АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-872/10 Головуючий у 1-й інстанції Окунь Т.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської областпт- складі:

Головуючого судді: Макарчука М.А.

Суддів: Дряниці Ю.В., Прядкіної О.В.

При секретарі: Ткаченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційними скаргами Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від «19» листопада 2009 року

по справі за позовом Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк про визнання недійсною додаткової угоди, -

Колегія судців, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від «19» листопада 2009 року в задоволенні позову Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та в позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк про визнання недійсною додаткової угоди - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ЗАТ КБ „Приватбанк просить скасувати рішення місцевого суду в частині відмови в задоволені свого позову та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Вважає, що місцевий суд під час розгляду справи припустився порушень норм процесуального права, оскільки його висновки не є обґрунтованими, в них неповно відображені обставини, що мають значення для даної справи. Також вважають, що судом не встановлено дійсних прав та обовязків сторін, що завадило вирішити спір відповідно до закону, що прямо суперечать положенням ст.213 ЦПК України та розясненням Пленуму Верховного Суду України викладених у п.1 постанови від 29 грудня 1976 р. №11 «Про судове рішення».

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_2- ОСОБА_3 просить рішення районного суду повністю скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2, а в позові ЗАТ КБ „Приватбанк повністю відмовити. ч

Не згоду з рішенням місцевого суду висловлює в частині відмови в позові ОСОБА_2 та в частині висновків суду, на підставі яких відмовлено в позові ЗАТ КБ „Приватбанк. Вважає рішення в цій частині незаконним та необгрунтованим. Крім того, вказує, що районний суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до невірного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, що з'явились в судове засідання приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.ЗОЗ ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У відповідності з ч.З ст. 10, ч. 1ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом вірно встановлено, що 11 квітня 2008 року між ЗАТ КБ „Приватбанк та ОСОБА_4 було укладено договір про іпотечний кредит № PLRLG НОМЕР_1, за ким останнім було отримано кредит в сумі 229776 грн. на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, із зобовязанням строком не пізніше 11.04.2019р. повернути цей кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 15% річних та інші платежі, передбачені цим договором, шляхом щомісячних до 11 числа кожного місяця платежів в сумі не менше 3593,75грн. В забезпечення виконання основного зобовязання позичальника сторони по справі уклали нотаріально посвідчений іпотечний договір № PLRLG НОМЕР_1 від 11.04.2008 р., зареєстрований у Державному реєстрі іпотек 11.04.2008 р., предметом якого стала зазначена квартира, що перебуває у спільній дольовій власності відповідачів, договір поруки № PLRLG НОМЕР_1 від 11.04.2008 р. з ОСОБА_21. (а.с.4-15,30,31-32).

Судом встановлено, що 20 жовтня 2008 року між банком ЗАТ КБ „Приватбанк та позичальником ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду, за якою до договору про іпотечний кредит № PLRLG НОМЕР_1 від 11.04.2008 р. було внесено зміни щодо валюти зобовязання та умов і порядку погашення кредиту. На час укладення додаткової угоди залишок заборгованості за договором про іпотечний кредит складав 227848,26грн., що еквівалентно 43649,09 доларів США. Позичальник ОСОБА_4 зобовязався погасити залишок кредиту у доларах США терміном з 20.10.2008р. по 11.04.2019р. включно із сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, погашення кредиту, при цьому щомісяця в період сплати позичальник сплачує відсотки за користування кредитом, погашення кредиту провадиться в строки і відповідно до графіка погашення кредиту, що розраховується згідно залишку заборгованості за кредитним станом на 20.10.2008р., за яким позичальник мав щомісячно сплачувати по 752,71 дол. США до 11 числа кожного місяця (а.с. 36-38, 72-74).

Як вбачається матеріалів справи, а саме копій платіжних документів та витягу з рахунку ОСОБА_4, відкритому у кредитора ЗАТ КБ „Приватбанк (а.с. 78-81, 70- 71), на час розгляду справи в місцевому суді боржником було погашено 60282,88 грн. кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 213 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Так, згідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1976 р. №11 «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції керуючись ч.2 ст. 1050 ЦК України і ч.І ст. 33, ч.І ст.12 закону України «Про іпотеку» вірно дійшов до висновку, проте що вимогу про дострокове повернення ОСОБА_4 кредиту позивач ЗАТ КБ «Приватбанк» не заявляв. Так, згідно вимогам зазначених статей іпотекодержатель ЗАТ КБ «Приватбанк» має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Крім того, місцевий суд зробив висновок, що розмір прострочених боргових зобовязань позичальник, що їх забезпечено іпотекою, є неспівмірним із заставною вартістю квартири - 308050 грн. та обґрунтовано відмовив в задоволені позовних вимог.

Місцевий суд вірно дійшов до висновку, що позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, оскільки районним судом фактів недодержання вимог ст. 203 ЦК України або вчинення додаткової угоди ОСОБА_4 під впливом помилки, обману, насильства або тяжкої обставини по справі не встановлено і суду таких обставин не доведено, тому підстав для визнання -додаткової угоди до кредитного договору недійсною судом не знайдено.Посилання апеляційних скарг представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ЗАТ «Приватбанк» на те, що висновки районного суду є необгрунтовані і не відповідають закону, а саме положенням ст. 213 УПК України не підтверджуються матеріалами справи та не спростовуються доводами скарг.

За таких обставин, рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від «19» листопада 2009 року згідно ст.213 ЦПК України є законним та обґрунтованим.

Отже, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від «19» листопада 2009 року постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Ч

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги Закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк та представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від «19» листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.