Різниця між придбаною двокімнатною та проданою однокімнатною квартирами становила 2091 грн. (8346 грн. 6255 грн.) і була сплачена за двокімнатну квартиру із спільних коштів подружжя.

ОСОБА_5 ця сума коштів 2091 грн. може бути спільним сумісним майном подружжя та предметом поділу. Частки у спільному майні подружжя визначаються за таким розрахунком: 6255 : 8346 х 100 = 75 % частка її дошлюбного майна; 100 % 75 % = 25 % частка спільного майна, що підлягає поділу; 25 % : 2 = 12,5 % частка кожного з подружжя у спільному майні.

Виходячи з наведеного, у спірній двокімнатній квартирі їй належить 7/8 часток, а ОСОБА_3 1/8 частка цієї квартири.

Просила визнати за нею, ОСОБА_4, право власності на 7/8 часток квартири АДРЕСА_1, а за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частку даної квартири.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що спірна двокімнатна квартира придбана під час перебування сторін у шлюбі за спільні кошти подружжя, вона є спільним сумісним майном подружжя, тому він має право на ? частку цієї квартири. Необхідно також врахувати і те, що на придбання спірної квартири були витрачені кошти в розмірі 7000 доларів США, подаровані йому його матірю ОСОБА_9

Просив суд його позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити за його безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов ОСОБА_3 не визнала, дала пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити, а її зустрічний позов задовольнити з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві, та врахувати той факт, що 7/8 часток спірної двокімнатної квартири придбано за її особисті кошти.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КпШС України, чинного на момент виникнення правовідносин, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Згідно із розясненнями, що містилися у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України № 16 від 12 червня 1998 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Якщо котрийсь із подружжя зробив вкладення у придбання спільного майна за рахунок майна, яке належало йому до одруження або було одержане ним під час шлюбу в дар, у порядку спадкування, надбане за кошти, що належали йому до шлюбу, або іншого роздільного майна, то ці вкладення (в тому числі вартість майна до визнання його спільною сумісною власністю на підставі ст. 25 КпШС) мають враховуватися при визначенні часток подружжя у спільній сумісній власності (ст. 28 КпШС).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в період з 18 липня 2001 року по 29 грудня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, свідоцтвом про розірвання шлюбу, що сторони не заперечували.

22 травня 1997 року ОСОБА_4 після розірвання шлюбу з ОСОБА_10 купила у ОСОБА_11 однокімнатну квартиру АДРЕСА_2. Договір купівлі-продажу квартири посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрований в реєстрі за № 3-5657.

На підставі цього договору за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на вказану квартиру у Броварському міжміському бюро технічної інвентаризації.

27 серпня 2001 року за участю ОСОБА_4 було укладено два договори купівлі-продажу квартир, які посвідчені приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстровані в реєстрі за №№ 1221, 1224.

З договору купівлі-продажу від 27 серпня 2001 року серії АЕВ № 645477, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, вбачається, що ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_7 купила однокімнатну квартиру АДРЕСА_2, жилою площею 20,7 м2, загальною площею 38,9 м2, яка належала продавцю на підставі зазначеного вище договору купівлі-продажу від 22 травня 1997 року. Договір зареєстрований в реєстрі за № 1224.

Згідно із п. 2 цього договору продаж квартири вчинено за 6255 грн., які продавець ОСОБА_4 одержала від покупця ОСОБА_7 до підписання договору.

З договору купівлі-продажу від 27 серпня 2001 року серії АЕВ № 645476, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, видно, що ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_4 купила двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, жилою площею 29,5 м2, загальною площею 51,9 м2. Договір зареєстрований в реєстрі за № 1221.

Згідно із п. 2 даного договору продаж квартири вчинено за 8346 грн., які продавець ОСОБА_6 одержала від покупця ОСОБА_4 після підписання договору.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що до укладення договору купівлі-продажу спірної двокімнатної квартири вона одержала від ОСОБА_7 кошти в сумі 6255 грн. за продаж належної лише їй на праві власності однокімнатної квартири, які передала продавцю ОСОБА_6, після чого вона та ОСОБА_7 підписали договір купівлі-продажу однокімнатної квартири, що відображено приватним нотаріусом ОСОБА_5 у договорах купівлі-продажу квартир.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що на придбання спірної двокімнатної квартири АДРЕСА_3 витрачено 6255 грн., які є особистою приватною власністю ОСОБА_4, та 2091 грн., які є спільними сумісними коштами подружжя сторін.

За таких обставин, враховуючи, що спірна двокімнатна квартира придбана за рахунок коштів, одержаних від продажу однокімнатної квартири, яка придбана відповідачем ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу з позивачем ОСОБА_3, суд вважає, що для придбання спірної квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_4 витратила 7300 грн. 50 коп. (2091 грн. : 2 + 6255 грн.), що становить 7/8 часток цієї квартири, а позивач ОСОБА_3 1045 грн. 50 коп. (2091 грн. : 2), що становить 1/8 частку даної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Доводи позивача ОСОБА_3 про те, що для купівлі спірної квартири були використані кошти в розмірі 7000 доларів США, подаровані йому його матірю ОСОБА_9, свого підтвердження в суді не знайшли.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що в кінці травня на початку червня 2001 року, тобто до шлюбу, у присутності свідків вона подарувала своєму синові ОСОБА_3 кошти в розмірі 7000 доларів США. Проте, яким чином останній розпорядився цими коштами, вона не знає. Можливо він витратив їх на придбання спірної квартири, однак їй це достовірно не відомо.

Відповідач ОСОБА_4 проти цього категорично заперечувала та пояснила, що до шлюбу у червні 2001 року позивач ОСОБА_3 витратив на придбання автомобіля Опель-Омега кошти в розмірі 3000 доларів США, про іншу частину коштів їй нічого не відомо.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_12 показав, що на початку червня 2001 року він продав вказаний вище автомобіль молодій парі сторонам у справі за 3000 доларів США.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов ОСОБА_4 повністю.

На підставі ст. ст. 22, 24, 28 КпШС України, керуючись ст. ст. 60, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частку квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 7/8 часток квартири АДРЕСА_1.

В іншій частині у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у зазначений вище строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Дутчак І.М.