РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Качмар М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2010 року, -

ВСТАНОВЛЕНО:

В березні 2008 року прокурор Львівської області звернулася в суд з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки, повернення її землекористувачу у стані, придатному для використання.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликалася на те, що будинок №5 по вул. 6-й Заозерний провулок у м. Львові належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1/3 ідеальної частини будинку, ОСОБА_4 2/3 ідеальних частини будинку. У спільному користуванні власників даного будинку знаходиться земельна ділянка, площею 0,1782 га, яка закріплена за даним будинковолодінням рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 14 серпня 1959 року. Відповідач ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку орієнтовною площею 60 кв.м. для влаштування заїзду до свого будинковолодіння, яке розташоване за адресою: м. Львів, вул. 5- й Заозерний провулок, 10.

Просили зобов'язати відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся з зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні власністю та повернення земельної ділянки до попереднього стану. В обґрунтування заявлених вимог покликався на те, що на підставі договору купівлі продажу від 11 травня 2006 року він став власником житлового будинку №10 по вул. 5 й Заозерний провулок у м. Львові та земельної ділянки, яка призначена для обслуговування даного будинку. Проїзд до даного будинку був відсутнім. З метою облаштування заїзду він звернувся з заявою до управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області звідки отримав відповідь про необхідність розробки проектних пропозицій по влаштуванню проїзду, які необхідно затвердити в органах місцевого самоврядування.

Він розробив в проектній організації проект заїзду погоджений з усіма службами та управлінням архітектури. Отримав дозвіл в Шевченківської районної адміністрації на влаштування будівельного майданчика для організації заїзду по вул. 5- й Заозерний провулок у м. Львові.

Даним проектом передбачено влаштування проїзду шляхом його продовження (як єдино можливого за рахунок земель міста варіанту).

Однак ОСОБА_2 незаконно зайняла та користується земельною ділянкою, яка відноситься до земель міста, чим унеможливлює влаштування йому заїзду до його будинку.

Просив зобов'язати ОСОБА_2 повернути самовільно захоплену земельну ділянку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2010 року первинний позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 повернути землекористувачу ОСОБА_2 самовільно зайняту земельну ділянку, розташовану у м. Львові по вул. 6-й Заозерний провулок, 5, площею 60 кв.м. у стані придатному для використання, включаючи знесення споруд та будівель за власний рахунок.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5, управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області, Львівська міська рада про усунення перешкод в здійсненні ОСОБА_1 права власності та повернення земельної ділянки, розташованої на вул. 6-й Заозерний провулок, 5 у м. Львові в стан придатний для використання.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову прокурора Львівської області в інтересах ОСОБА_2 та задовольнити зустрічний позов.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах справи. Стверджує, що судом не взято до уваги те, що у ОСОБА_2 відсутні будь які права на користування спірною земельною ділянкою і така чинить йому перешкоди в здійсненні ним права власності, оскільки вона безпідставно зайняла та користується спірною земельною ділянкою на вул. 6-й Заозерний провулок, 5 у м. Львові.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення.

Задовільняючи позов прокурора Львівської області в інтересах ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 самовільно зайняв земельну ділянку, яка перебувала в користуванні ОСОБА_2 та третіх осіб на її стороні і за будинковолодінням №5 по вул. 6-й Заозерний провулок у м. Львові на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 14 серпня 1959 року.

Однак з даним висновком суду погодитись не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 разом з третіми особами на її стороні, є співвласниками будинку №5 по вул. 6-й Заозерний провулок у м. Львові. ОСОБА_1, на підставі договору купівлі продажу від 11 травня 2006 року став власником будинку №10 по вул. 5-й Заозерний провулок у м. Львові.

На момент купівлі ОСОБА_1 будинку, заїзд до даного будинку був відсутній. З метою реалізації свого права власності та влаштування заїзду до будинку, ОСОБА_1 в 2006 році звертався в управління архітектури і містобудування м. Львова, в управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області і з їхнього відома та дозволу, в спеціалізованій організації ним було розроблено проект влаштування під'їзду до житлового будинку, який погоджено зі всіма службами, через земельну ділянку яка належить до земель міста, що не надана у власність або в користування.

Також ОСОБА_1 отримав дозвіл в Шевченківській районній адміністрації Львівської міської ради на влаштування будівельного майданчика для організації заїзду до свого будинку.

З листа Львівського міського управління земельних ресурсів від 20 серпня 2007 року адресованого заступнику начальника архітектури Львівської міської ради, вбачається що згідно земельно кадастрових даних земельна ділянка по вул. 6 й Заозерний провулок у м. Львові частково відноситься до земель міста, що не надані у власність або у користування (ділянка №1) та частково знаходиться в фактичному користуванні гр. ОСОБА_6 на вул. 6-й Заозерний провулок, 5 (ділянка №2). Ці ділянки вказані на плані. Згідно цього плану проектований заїзд до будинку ОСОБА_1 розташований на земельній ділянці №1.

На виконання протокольного доручення Узгоджувальної комісії для вирішення земельних спорів від 19 травня 2009 року, працівники управління архітектури спільно з головним інженером проектів інституту "Львівдіпрокомунбуд" обстежили територію з виїздом на місце і дійшли до висновку, що єдиним варіантом заїзду до будинку №10 по вул. 5 й Заозерний провулок, який практично можна реалізувати, є під'їзд з 6 го Заозерного провулку шляхом його продовження, у відповідності до виготовленого проекту.

Дані обставини також встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 02 березня 2010 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, треті особи Управління з контролю за використанням та охороною земель, Управління архітектури Львівської міської ради, Львівське міське управління земельних ресурсів, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про скасування ухвали Львівської міської ради в частині передачі в оренду земельної ділянки.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не були враховані фактичні обставини справи, що мали значення для вирішення справи по суті.

У суду не було правових підстав для задоволення позову прокурора Львівської області в інтересах ОСОБА_2 та відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, оскільки останнім запроектовано заїзд до власного будинку через земельну ділянку, яка належить до земель міста, які не надані у власність чи користування, з дозволу відповідних органів державної влади, і це є єдиним можливим варіантом влаштування такого заїзду.

Спірна земельна ділянка у власності чи користуванні ОСОБА_2 не перебуває.

А відтак рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову прокурора Львівської області в інтересах ОСОБА_2 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п.2, 309 ч.1 п. п. 1, 4, 314 ч. 2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 квітня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові прокурора Львівської області в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи ОСОБА_5, управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області, Львівська міська рада, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про звільнення самовільно захопленої земельної ділянки, повернення її землекористувачу у стані, придатному для використання відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_5, управління з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області, Львівська міська рада про усунення перешкод в здійсненні ОСОБА_1 права власності та повернення земельної ділянки, розташованої на вул. 6-й Заозерний провулок, 5 у м. Львові в стан придатний для використання - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у здійсненні права власності шляхом повернення самовільно захопленої земельної ділянки розташованої на вул. 6 й Заозерний провулок у м. Львові в стані придатному для використання під заїзд до будинку, що належить йому на праві власності.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: