АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В. В.

ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар : Ласій О.І.

за участю позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, відповідачка ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання договору дарування недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2009 року, -

встановила

В квітні 2008 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 з позовом про визнання договору дарування недійсним.

Просив визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 10 липня 2003 року, укладений між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_7, ОСОБА_9 - з іншої, та визнати права власності на х/г частину майна, набутого під час шлюбу.

Посилався на те, що на момент укладання вказаного договору дарування він перебував в шлюбі з відповідачкою.

Зазначав, що будинок, який знаходиться за адресою: вул. Затеплична, 4, в м. Вашківці, Вижницького району, був придбаний ним та ОСОБА_5 за спільні кошти - в розмірі 4000 доларів СІЛА, а оформленням даного договору займалась відповідачка, якій він довіряв. Факт купівлі-продажу даного будинку підтверджується розпискою.

Про укладання договору дарування житлового будинку, а не договору купівлі-продажу дізнався лише після розлучення, коли ОСОБА_5 звернулася з позовом до суду про виселення його з даного будинку.

Вказував, що після придбання даного будинку, він самочинно здійснив добудову до житлового будинку, збудував сарай, гараж, басейн та альтанку.

В ході розгляду даної справи в суді І інстанції позивач подав до суду позов до ОСОБА_5 та Вашківської міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 1 жовтня 2008 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на Уі частину майна, придбаного під час шлюбу та позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Вашківецької міської ради про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі, об'єднано в одне провадження.

Ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 23 січня 2009 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Вашківецької міської ради, треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, в частині визнання права власності на ХА часину майна, придбаного під час шлюбу, про визнання права власності на самочинно збудовані будівлі - залишено без розгляду на підставі заяви позивача.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2009 року вказаний позов задоволено.

Визнано недійсним договір дарування житлового будинку №4 по вул. Затепличній, м. Вашківці, Вижницького району, Чернівецької області, укладений 10 липня 2003 року між ОСОБА_5 з однієї сторони та ОСОБА_7, ОСОБА_8 з другої сторони, який посвідчений приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі № 3007.

В апеляційній скарзі на вищевказане рішення суду ОСОБА_5 просить скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_3

Посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріально та процесуального права.

Вважає, що суд І інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дав неправильну оцінку доказам та ухвалив незаконне та необгрунтоване рішення.

Зазначає, що суд не допитав всіх свідків, про допит яких було заявлене клопотання, долучив розписку як доказ по справі з порушенням норм процесуального права, а в своєму рішенні посилався на акт Вашківецької міської ради, щодо розмови з ОСОБА_7, хоча нею та її представником було заявлене клопотання про недопустимість даного акту як доказу у справі.

Вказує!, що суд не врахував, що вона дійсно допомагала ОСОБА_7, яка хворіла і з якою вона давно знайома, а тому остання разом з ОСОБА_8 подарували їй житловий будинок, про що був і складений договір дарування.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вважає, що оскаржуване рішення суду І інстанції є законним і обґрунтованим та не має підстав для його скасування.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали та пояснили, кошти за будинок в сумі 4000 дол. ОСОБА_8 не передавалися, будинок був дійсно подарований як вдячність за догляд за хворою ОСОБА_10 Зазначили, що рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 30.12.2007 року, яке набрало законної сли встановлено, що позивач вселився в спірний будинок, з дозволу власника ОСОБА_5, як член її сім»ї. Наполягають на тому, що відповідач знав про укладення договору дарування в день його укладення, а тому просили застосувати позовну давність.

Позивач ОСОБА_3та його представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване. Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційної інстанції зазначив, що всю суму коштів 4000 дол. США на придбання спірного будинку з господарськими спорудами позичив у своєї родички, то стверджував, що 2000 дол. СІЛА дала відповідачка на придбання будинку, а він позичив у своєї родички 2000 дол. США передав свій паспорт відповідачці, а остання повинна була оформити у нотаріальній конторі договір купівлі-продажу, а не договір дарування.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції застосував до правовідносин, що склалися між сторонами в липні 2003 року, норми ЦК України, які набрали чинності з 01.01.2004 року. А також виходив з того, що між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 був укладений договір дарування з метою приховання іншого договору - купівлі - продажу, так як між сторонами на час укладення договірних відносин досягнута домовленість щодо істотних умов договору купівлі - продажу , а саме досягнуто домовленість щодо оплатності (ціни) договору, яка становила 4000 дол. США.

До такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального права, та неповно з»ясувавши обставини, що мають значення для справи, що відповідно до п.п.1, 4 ч.І ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

За матеріалами справи встановлено, що 10.07.2003 року між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 був укладений договір дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Затеплична, 4, в м. Вашківці, Вижницького району,Чернівецької області.(а.с.8).

Частиною 2 ст.58 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на чЛ укладення угоди, визначено, якщо угода укладена з метою приховати інпЛ угоду(удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угодД яку дійсно сторони мали на увазі. Щ

Відповідно до ст.224, 228 ЦК України в редакції 1963 року зі договором купівлі - продажу продавець зобов»язується передати майно щ власність покупцеві, а покупець зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Продаж майна проводиться за цінами, пш встановлюються за погодженням сторін.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач зазначав, що необхідні на придбання кошти були позичені у його родичів, проте належними та допустимими доказами не довів укладення договору позики! перед укладенням оспореного договору дарування.

Колегія суддів вважає, що позивач належними та допустимими доказами позивач не довів, що ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 досягай домовленості про продаж будинку за 4000 дол США. Письмове пояснення ОСОБА_8 на а.с.108, яке позивач називає розпискою, не підтверджує факту передачі ним або відповідачкою 4000 дол. США ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за спірний будинок. Третя особа ОСОБА_8, допитаний як свідок в судовому засіданні в суді першої інстанції (а.с.146 ), не підтвердив факт отримання грошей в сумі 4000 дол. США за будинок ні ним, ні ОСОБА_7, а навпаки стверджував, що його бабуся вирішили подарувати відповідачці будинок, так як остання їй допомагала під час хвороби. Акт на а.с.80 не являється належним та допустимим доказом отримання ОСОБА_7 коштів за спірний будинок.

Відповідно ч.З ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи щодо яких встановлені ці обставини.

Так, рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 20.12. 2007 року та ухвалою колегії судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у цивільній справі, в якій брали участь ОСОБА_3 та ОСОБА_5, встановлено, що позивач ОСОБА_3 вселився в спірний будинок із згоди ОСОБА_5 та проживав там як член її сім»ї (а.с.-16).

Доводи позивача та його представника в судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що при розгляді іншої цивільної справи №2- 380/07 відповідачка ОСОБА_5 визнавала, що сплатила гроші ОСОБА_7 за спірйий будинок є безпідставними, так як остання в тому судовому засіданні не допитувалася як свідок, (а.с.30. вказаної справи).

Крім цього, у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року з послідуючими змінами, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин зазначено, що встановивши, що угода укладена з метою приховати іншу угоду, суд відповідно до ч.2 ст.58 ЦК України в редакції 1963 року, визнає, що сторонами укладена та угода, яку вони мали на увазі. В тому разі, якщо така угода суперечить законові, суд постановлює рішення про визнання недійсною укладеної сторонами угоди із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності угоди, яку сторони мали на увазі. Таким чином, наведена норма права передбачає можливість визнання недійсною угоди, яку сторони мали на увазі, а не визнання недійсною угоди, яка фактично була сторонами укладена.

З огляду на викладене колегія суддів, приходить до висновку, що позивач, належними та допустимими доказами не довів, що укладаючи 10.07.2003 року договір дарування житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Затешіична, 4, в м. Вашківці, Вижницького району,Чернівецької області ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 мали мету приховати договір купівлі - продажу цього будинку.

А тому рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2009 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

На підставі ст.58, ст.224, 228 ЦК України в редакції 1963 року та керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 309 ЦПК України, колегія судців, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 03 лютого 2009 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. На нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до касаційної інстанції протягом 20 днів з моменту набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді