АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (І) ОСОБА_1
Доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Митрофанової Л.В.

суддів - Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по щомісячним виплатам відшкодування втраченого заробітку, компенсації, моральної шкоди та надання нової довідки про розмір страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2005 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (далі - ВАТ «Суха Балка») та ОСОБА_4 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі - ОСОБА_4 Фонду) про стягнення заборгованості по щомісячним страховим виплатам відшкодування втраченого заробітку, компенсації та моральної шкоди, посилаючись на те, що у звязку з ушкодженням здоровя на підприємстві висновком МСЕК від 28.07.1980 року йому встановлено 40% втрати профпрацездатності, а висновком МСЕК від 07.12.1992 50% безстроково.

ВАТ «Суха Балка» було призначено й виплачувалося відшкодування шкоди здоровю у звязку з втратою профпрацездатності, нарахування якого позивач вважає правильним до 01.07.1994 року. Потім, як вважає позивач, підприємство стало неправильно перераховувати суми відшкодування шкоди, оскільки в липні 1994 року на підприємстві тарифні ставки були підвищені, а його середній заробіток не був відкоригований з урахуванням підвищення, що й стало підставою виникнення перед позивачем у підприємства недоплати за період з 01.07.1994 року по 01.04.2001 року в розмірі 22946,71,26 грн., яку позивач просить суд стягнути з ВАТ «Суха Балка» на його користь. Крім того, позивач просив стягнути з ВАТ «Суха Балка» на його користь компенсацію в розмірі 17978,43 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн.,

Враховуючи те, що починаючи з 01.04.2001 року страхові виплати на його користь здійснює ОСОБА_4 Фонду у неправильному розмірі, просив суд стягнути з останнього на його користь суму недоплати з 01.04.2001 року по 01.08.2005 року в розмірі 23242,76 грн., а також зобовязати ОСОБА_4 Фонду проводити йому щомісячні страхові виплати, починаючи з 01.08.2005 року в розмірі 1100,20 грн. до зміни обставин, які впливають на їх перерахунок.

Під час розгляду справи позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги, й в остаточній редакції уточненої позовної заяви від 12.03.2009 року, позивач просив суд стягнути з ВАТ «Суха Балка» на його користь заборгованість по щомісячних виплатах відшкодування втраченого заробітку з 01.07.1994 року по 01.04.2001 року в сумі 23698,53 грн., компенсацію втрати частини відшкодування шкоди у звязку з порушенням строків виплати за період з 01.07.1994 року по 01.04.2001 року в сумі 30924,71 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., а також зобовязати ВАТ «Суха Балка» надати до ОСОБА_4 Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку станом на 01.04.2001 року в сумі 547,07 грн.; стягнути з ОСОБА_4 Фонду на його користь заборгованість із щомісячних страхових виплат з 01.04.2001 року по 01.03.2009 року в розмірі 60831,58 грн., компенсацію втрати частини відшкодування шкоди у звязку з порушенням строків виплати за період з 01.04.2001 року по 01.03.2009 року в сумі 30714,49 грн., а також зобовязати ОСОБА_4 Фонду проводити йому щомісячні страхові виплати, починаючи з 01.03.2009 року в розмірі 1761,48 грн. до зміни обставин, які впливають на їх перерахунок.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2010 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник позивача посилається на неправосудність рішення, оскільки судом не враховано, що ВАТ «Суха Балка» невірно визначено позивачу середньомісячний заробіток за січень-квітень 1992 року, те, що перерахунок розміру страхових виплат повинен проводитися без будь-яких обмежень розміру відшкодування шкоди незалежно від фактичного росту середньомісячної зарплати відповідного працівника на місяць перерахунку, у звязку з чим страхові виплати повинні бути відкориговані з 01.07.1994 року на коефіцієнт 2, а з 01.01.1996 року на коефіцієнт 2,5 замість застосованого підприємством 1,5. Крім того, позивач, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України звільнений від доказування вказаних обставин, оскільки факт неправомірного незастосування ВАТ «Суха Балка» коефіцієнтів підвищення тарифних ставок працівників підприємства при розрахунку розміру відшкодування шкоди всім потерпілим на виробництві встановлений рішеннями суду, що набрали законної сили.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2, працюючи з 12.02.1955 року на різних посадах, в тому числі на посаді підземного прохідника ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є ВАТ «Суха Балка», в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 28.07.1980 року позивачу первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності, а висновком МСЕК від 07.12.1992 року - 50% втрати професійної працездатності визначено безстроково, починаючи з 27.10.1992 року.

Підприємством ОСОБА_2 призначені і виплачувались виплати у відшкодування шкоди здоровю відповідно перераховані згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.1992 року № 276, виходячи із середнього заробітку за січень-квітень 1992р. за професією позивача, який склав 9077 крб.

Спір виник з приводу неправильного, на думку позивача, визначення базового розміру середньої заробітної плати, а також коригування його середньої заробітної плати при нарахуванні втраченого заробітку за умови підвищення тарифних ставок та посадових окладів на підприємстві.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визначення нового розміру середньомісячного заробітку та перерахунку сум відшкодування шкоди.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції як такими, що відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до п. 28 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 492 від 18.07.1994 року (надалі Правил), перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі: підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових і бюджетних підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Положення про перерахунок сум відшкодування шкоди передбачено Галузевими угодами між Міністерством промислової політики України та виробничими обєднаннями і ЦК профспілок трудящих металургійної і гірничодобувної промисловості України на 19952000 рр., а саме: роботодавець проводить перерахунок відшкодування шкоди, повязаної з виконанням трудових обовязків одночасно з підвищенням на підприємстві тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати за даною професією (п. 5.23 Галузевої угоди на 1996 рік, дію якої продовжено й на 1997 рік, п. 4.23 Галузевої угоди на 1998 рік, дію якої продовжена й на 1999 рік, п. 4.22 Галузевої угоди на 2000 рік з внесеними змінами).

Отже, якщо при зростанні тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві з метою збільшення їх частки в середньомісячній заробітній платі в межах встановленого фонду споживання, при якому змінювалась лише структура заробітної плати (одночасно зменшувалися інші складові заробітної плати без зміни її загального розміру), підстав для проведення перерахування щомісячних страхових виплат на коефіцієнт росту посадових окладів і тарифних ставок немає.

ВАТ «Суха Балка » в межах своїх повноважень та, виходячи із своїх фінансових можливостей, визначило розмір коефіцієнтів зростання тарифних ставок і посадових окладів.

Позивачем та його представником не надано суду першої та апеляційної інстанцій доказів на підтвердження фактичного підвищення заробітної плати за оспорювані періоди, що протирічить положенню ч.1 ст. 60 ЦПК України. При цьому, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо звільнення позивача від доказування вказаних обставин з підстав, передбачених ч.3 ст.61 ЦПК України, оскільки надані суду першої інстанції позивачем та його представником рішення та ухвали судів, стосуються інших осіб та по ним встановлювались інші обставини.

Отже, виходячи з того, що в оскаржуваний період 1994-2000рр. підприємством правильно застосовані коефіцієнти при здійсненні перерахування щомісячних платежів втраченого заробітку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для перерахування розміру відшкодування шкоди й обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по щомісячним виплатам відшкодування втраченого заробітку, компенсації, та відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтованим є й висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визначення нового розміру середньомісячного заробітку, оскільки позов в цій частині не доведено, на що обґрунтовано посилається в рішенні суд першої інстанції, визнаючи правильним розрахунок відшкодування шкоди, виходячи з середнього заробітку за січень-квітень 1992 року по професії позивача до ушкодження ним здоровя, а саме 9077 крб. У звязку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобовязати ВАТ «Суха Балка» надати до ОСОБА_4 Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування втраченого заробітку ОСОБА_2 станом на 01.04.2001 року в сумі 547,07 грн.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а доводи апеляційної скарги їх правильності не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін у відповідності до ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя-доповідач: ОСОБА_6