УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі: Гуняк О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 серпня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апелянт зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Так, суд, безпідставно відхилив клопотання про допит в судовому засіданні судово психіатричного експерта, що на її думку свідчить про неповноту та однобічність розгляду справи. Також судом необґрунтовано відхилено пояснення лікаря психіатра, яка оглядала ОСОБА_5 перед укладенням договору дарування, та пояснення ОСОБА_6 про перебування ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра в період укладення спірного договору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом ОСОБА_5 проживав і був власником квартири АДРЕСА_1. Крім нього, в даній квартирі була зареєстрована його внучка ОСОБА_2 (з 1992 р.) та донька останньої ОСОБА_7

29 листопада 2007 року було укладено договір дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, у відповідності до якого ОСОБА_5 подарував своїй внучці квартиру АДРЕСА_2.

23 квітня 2008 року ОСОБА_5 помер.

В липні 2008 року ОСОБА_1 (дочка покійного ОСОБА_5 та тітка ОСОБА_2В.) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування від 29 листопада 2007 року з підстав передбачених ст. 225 ЦК України (вчинення правочину в момент коли дієздатна фізична особа не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не представлено належних доказів та не доведено факту перебування спадкодавця на час укладення договору дарування у стані коли він не усвідомлював значення своїх дій, та (або) не міг керувати ними.

Призначена судом посмертна психіатрична експертиза не дала відповіді на поставлене вище питання в зв'язку із значними протиріччями в показах свідків та наявними суперечливими заявами та іншими документами, в яких його психічний стан, поведінка не відповідає опису його стану на час укладення спірного договору, та відсутністю будь якої іншої медичної документації, яка б вказувала на наявність у ОСОБА_5 будь якого психічного захворювання.

Допитаний при апеляційному розгляді справи експерт психіатр ОСОБА_8, доповідач по висновку експертизи, пояснив, що визначити психічний стан ОСОБА_5 на момент укладення спірного договору в категоричній формі, при тих вихідних даних, які були надані експертам є неможливим. При цьому зазначив про недоцільність проведення повторної судової психіатричної експертизи, оскільки на даний час позивачем не представлено, а судом не здобуто інших доказів (ніж ті, які були предметом дослідження при проведенні експертизи). А тому така експертиза є безперспективною.

Дослідивши докази по справі та перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду.

А тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п.1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий :

Судді: