АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-9498/10 Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В.І., Шабовської В.А.

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства житлово комунальний комбінат с. Супрунівка Полтавського району, Супрунівська сільська рада Полтавського району, третя особа ОСОБА_3 про скасування рішення сесії сільської ради, визнання формування причин звільнення не вірним та стягнення моральної шкоди, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2010 року в позовних вимогах ОСОБА_2 відмовлено за недоведеністю.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2010 року та постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Вважає, що рішення суду винесено з порушенням норм матеріального права. Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, підстав для її задоволення та скасування рішення не вбачає.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням XX сесії Супрунівської сільської ради XXIII скликання від 08 січня 2001 року затверджено розпорядження № 23 від 01

вересня 2001 року сільського голови про призначення ОСОБА_2 начальником підприємства «Житлово-комунального комбінату» села Супрунівка.

31 грудня 2008 року голова Супрунівської сільської ради ОСОБА_3 уклав з начальником комунального підприємства «Житлово-комунальний комбінат» с. Супрунівка Полтавського району ОСОБА_2 контракт № 1, термін дії якого з 01 січня 2009 року по 01 січня 2014 року.

19 лютого 2009 року наказом №21 по комунальному підприємству «Житлово- комунальний комбінат» с. Супрунівка Полтавського району введено в дію контракт з начальником КП «ЖКК» з 01 січня 2009 року і позивачку було переведено на контрактну форму трудового договору.

09 січня 2010 року позивачка звернулася з заявою до Голови Супрунівської сільської ради про звільнення її з займаної посади за згодою сторін на підставі п. п. 6.4., 6.5 контракту, посилаючись на неможливість виконання своїх обовязків за станом здоров»я, а саме загостренням хвороби гіпертонії, сахарного діабету та хірургічного висновку.

23 лютого 2010 року ОСОБА_2 подала аналогічну заяву.

23 лютого 2010 року рішенням 46 сесії Супрунівської сільської ради 5 скликання ОСОБА_2 звільнено з займаної посади Начальника КП ЖКК с. Супрунівка на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України ( за згодою сторін).

Згідно ч. З ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права і відповідальність сторін( у тому числі і матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватись угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Постановляючи рішення суд вірно виходив з того, що контракт може припинятись за підставами, передбаченими законом, разом з тим сторони укладаючи контракт можуть передбачити додаткові підстави для припинення трудового договору. При припиненні контракту з підстав, не передбачених в законі, але обумовлених сторонами в контракті, звільнення проводиться за п. 8 ст. 36 КЗпП України і з посиланням на підставу, передбачену контрактом.

Відповідно підпункту-в, п.6.4. контракту начальник може за своєю ініціативою розірвати контракт до закінчення строку дії. у випадку хвороби чи інвалідності ( підтверджених відповідними медичними висновками), що перешкоджають виконанню обовязків за контрактом.

Позивачка не надала доказів про припинення контракту на підставі п. 6.4. контракту, а виписний епікриз наданий суду, не є відповідним медичним висновком, що перешкоджає виконанню обовязків за контрактом і не може бути підставою для її звільнення за п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є угода сторін.

Сесія Супрунівської сільської ради вірно дійшла до висновку про звільнення позивачки на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України ( за згодою сторін) так як ОСОБА_2 в заяві просила звільнити її за згодою сторін. Крім того вона не надала сесії доказів, а саме медичного висновку про неможливість виконувати свої обовязки за станом здоровя, як підставу, передбачену контрактом для звільнення за п. 8 ст.36 КЗпП України.

Враховуючи викладене, суд правильно відмовив за недоведеністю в позовних вимогах про скасування рішення сесії сільради та зміну причин формулювання звільнення.

Відповідно до п. 6.5. контракту разі дострокового припинення контракту на підставі підпункту-в п. 6.4., встановлюються додаткові гарантії та компенсації, а саме: матеріальна допомога у розмірі трьох середніх заробітних плат начальника, інші виплата передбачені законодавством.

Зважаючи на те, що позивачці відмовлено в звільненні за підпунктом-в п. 6.4. контракту, суд вірно прийшов до висновку, що вимога ОСОБА_2 про стягнення матеріальної допомоги у розмірі трьох середніх заробітних плат задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 1167 ЦК України та п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 32 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

В судовому засіданні позивачка не обґрунтувала завдану їй моральну шкоду, а саме, що їй завдано моральні страждання, які призвели до втрати нормальних життєвих звязків.

Крім того вона не довела що саме діями відповідача їй спричинено моральну

шкоду.

Тому суд вірно вирішив, що ця вимога позивачки задоволенню також не підлягає.

Позовні вимоги щодо внесення запису в трудову книжку наказу №21 від 19 лютого 2009 року про переведення позивачки на контрактну форму трудового договору судом не розглядалися так як в додатковій позовній заяві про уточнення позовних вимог позивачка дані вимоги не ставила, в судовому засіданні вони не були предметом спору.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 308 ,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 25 червня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

(підпис) ОСОБА_4

(підпис) ОСОБА_5

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1