Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2010 року. м. Івано-Франківськ.
Колегія суддів, судової палати у цивільних справах, апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:
Головуючого: Проскурніцького П.І.
Суддів: Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.
За участю секретаря: Балагури М.О.
Сторін: представника військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , представника військової прокуратури Рижого О.С., відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом військової частини НОМЕР_1 та військового прокурора Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави до ОСОБА_2 про стягнення шкоди заподіяної державі, за апеляційними скаргами військової частини НОМЕР_1 та військового прокурора Івано-Франківського гарнізону на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2010 року,-
В С Т А Н О В И Л А :
30 листопада 2007 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідачка ОСОБА_2 , будучи відповідальною за фінансово-господарську діяльність 26 гарнізонного будинку офіцерів і займаючи посаду бухгалтера не виконувала положення про фінансове господарство військової частини і своєчасно не проводячи утримання із грошового забезпечення і заробітної плати завдала шкоду, шляхом безпідставної виплати коштів на суму 11 205 гривень 70 коп. Просила стягнути з відповідачки, зазначену суму на користь держави.
10 вересня 2008 року військовий прокурор Івано-Франківського гарнізону в інтересах держави також звернувся із позовом до ОСОБА_2 посилаючись на те, що майно військової частини НОМЕР_1 є власністю держави, а тому просив залучити прокурора, в якості представника позивача в інтересах держави.
Справа № 22-ц-6200/2010 рік. Головуючий у 1 інстанції: Барашков В.В. Категорія 34 Суддя-доповідач: Проскурніцький П.І.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2008 року вимоги були об`єднані в одне провадження.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2010 року, в позові відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, військова частина та прокурор подали апеляційні скарги, в яких посилаються на порушення судом першої інстанції вимог матеріального і процесуального права. Судом не повно з`ясовано фактичні обставини справи, розглянувши справу без участі позивачів, суд не дослідив подані докази, штатні розклади та відомості щодо нарахування грошового забезпечення та заробітної плати що до виплат майору ОСОБА_4 , при виконанні ним обов`язків за суміщенням. Не було допитано в якості свідка начальника фінансово-економічної служби та голову ліквідаційної комісії, не перевірено надані суду роздавальні відомості та штатний розпис, оскільки було виявлено що існують два однакових та різних за змістом штатні списки посадових окладів, що до нарахування працівникам та військовослужбовцям заробітної плати та грошового забезпечення в частині виплат майору ОСОБА_4 , при виконанні обов`язків за суміщенням. Відповідачка зобов`язана була нараховувати заробітну плату відповідно до вимог закону, не залежно від наказів та розпоряджень які є явно злочинні та незаконні.
Просять рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Колегія суддів, вислухавши доповідача представників позивача, відповідачку та її представника, перевіривши матеріали справи, приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення з підстав незясування судом першої інстанції фактичних обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Суд першої інстанції відмовляючи в позові виходив з того, що позивачем не доведено обставин заподіяння шкоди військовій частині НОМЕР_1 і застосував вимоги ст. 1166 ЦК України.
З таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки актом документальної ревізії фінансово-господарської діяльності 26 гарнізонного будинку офіцерів від 01.09. 2006 року та актом службового розслідування від 10. 07.2006 року, через недбале відношення до своїх службових обов`язків бухгалтера ОСОБА_2 було допущено, розтрату коштів на 70 грн. 80 коп., незаконну витрату коштів в сумі 320 грн. 11 коп., переплату грошового забезпечення майору ОСОБА_4 в сумі 3054 грн. 01 коп., переплату заробітної плати в сумі 8050 грн. 78 коп., а всього на загальну суму 11205 гривень 70 коп. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 14.08.2006року, було дано вказівку пред`явити позов до відповідачки про відшкодування шкоди. Відповідно до посадової інструкції бухгалтера вона несе відповідальність за правильне і своєчасне нарахування заробітної плати, проводити розрахунки по відрядженнях і відпустках, зобов`язана складати звіти по фондах, меморіальні ордери, проводити розрахунки по відрядженнях та відпустках.
Як підтвердили в засіданні судової палати сторони, відповідачка перебувала в трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 , що підтверджено випискою з трудової книжки, працювала бухгалтером і на неї поширюється трудове законодавство, яке підлягає до застосування при вирішенні зазначеного спору.
Відповідно до вимог ч.3, ст. 233 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган вправі звернутись до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству установі організації протягом одного року з дня виявленням заподіяної працівником шкоди. Встановлений зазначеною статтею строк застосовується і при зверненні до суду прокурора.
Заподіяна працівником шкода виявлена 10 липня 2006 року, позивач звернувся до суду 30 листопада 2007 року, з пропуском строку на звернення до суду передбаченого трудовим законодавством, тому в позові слід відмовити з наведених підстав.
Клопотання про поновлення строку, з обґрунтуванням поважності причин його пропуску, як передбачено ст. 234 КЗпП України, позивачами не заявлено.
Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові за пропуском строку звернення до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.. ст. 307; 309; 314; 316; 317 ЦПК України, колегія суддів,-
В И Р І Ш И Л А :
Апеляційні скарги військової частини НОМЕР_1 та військового прокурора Івано-Франківського гарнізону задовольнити частково.
Рішення Івано-франківського міського суду від 14 травня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення яким в позові військової частини НОМЕР_1 та військового прокурора Івано-Франківського гарнізону до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди відмовити у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: П.І. Проскурніцький
Судді: В.М. Вакарук
Л.В. Ясеновенко