АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-199/10Головуючий у 1-й інстанції Іващенко О.Ю.
Провадження № 22ц-1283/10 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Шевчук Г. М., Дикун С. І.,

при секретарі - Любчик Л.В.

з участю апелянта ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , прокурора Солошенка Ю.І., представників військової частини НОМЕР_1 Величанської О.О., Єрошенка О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 травня 2010 року по справі за позовом військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави, військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції, стягнути з нього майнову шкоду у розмірі 1575 грн.

Вказує, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведено обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 05.05.10 позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_1 в користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , р/р НОМЕР_2 в Головному управлінні державного казначейства у Тернопільській області, МФО 838012, код 08112997), в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином гроші в сумі 163778 грн. (сто шістдесят три тисячі гривень сімсот сімдесят вісім копійок); стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в сумі 1637,78 (тисячу шістсот тридцять сім гривень сімдесят вісім копійок) грн.

Апелянт ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу, пославшись на мотиви викладені в ній.

Прокурор Солошенко Ю.І., представники військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 апеляційну скаргу не визнали, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін з наступних підстав.

ОСОБА_1 будучи військовою службовою особою, призначеною на підставі наказу командира в/частини НОМЕР_1 № 171 від 03.09.2004 року, приступив до виконання обов`язків за посадою начальника автомобільної служби технічної служби в/частини НОМЕР_1 (м.Тернопіль), та на підставі акту прийому-передачі складу автомобільного майна поточного забезпечення військової частини НОМЕР_1 прийняв склад з наявним у ньому військовим майном поточного забезпечення автомобільної служби в/частини НОМЕР_1 , що підтверджуються витягом з наказу командира в/частини НОМЕР_1 № 171 від 03.09.2004 року (а.с.7) та актом прийому передачі складу автомобільного майна поточного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до копії акту ревізії автомобільної служби в/частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2005 року по 24.09.2008 року Територіального Західного контрольно-ревізійного управління Контрольно-ревізійного департаменту Міністерства оборони України № 5611 від 24.10.2008 року, у в/частині НОМЕР_1 виявлено відсутність автомобільного майна, безпідставно переданого ОСОБА_1 невстановленим особам, у травні 2005 року, ніби-то до в/частини НОМЕР_3 за нарядами командира в/частини НОМЕР_4 № 18,19 від 17.02.2005 року, термін дії яких закінчився 30.04.2005 року, а саме: 3 двигуна ЗІЛ-131; 3 середніх моста ЗІЛ-131; 3 коробки передач ЗІЛ-131; 1 двигун ГАЗ-66; 4 акумуляторні батареї 6 СТ88; 8 акумуляторних батарей 6СТ90.

Видача вказаного майна невстановленим особам, саме відповідачем ОСОБА_1 , підтверджується копіями нарядів № 18, 19 від 17.02.2005 року з терміном дії до 30.04.2005 року, а також не заперечується самим відповідачем.

27.03.2009 року відносно відповідача начальника автомобільної служби -технічної частини майора ОСОБА_1 військовою прокуратурою Тернопільського гарнізону порушена кримінальна справа, за фактом недбалого ставлення до військової служби, що заподіяло істотної шкоди, за ознаками злочину, передбаченого ч.І ст.425 КК України.

Постановою військового місцевого суду Львівського гарнізону від 12.06.2009 року ОСОБА_1 , за його заявою, звільнено з нереабілітуючих підстав, від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.І ст.425 КК України на підставі п. «в» ст.1,6 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008 року, а порушену стосовно нього кримінальну справу за ч.І ст.425 КК України закрито, на підставі п.4 ст.6 КПК України, внаслідок акту амністії. Цивільний позов військового прокурора про стягнення з ОСОБА_1 на користь в/частини НОМЕР_1 , заподіяної злочином шкоди в сумі 163778 грн. залишено без розгляду.

Згідно копії висновку експерта від 28.04.2009 року загальна сума залишкової вартості без урахування ПДВ на автомобільне майно становить на травень 2005 року складає 45493,89 грн.

Згідно довідки-розрахунку вартості агрегатів та акумуляторних батарей непорушного запасу, переданих за нарядами №№ 18,19 у військову частину НОМЕР_3 , зокрема: 3 двигуна ЗІЛ-131; 3 середніх моста ЗІЛ-131; 3 коробки передач ЗІЛ-131; 1 двигун ГАЗ-66; 4 акумуляторні батареї 6СТ88 та 8 акумуляторних батарей 6СТ90 станом на травень 2005 року в трьохкратному розмірі з урахуванням ПДВ становить 163778 грн.

Відповідач ОСОБА_1 заподіяну, вчиненим ним злочином, майнову шкоду в розмірі 163778 грн. в добровільному порядку не відшкодував.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, завдана майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно пункту 13 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року, військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину.

Відповідно до п.14 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі», затвердженого Постановою Верховної Ради України № 243/95-ВР від 23.06.1995 року, військовослужбовці за шкоду заподіяну втратою військового майна несуть відповідальність у кратному розмірі вартості цього майна.

Згідно «Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості», затвердженого Постановою КМУ від 02.11.1995 року № 880, шкода заподіяна ОСОБА_1 втратою військового автомобільного майна, а саме: 3 двигунів ЗІЛ-131; 3 середніх мостів ЗІЛ-131; 3 коробок передач ЗІЛ-131; 1 двигуна ГАЗ-66; 4 акумуляторних батарей 6СТ88 та 8 акумуляторних батарей 6СТ90, підлягає відшкодуванню винною особою у трикратному розмірі вартості цього майна.

Відповідно до Положення з бухгалтерського обліку в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МО України «Про затвердження Положення з бухгалтерського обліку в Збройних Силах України» № 363 від 21.06.2007 року, у разі виявлення нестачі (втрати) військового майна комісією військової частини на підставі розрахунків начальників служб матеріально-технічного забезпечення на момент виявлення нестачі (втрати) визначаються:

- за втраченими матеріальними цінностями, на які передбачено нарахування зносу, а також за тими, які обліковуються на позабалансовому рахунку 010 і за очікуваним терміном експлуатації та вартістю можуть бути віднесенв до необоротних активів, - їх залишкова вартість відповідно до Методики, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 1998 № 759 (зі змінами та доповненнями), з урахуванням Методичних рекомендацій Головного фінансово-економічного управління Міністерства оборони України від 7 жовтня 2003 року № 146/7/22/1211;

- за втраченими матеріальними цінностями, на які не передбачено нарахування зносу, їх вартість залежно від категорії на момент втрати за нормами, встановленими центральними забезпечувальними органами. У всіх випадках на визначену вартість нараховується сума податку на додану вартість.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно оцінені зібрані докази, та вірно застосовані норми матеріального і процесуального права й підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених у скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 05 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма