Справа № 2-384/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року

Біловодський районний суд Луганської області

у складі судді: Ткаченко О.Д.

секретаря: Торби Т.Є.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовними заявами гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Біловодському районі Луганської області про визнання дій відповідача незаконними та стягнення не нарахованого та своєчасно не виплаченого підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дитині війни, з 01.01.2009 року (за мінусом здійснених виплат),-

ВСТАНОВИВ:

18.05.2010 року вищевказані позивачі звернулися з позовами до відповідача - правління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області в яких зазначили, що вони мають правовий статус „дитини війни, відповідачем їм не (оплачувалося підвищення до пенсії з 01.01.2009 року, передбачене ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в обрахованому ними мотивувальній частині позову Розмірі за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року на загальну суму 1237,95 гривень, тому вони просять суд визнати дії відповідача незаконними та стягнути з відповідача не враховану та своєчасно не виплачену щомісячну доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як дітям війни, з 01.01.2009 рік, виходячи з того, що за 10 місяців 1009 року прожитковий мінімуму для осіб, які втратили працездатність, мав враховуватися в сумі 498 гривень щомісячно, з 04.11.2009 року по 31.12.2009 року - 573 гривні, а з 01.01.2010 року - 695 гривень.

Позивачі звернулася з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, звернувся з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника, посилався на те, що підтримує свої подані письмові заперечення в повному обсязі, просить суд відмовити в задоволенні позовів, мотивуючи свої доводи відсутністю законодавчого врегулювання цього питання та про застосування у 2009 році при виплаті пенсій дітям війни розміру підвищення до пенсій в сумах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року № 530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» і фактичне отримання позивачами долати до пенсії у розмірі 10% прожиткового мінімуму доходів громадян на підставі вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України в розмірі по 49,80 гривень щомісячно.

Дослідивши матеріал справи, суд приходить до висновку, що позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», нараховані суми

пенсії, не затребувані пенсіонерами своєчасно, виплачуються за минулий час не більше як за

З роки перед зверненням за одержанням пенсії; суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно зі ст. З Закону України „Про соціальний захист дітей війни чітко окреслено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

До того ж, стаття 11 визначає, що посадові особи і громадяни, винні в порушенні законодавства про соціальний захист дітей війни, несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Окрім того, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя передбачає у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов'язок щодо виплати позивачам 30% доплати до пенсії та поклала виконання цього обов'язку на центральний орган виконавчої влади - Пенсійний Фонд України, та який діє через свої місцеві органи, відповідач не вчинив жодної дії для нарахування коштів та їх повної виплати дітям війни, за таких обставин суд вважає, що відповідач у 2009 році не виконав своїх повноважень без поважних причин. Тому посилання на відсутність законодавчого врегулювання цього питання є безпідставним .

Судом встановлено, що позивачі за цією справою є діти війни, що підтверджується пенсійними посвідченнями №№ 487255, 112666, 114531, 112410, пенсійним посвідченням №769793 ОСОБА_4 та довідкою наданою їй Біловодським УПСЗН про право користуватися пільгами відповідно до Закону України „ Про соціальний захист дітей війни та яким не в повному обсязі нараховано та сплачено соціальну допомогу як дітям війни (їм за даними заперечень щомісячно сплачувалось по 49,80 гривень за 2009 рік та за січень - червень 2010 року).

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області, щодо не нарахування та невиплати позивачам підвищення до пенсії, як дітям війни у визначеному законом розмірі, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки зазначені дії порушують права та інтереси позивачів.

Статтею 71 Закону «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, дія вищевказаної статті не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат залежить від розмірів прожиткового мінімуму, встановленого згідно із законом «Про соціальний захист дітей війни», тобто від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Закону України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» введені з 04 листопада 2009 року (тобто з дня опублікування в законодавчо визначених державних офіційних виданнях) нові розміри прожиткового мінімуму, який для осіб, які втратили працездатність, законодавчо визначений з 04 листопада 2009 року - 573 гривні.

Згідно із законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» та Закону України від 20 жовтня 2009 року № 1646-У1 «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» (який набрав чинності з 04.11.2009 року) прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: а саме з 1 січня - 498 гривень (20%-99,60*1 місяців=996) по 03 листопада включно (за 3 дні - не отримано 20% прожиткового мінімуму суми 498 гривень (498: 30днів=16,60:100*10=1,66грн. в день) з них сплачено за 3 „ 49,80:30=1,66*3=4,98) не сплачено 1,66*3*2=9,96 гривень (з 4 листопада 2009 року-573 ( 04.11.2009 року 573:30*3=57,30;573-57,30=515,70 (515,70: 27=19,10:100*30=5.73*27=154,7 44,82(49,80-4,98)=109,89 з 01 грудня 573 гривні прожитковий мінімум, з якого сплачено 49,80 гривень (або 20% - це 573:100*30=171,90-49,80=122,10). За цим розрахунком позивачам за 2009 рік не доплачено відповідачем соціальна допомога у розмірі по 1237. гривень (996+9,96+109,89+122,10=1237.95) та в межах заявлених позовних вимог з 01 сі

2010 року по 10 червня 2010 року, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який встановлений Законом України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» та Законом України № 2154 від 27 квітня 2010 року «Про державний бюджет України на 2010 рік», який набрав чинності 30 квітня 2010 року, тобто виходячи з прожиткового мінімуму з 01 січня 2010 року по 01 квітня 2010 року - 695 гривень, з 01 квітня 2010 року у розмірі 706 гривень.

За таких обставин, суд для належного забезпечення прав вважає за необхідне не стягувати з відповідача підвищення до пенсії, а зобов'язати його перерахувати та виплатити різницю між отриманою та несплаченою сумами у відповідності до ст.З, ч.1 ст.15 ЦПК України, у звязку з чим позови задовольнити частково.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати,

здійснені позивачами, присуджуються їм відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. З, 10. 11, 15, 88, 213-215 ЦПК України, ч.2 Закону України № 1691- VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, ст.6 Закону України № 2195-1У «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позови гр.гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі Луганської області щодо невиплати підвищення до пенсії позивачам гр. гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5 у розмірі - 30% мінімальної пенсії за віком, як дітям війни, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, у період з 01.01.2009 року по 10.06.2010 року (з урахуванням здійснених виплат).

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачам гр. гр. ОСОБА_6 ОСОБА_1, ОСОБА_2. ОСОБА_3,

ОСОБА_4. ОСОБА_5 у розмірі - 30% мінімальної пенсії за віком, як дітям війни, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 01.01.2009 року по 10.06.2010 року (з урахуванням здійснених виплат).

Стягнути з Державного бюджету України на користь позивачів по 45,50 гривень судових витрат у справі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: О.Д. Ткаченко