Справа №22-ц-4539/10 Суддя-доповідач - Смирнова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Маслова В.О.,

суддів Гагіна М.В., Смирнової Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Кредитної спілки «Єзуч», ОСОБА_3,

третя особа ОСОБА_4,

про визнання частково недійсним договору поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, та просила визнати недійсним договір поруки від 22.09.2009 року укладений її чоловіком ОСОБА_2 та кредитною спілкою «Єзуч», оскільки вона не давала своєї згоди на укладення договору поруки, яким порушується її право власності.

Рішенням Конотопського районного суду м. Суми від 02 вересня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з посиланням на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення рішення, про задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що договір поруки виходить за межі дрібного побутового правочину тому не міг бути укладений без її згоди як дружини, і це є підставою для визнання його недійсним, оскільки порушені її права власності на частку у спільному майні подружжя..

Вивчивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення апелянта, підтримавшого скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

22.09.2008 року між кредитною спілкою «Єзуч» і ОСОБА_3 був укладений договір кредитної лінії № 729-02145 про надання останньому 30 тис. грн. кредиту на строк до 22 вересня 2009 року зі сплатою 36% річних від загальної суми щоденного залишку заборгованості позичальника по кредиту в рамках кредитної лінії.

Цього ж дня, 22.09.2008 року між кредитною спілкою «Єзуч» та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого останні зобовязалися в солідарному порядку відповідати перед кредитною спілкою за виконання всіх зобовязань, що виникли з кредитного договору, укладеного між кредитною спілкою «Єзуч» та ОСОБА_3, у повному обсязі, в тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, стягнення пені та інших штрафних санкцій.

Позивачка вважає свої права порушеними внаслідок того, що договором поруки передбачена можливість стягувати заборгованість по кредитному договору за рахунок заробітної плати поручителя, за таких обставин вважає, що чоловік без її згоди розпорядився своєю заробітною платою, яка за ст. 61 СК України є спільним майном подружжя.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки є способом забезпечення зобовязання, а не угодою щодо розпорядження майном поручителя і не створює обовязків для будь-яких інших сторін крім сторін за цим договором.

З таким висновком суду слід погодитися виходячи з наступного.

Згідно ч. 2 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності крім іншого є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Зазначеною нормою, зокрема ч. 2 ст. 65 СК України передбачено право одного з подружжя звернутися до суду з позовом про визнання недійсним договору щодо розпорядження спільним майном подружжя, якщо договір укладено другим із подружжя без згоди іншого.

Проте, як правильно послався суд першої інстанції, договір поруки не є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, за своєю правовою природою він є способом забезпечення зобовязання, тому позивачка необґрунтовано оспорює договір поруки, як договір розпорядження спільним майном подружжя.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення суду.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував матеріальний та процесуальний закон, а тому, керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 311, 315, 3219 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з часу проголошення, та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді