Великописарівський районний суд Сумської області
Справа № 2-1/10 p.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2010 року ОСОБА_1 районний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Савельєвої А.І. при секретарі Доценко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.В.Писарівка справу за цивільним позовом ОСОБА_2, від імені якої діє представник за довіреністю ОСОБА_3, та цивільним позовом третьої особи ОСОБА_4 до ОСОБА_5 господарства «Апіс» в особі Голови господарства ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_7 та третя особа ОСОБА_8 звернулися до суду з даними цивільними позовами до відповідача ОСОБА_5 господарства «Апіс» в особі Голови господарства ОСОБА_9, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно протоколу зборів власників майнових паїв АПТЗТ «Рябина» № 1 від 21.06.2007 року ОСОБА_7 була уповноважена оформити право власності та вирішити питання продажу комплексу цегельного заводу. Виконкомом Рябинівської сільської ради видано рішення № 34 від 09.07.2007 року, згідно якого за ОСОБА_7 визнано право власності на комплекс цегельного заводу, але 10.07.2007 року працівниками ФГ «Апіс» проведено розукомплектування цегельного заводу, демонтували обладнання для виробництва цегли, та вивезено до ОСОБА_9 в с.Іванівка В.Писарівського району. По даному факту позивач звернулася до В.Писарівського PB УМВС України в Сумській області.

Третя особа ОСОБА_8 вимоги мотивує тим, він придбав у ОСОБА_7 комплекс цегельного заводу, розрахувався, набув право власності, але володіти, користуватися та розпоряджатися майном не може, оскільки обладнання призначене для виробництва цегли, розукомплектовано і вивезено.

У звязку з наведеним позивач та третя особа просять позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити, крім того пояснив, що уповноваженою особою від співвласників майна АПТЗТ «Рябина» ОСОБА_7 і ОСОБА_8 була домовленість про продаж комплексу цегельного заводу разом з обладнанням для виробництва цегли.

Відповідач ОСОБА_9 в судовому засіданні позов ОСОБА_2 та позов ОСОБА_4 не визнав, та пояснив, що у квітні 2009 року він викупив сертифікати на майно, 51%, в тому числі і майно цегельного заводу.

Третя особа ОСОБА_8 у судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягає, пояснивши, що він придбав у ОСОБА_7 комплекс цегельного заводу, відповідно договору -купівлі продажу від 21.09.2007 року були були оформлені нежилі приміщення, обладнання ОСОБА_7 повинна була передати по акту, але 10.07.2007 року майно цегельного заводу було дементовано та вивезено. Також пояснив, що у нього з ОСОБА_7 була домовленість на придбання комплексу цегельного заводу разом з обладнанням, в іншому випадку нежилих приміщень він би не купував.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити; позов ОСОБА_8 задовольнити з наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням зборів співвласників АПТЗТ «Рябина» від

21.06.2007року вирішено питання продати майновий комплекс цегельного заводу, який належить співвласникам майнових паїв АПТЗТ «Рябина», та призначити уповноважену особу ОСОБА_7, де на неї покладено обовязки по оформленню документів (a.c.40).

На підставі рішення виконкому Рябинівської сільської ради ОСОБА_1 району №34 від 09.07.2007 року ОСОБА_7 отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно цегельного заводу, розташованого с.Рябина, вулиця Перемоги, 38, В.Писарівського району (a.c.7).

Згідно договору купівлі продажу від 21 вересня 2007 року ОСОБА_7 продала нежитлові будівлі цегельного заводу ОСОБА_8, що вбачається із довідки КП «Охтирське МБТІ» (a.c.190).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_10 пояснив, що між ОСОБА_2 та

ОСОБА_8 була домовленість про продаж цегельного заводу як майнового комплексу, до якого входять обєкти нерухомого майна,засоби виробничого призначення (обладнання) за оцінкою 100 тисяч гривень, що підтвердив у судовому засіданні і сам ОСОБА_8

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися та розпорядитися своєю власністю, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України ОСОБА_7 набула права власності на законних підставах і згідно договору купівлі-продажу від 21.09.2007 року та державної реєстрації нежитлові будівлі належать ОСОБА_8.

Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно протоколу^борів співвласників майна колишнього АПТЗТ «Рябина» від 16.09.2008 року прийнято рішення виділити майно із спільної часткової власності співвласників майнових паїв ФГ «Апіс», яке викупило майнові сертифікати та отримало свідоцтво про право власності на майнові паї у 192 співвласників на суму 519997 грн. 37 коп., та передати за актом приймання-передачі майна від співвласників до ФГ «Апіс» у власність (a.c.294). Відповідно додатку до протоколу №1 вбачається, що список майна, яке виділено із спільної часткової власності співвласників майна, де виділено цегельний завод, а саме: приміщення та обладнання, не враховуючи того, що майновий комплекс цегельного заводу згідно договору купівлі-продажу продано ОСОБА_8 і договір купівлі-продажу від 21.09.2007 року

не оскаржувався.

Відповідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно заволоділа ним.

3 пояснення сторін, третьої особи вбачається, що 10.07.2007 року за вказівкою голови ОСОБА_5 господарства «Апіс» ОСОБА_9 працівниками господарства було розукомплектовано обладнання цегельного заводу та перевезено до ФГ «Апіс» в с.Іванівка В.Писарівського району, де знаходиться і до цього часу, що не заперечує і сам відповідач.

А тому ОСОБА_7 не мала можливості на той час передати обладнання цегельного заводу (майно) по акту передачі.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілої) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно.

Тому суд прийшов до висновку, що майно цегельного заводу (обладнання) належить ОСОБА_8 і підлягає поверненню в його користування.

Також з відповідача ОСОБА_9 необхідно стягнути судові витрати відповідно до ст.81,88 ЦПК України.

На підставі викладеного,

керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 203,321,386,387,793,794,1212-1215 ЦК України,ст.ст. 10.11,27,31,60,81,88,209,212,214,215 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 господарства «Апіс» в особі Голови господарства ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння - відмовити за необґрунтованістю.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 господарства «Апіс» в особі Голови господарства ОСОБА_6 про витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_5 господарства «Апіс» в особі Голови господарства ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 наступне майно:

1.транспортерний роликовий ланцюг з контейнерами для транспортування цегли (люльочний конвеєр) вартістю 30 000 гривень;

2.електродвигуни в кількості 3 штук загальною вартістю 540 гривень;

3.редуктор РМ-50 вартістю 1600 гривень;

4.транспортер для подачі цегли вартістю 1400 гривень;

5.прес СМ-727 вартістю 8000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 господарства «Апіс» в особі Голови господарства ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок повернення судового збору 93 гривні та в рахунок повернення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 гривень, а всього: 123 гривні.

Стягнути з ОСОБА_5 господарства «Апіс» в особі Голови господарства ОСОБА_6 на користь держави судовий збір у розмірі 322 гривень 10 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через ОСОБА_1 районний суд шляхом подачі в 10-тиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 25 червня 2010 року.

Суддя: А.І.Савєльєва