Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22 ц - 7252/2010р. Головуючий по 1 інстанції
Категорія 27 - ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Василенко Л.І.

суддів Нерушак Л.В., Бондаренка СІ.

при секретарі Наконечній М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» ОСОБА_3 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та приватного підприємства «Постачальник» про примусове виконання обов'язку в натурі, сплату заборгованості за договором позики, -

встановила:

ОСОБА_4 звернувся 11.12.2009 року до суду з позовом до ОСОБА_5 та ПП «Постачальник» про примусове виконання обов'язку в натурі, сплату заборгованості за договором позики.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 12.05.2007 року між ним, ОСОБА_5 та ПП «Постачальник» було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7 000 000 (семи мільйонів) гривень, що за курсом НБУ 5,05 гривень за один долар США на момент надання позики відповідало сумі 1386138,00 (один мільйон триста вісімдесят тисяч сто тридцять вісім доларів СІНА), а ОСОБА_5 зобов'язався повернути позивачу вказану суму до 12.02.2009 року. За умовами пунктів 3.2, 3.3 Договору у випадку, коли ОСОБА_5 не повертає позивачу вказані кошти на протязі двох місяців це повинно зробити приватне підприємство «Постачальник». На підтвердження передання коштів ОСОБА_5 надав ОСОБА_4 розписку. Проте, ні відповідач ОСОБА_5, ні відповідач ПП «Постачальник» у зазначений термін гроші не повернули. Згідно п. З.4. Договору, якщо на дату повернення позики відбудеться девальвація гривні відносно долара СІНА, то позичальник поверне суму позики із розрахунку 1386138 доларів США в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату повернення позики, що станом на 18.11.2009 року становить 11097 420 (одинадцять мільйонів дев'яносто сім тисяч чотириста двадцять) гривень.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ПП «Постачальник» солідарно на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 11097420 (одинадцяти мільйонів дев'яноста семи тисяч чотирьохсот двадцяти) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ПП «Постачальник» солідарно на користь ОСОБА_4 1700 гривень в рахунок сплати державного мита.

Стягнуто з ОСОБА_5 та ПП «Постачальник» солідарно на користь ОСОБА_4 297 грн. 60 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства, щодо належної оцінки доказів, просить апеляційний суд скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин на підставі норм закону, які їх регулюють.

Із матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини сторін виникли в зв'язку із неналежним виконанням боржником договору позики, забезпеченою порукою із додатковою ( субсидіарною ) відповідальністю поручителя.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення на користь позивача з солідарному порядку борг за договором позики в сумі 11097420 гривень , задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідач ОСОБА_5 свого обов'язку за договором позики не виконав у встановлений строк, ПП «Постачальник» є поручителем за договором позики та обидва відповідачі в судовому засіданні визнали позовні вимоги.

Як вбачається із матеріалів справи 12.05.2007 року між ним, ОСОБА_5 та ПП «Постачальник» було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 7 000 000 гривень, що за курсом НБУ 5,05 гривень за один долар СІЛА на момент надання позики відповідало сумі 1386138 доларів США, а ОСОБА_5 зобов'язався повернути позивачу вказану суму до 12.02.2009 року. За умовами пунктів 3.2, 3.3 Договору у випадку, коли ОСОБА_5 не повертає позивачу вказані кошти на протязі двох місяців це повинно зробити приватне підприємство «Постачальник». На підтвердження передання коштів ОСОБА_5 надав ОСОБА_4 розписку. У зазначений термін гроші ні відповідач ОСОБА_5, ні відповідач ПП «Постачальник» не повернули.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімумі доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

Як передбачено ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання , забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну ) відповідальність поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи є розписка датована 12.05. 2007 року , де ОСОБА_5 підтверджує отримання коштів в сумі 7000000 гривень від ОСОБА_4 та зазначено, що розписка є невід'ємною частиною договору позики від 12.05 2007 року ( а. с. 7, 9).

Згідно даних протоколу судового засідання від 01 лютого 2010 року ( а. с 23 -24 ) в судовому засіданні судом досліджувались матеріали справи, серед яких оригінал розписки та оригінал договору позики ( а. с. 24).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідачами визнані позовні вимоги позивача та обставини справи, ними не оскаржувалось рішення суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання .

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Апелянт не вказав та не надав суду доводів щодо порушення чи оспорювання його права рішенням суду першої інстанції про задоволення вимог позивача ОСОБА_4

В судовому засіданні представник ПАТ «Ерсте Банк» підтвердив, що в даний час права банку не порушено, але вони можуть бути порушені в майбутньому .

Захисту в судовому порядку підлягає порушене право, тому дані посилання апелянта є безпідставними.

Як вбачається із матеріалів апеляційної скарги фінансові зобов'язання ПП «Постачальник» перед ПАТ «Ерсте Банк « гарантовано іпотекою на майно ПП «Постачальник» .

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31 липня 2009 року порушено провадження по справі про банкрутство ПП «Постачальник», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та накладено арешт на все майно боржника.

Як встановлено ст. 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у першу чергу задовольняються вимоги забезпечені заставою , тому інші боргові зобов'язання ПП «Постачальник» перед іншими кредиторами не можуть бути забезпечені за рахунок майна, що передано в заставу ПАТ «Ерсте Банк».

За таких обставин стягнення з ПП «Постачальник» на користь ОСОБА_4 боргу за договором позики не може вплинути на права та обов'язки ПАТ «Ерсте Банк», так як боргові зобов'язання ПП «Постачальник» перед банком забезпечені іпотекою підлягають першочерговому задоволенню при проведенні процедури банкрутства і інші кредитори не можуть претендувати на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Рішення суду відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, носять суб'єктивний характер і не мають підстав, визначених ст. 309 ЦПК України для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313,314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та приватного підприємства «Постачальник» про примусове виконання обов'язку в натурі, сплату заборгованості за договором позики залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді