Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2- 679/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: - судді Маймур Ф.Ф.

при секретарі: - ОСОБА_1

за участю: позивача ОСОБА_2

представника відповідача-Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»- ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Кооперативу колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1», Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи Виконком Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

09.02.2009 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Кооперативу колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1», Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи Виконком Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності(а.с.4-6)

28 жовтня 2009 року судом було притягнуто до участі у розгляді справи в якості третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_5(а.с.72-73).

Позивач у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнень, посилався на те, що він є першочерговим спадкоємцем ОСОБА_2, померлого 01.05.2007 року, а останній був власником гаражу № 36 в Кооперативі колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1». Спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на даний гараж, але був членом гаражного кооперативу «Залізничник-1», повністю вніс пайовий внесок та згідно дозволу наданого Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих від 11.03.1970 року № 188 побудував за власні кошти даний гараж, тому позивач просив суд визнати за ним право власності на гараж № 36 який розташований по Балашовському узвізу, у м. Дніпропетровську в Кооперативі колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1» в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого 01.05.2007 року, зобовязати КП «ДМБТІ» зареєструвати право власності на даний гараж.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав.

Представник відповідача КП „ДМБТІ у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих від 11.03.1970 року № 188 було створено кооператив «Залізничник» та включено в його склад громадян згідно списку, але прізвище ОСОБА_2 у зазначеному списку не вказане,просив у задоволені позову відмовити (а.с. 90).

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив (а.с. 45,54).

Третя особа - Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора свого представника у судове засідання не направила, але на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов лист з проханням розглядати дану цивільну справу без участі представника Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори.(а.с.56,61)

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с. 69,78,80,84-85)

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих від 11.03.1970 року № 188 було створено кооператив «Залізничник», для будівництва гаражів індивідуального користування та вирішено включити в склад кооперативу громадян згідно списку і виконати будівництво вказаних гаражів, що підтверджується копією рішення в матеріалах справи(а.с. 11).

Також судом було встановлено, що згідно посвідчення члена кооперативу №25 виданого 21.09.1986 року ОСОБА_2, є власником гаражу №36 згідно рішення Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих про виділення місця для будування автогаражу від 11.03.1970 року.(а.с.10)

Судом встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 188 від 01.03.1970 року ОСОБА_2 було дозволено будівництво індивідуального гаражу в кооперативі , що підтверджується матеріалами справи (а.с.15)

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки №5 від 22.10.2007 року, ОСОБА_2 є членом гаражного кооперативу «Залізничник на підставі Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 188 від 11.03.1970 року, володіє гаражем № 36 побудованим ним за власні кошти в 1970 році, заборгованості по оплаті перед кооперативом не має(а.с. 9).

Судом встановлено, що гаражний кооператив «Залізничник перереєстровано в Кооператив колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1», що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи від 21.05.2004 року № 402439 (а.с.8)

Також встановлено, що згідно довідки від 29.07.2009 року, ОСОБА_2 був членом Кооперативу колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1» на підставі Рішенням Виконавчого комітету Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 188 від 11.03.1970 року, володіє гаражем № 36, дані обставини підтверджуються письмовими доказами, що знаходяться у матеріалах справи (а.с. 59).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 01 травня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.05.2007 року, та про що зроблено відповідний актовий запис за № 3503, дані обставини підтверджуються документами, що знаходяться у матеріалах справи (а.с. 13)

У судовому засіданні судом встановлено, що 01 серпня 2001 року помер син ОСОБА_2 - ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.01.2002 року року, та про що зроблено відповідний актовий запис за № 7759 (а.с. 17)

Судом також встановлено, що позивач є онуком ОСОБА_2 померлого 01 травня 2007 року, дані обставини підтверджуються письмовими доказами, що знаходяться у матеріалах справи (а.с. 12,16).

У судовому засіданні встановлено, що 24 листопада 1987 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 24.11.1987 року.(а.с.36)

Також судом встановлено, що Пятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті 01 травня 2007 року ОСОБА_2 була відкрита спадкова справа та з заявами про прийняття спадщини до Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори зверталися ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_5(а.с. 70)

Судом встановлено, що позивач звертався до Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на гараж № 36, що знаходиться в Кооперативі колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1», що підтверджується копією запиту Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 02.04.2008 року про оформлення витягу з реєстру права власності на нерухоме майно(а.с.7)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року).

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В силу ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право предявити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності.

Згідно пп.. а) п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.06.1991 року № 5 „Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно ст..1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною першою статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої ст..1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст..1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Оцінюючи всі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності, враховуючи, що батько позивача - ОСОБА_9, який був спадкоємцем першої черги ОСОБА_2, померлого 01 травня 2007 року, помер 01 серпня 2001 року, суд приходить до висновку, що позивач є спадкоємцем першої черги ОСОБА_2, померлого 01 травня 2007 року.

На підставі вищезазначеного, зважаючи на те, що позивач у визначений законом строк звернувся з заявою про прийняття спадщини на гараж № 36 в Кооперативі колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1» який належав спадкодавцю, його дідусю - ОСОБА_2 померлому 01 травня 2007 року, та те що останній був членом Кооперативу колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1», мав дозвіл на будування даного гаражу, що права третіх осіб при такому будівництві не були порушені, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання за ним права власності на гараж № 36, який розташований по Балашовському узвізу, у м. Дніпропетровську в Кооперативі колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1» в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, померлого 01.05.2007 року.

Вирішуючи вимоги позивача до Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» щодо зобовязання останнього зареєструвати право власності на гараж № 36, що знаходиться в Кооперативі колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1», суд виходив з того, що у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт порушення з боку відповідача прав та законних інтересів позивача, як-то відмова відповідача щодо вчинення зазначених дій, а крім того, позивачем у судовому засіданні не було надано суду доказів свого звернення до відповідача із відповідною заявою щодо реєстрації права власності, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328, 331, 376, 392, 1261, ч.1 ст.1266, ч.1 ст.1272 ЦК України (2003 року), пп.. а) п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.06.1991 року № 5 „Про практику розгляду судами цивільних справ, повязаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_4 право власності на гараж № 36, який розташований по Балашовському узвізу, у м. Дніпропетровську в Кооперативі колективних гаражів транспортних засобів індивідуального користування «Залізничник-1» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 01.05.2007 року.

ОСОБА_4 у задоволенні іншої частини позовних вимог-відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя: Ф.Ф. Маймур