Справа №22-ц-1199/10 Суддя-доповідач - Ільченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого Смирнової Т.В.

суддів - Ільченко О.Ю., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Кролевецького району

на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 05 березня 2010 року у справі за позовом прокурора Кролевецького району в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи - Комунальне підприємство «Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації», приватний нотаріус Кролевецького районного нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним,

встановила:

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 05 березня 2010 року в задоволенні позову прокурора Кролевецького району відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

При цьому апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Зокрема, зазначає, що суд дійшов невірного висновку про те, що особа, яка вважає себе власником майна, не може заявляти вимогу про визнання недійсним правочину, у якому вона не була стороною.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 був власником будинку №56 по вул.Береговій в м.Кролевці. 23 березня 2007 року він склав заповіт на ім'я свого сина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

30 травня 2007 року нотаріально посвідчено довіреність ОСОБА_6, видана ОСОБА_2, якою останньому надано право укладати від імені довірителя договори купівлі-продажу належного йому нерухомого майна.

16 жовтня 2008 року ОСОБА_5 помер.

30 квітня 2009 року ОСОБА_2 С А. від імені ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу будинку №56 по вул.Береговій в м.Кролевці, згідно з яким ОСОБА_3 придбав зазначений будинок за 36016 грн.

02 листопада 2009 року проведено державну реєстрацію вказаного договору купівлі-продажу.

Суд вважав, що неповнолітній ОСОБА_1 прийняв спадщину, а в такому випадку захист його прав можливий шляхом пред'явлення віндикаційного позову, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання недійсним договору.

Заслухавши пояснення прокурора, законного представника неповнолітнього ОСОБА_1, які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача та його представника, які просили рішення суду залишити без зміни, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, повно, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності зі ст. 212 ч. 1 ЦПК України, дослідив усі наявні у справі докази та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позов прокурора.

Як вбачається з матеріалів справи, власником будинку №56 по вул.Береговій в

м.Кролевці на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу ЗО квітня

2009 року був ОСОБА_6 (а.с.4)

Зазначений договір укладено від імені продавця - ОСОБА_6. представником - ОСОБА_2, який діяв за дорученням від 30 травня 2007 року (а.с.ЗЗ, 35).

Спадкодавець ОСОБА_5 помер 16 жовтня 2008 року, однак за життя він залишив заповіт на ім'я неповнолітнього ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини, а за ч.4 цієї статті малолітня, неповнолітня особа вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами 2-4 ст.1273 ЦК України.

Таким чином, ОСОБА_1 вважається таким, що прийняв спадщину за заповітом, так як обмежень, передбачених частинами 2-4 ст.1273 ЦК України, не встановлено.

Разом з тим, зі змісту договору вбачається, що неповнолітній ОСОБА_1, ні його законний представник ОСОБА_7 не були в ньому стороною.

А тому, враховуючи те, що права та обов'язки, що складають спадщину, переходять до спадкоємця з часу відкриття спадщини, що має місце в даному випадку, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у спадкоємця існує право вимоги захистити свої права іншим шляхом, а не з підстав, зазначених прокурором у позові.

Інші доводи апелянта висновків суду також не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

У зв'язку з цим апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду -залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307 ч.І п.1, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Кролевецького району відхилити, а рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 05 березня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий -

Судді -