Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-3503/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В., Ярмак М.І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені, штрафних санкцій, річних та індексу інфляції за користування чужими грошовими коштами, -

в с т а н о в и в :

06.08.2010 року фізична особа підприємець ОСОБА_3 в особі свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 220467 грн. 53 коп. заборгованості з орендної плати та комунальні платежі, 32038 грн. 16 коп. пені, 12531 грн. 58 коп. неустойки, 6139 грн. 25 коп. три відсотки річних, 15966 грн. 15 коп. інфляційних втрат, 21118 грн. 62 коп. відсотків за користування чужими грошима та сплачені судові витрати, а всього 310081 грн. 29 коп.

Свої позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 мотивувала тим, що 17.07.2007 року між нею, як фізичною особою підприємцем, та ОСОБА_2 укладено договір оренди приміщення №1/27, у відповідності до якого, нежитлове приміщення площею 70,9 кв.м., розташоване за адресою: вул. Микільсько-Слобідська, 6-є в м. Києві, передано в оренду на 11 місяців. 17.07.2007 року укладено акт приймання-передачі приміщення між указаними сторонами. Таким чином, строк дії договору почався з моменту підписання акту. В червні 2008 року строк дії договору сторонами продовжено до 31.12.2008 року. Згідно умов укладеного договору відповідач зобовязувався своєчасно та в повному обсязі вносити орендні платежі та здійснювати компенсацію вартості спожитих ним комунальних послуг. Визначивши початкову орендну плату за користування нежитловим приміщенням та порядок її визначення на майбутнє, а також порядок компенсації комунальних затрат, сторони приступили до його фактичного виконання. Дія договору завершилась 31.12.2008 року, однак відповідач продовжив використовувати орендоване приміщення і після завершення дії договору, що в порядку ст. 764 ЦК України, є продовженням дії указаного договору. Проте, починаючи з лютого 2009 року ОСОБА_2 припинив оплату оренди приміщення та компенсації комунальних витрат, незважаючи на те, що продовжив його використовувати у власних цілях. З цього приводу, та зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_3 не виявляла ініціативи про розірвання договору оренди, а відносини за договором продовжились фактично по день звернення до суду, та те, що ОСОБА_4 не виконує умов договору з свого боку та не сплачує орендну плату, компенсації за комунальні платежі, хоча фактично використовує передане йому в оренду приміщення, позивач просила її позов задовольнити та стягнути указані суми з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, обставини викладені в позові підтвердила, і зазначила, що фактично ОСОБА_4 у встановленому договорі порядку не повернув нежитлове приміщення, як обєкт оренди згідно умов договору, та фактично продовжує його використовувати за цільовим призначенням у своїх інтересах.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що фактично виконав всі умови договору, оплатив оренду плату за весь час користування приміщенням, компенсацію витрат на комунальні послуги, а про повернення приміщення підписав акт від 31.12.2008 року. Після цього фактично указаним приміщенням не користується, а тому про заборгованість з оплати оренди та стягнення з нього інших сум не може бути мови. Просив у задоволенні позову відмовити.

Також в якості свідків в судовому засіданні були допитані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_3 в повному обсязі.

Так, виниклі між сторонами правовідносини, врегульовані нормами ЦК України, а саме ст.ст. 525, 536, 549, 625, 629, 759, 762, 764 ЦК України.

Суд приходить до висновку, що підстав для закриття провадження у справі не має, оскільки договір оренди укладено з ОСОБА_2, як фізичною особою, а не підприємцем.

Судом встановлено, що дійсно між сторонами 17.07.2007 року укладено договір оренди нежитлового приміщення, розташованого в м. Києві (70,9 кв.м., розташоване за адресою: вул. Микільсько-Слобідська, 6-є).Указаний договір почав дію з моменту підписання акту приймання-передачі 17.07.2007 року. Зазначеним договором визначалось умови оренди, предмет оренди, орендна плата за перший місяць та порядок формування орендної плати та компенсаційних витрат за комунальні послуги. Договір діяв до 31.12.2008 року та у зазначений день завершив свою дію, зважаючи на те, що вподальшому актів прийняття-передачі послуг сторонами не складалось (а.с. 72).

Подані позивачем акти приймання-передачі послуг за 2009 рік відповідач не визнав, а тому суд оцінює указаний доказ критично, зважаючи на наявність можливості сумніву в підписі ОСОБА_2 в акті від 05.02.2009 року (а.с. 26). Крім того, суд критично оцінює інші письмові докази подані позивачем, оскільки останні не визнаються відповідачем, та виклкиають сумнів у їх достовірності.

Крім того, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 підтвердили те, що в січні 2009 року ОСОБА_2 вияв з офісу в м. Києві, що він орендував у ОСОБА_3

З цього приводу суд критично оцінює покази ОСОБА_7, сина позивача, зважаючи на те, що він є близьким родичем, а тому є підстави для їх відхилення. Крім того, такі покази спростовуються поясненнями інших допитаних свідків та матеріалами цивільної справи.

Таким чином суду не надано належних та допустимих доказів у відповідності до ст.ст. 60, 61 ЦПК України, які б свідчили, що ОСОБА_2 продовжував умови договору оренди та використовував приміщення, що орендував раніше, що б свідчило про пролонгацію дії останнього.

Крім того, суду не надано доказів того, що ОСОБА_2 користувався коштами позивача.

Також, представник позивача не зміг пояснити причини тому, що починаючи з лютого 2009 року по серпень 2010 року позивач терпів порушення його прав, невиконання умов договору оренди з боку ОСОБА_2 та вживав заходів для усунення перешкод у користуванні своїм нерухомим майном.

З урахуванням наведеного та встановленого судом у задоволенні таких вимог слід відмовити за їх недоведеністю з боку ФОП ОСОБА_3

Судові витрати за розгляд позовних вимог ФОП ОСОБА_3 в порядку ст. 88 ЦПК України, слід віднести на позивача, яка сплатила їх при зверненні до суду.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 11, 60, 61, 88, 213- 215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, пені, штрафних санкцій, річних та індексу інфляції за користування чужими грошовими коштами, - відмовити.

Судові витрати у справі, оплачені ОСОБА_3 при зверненні до суду, а саме: 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, - віднести на їх рахунок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 19.11.2010 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_9