АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року м. Дніпропетровськ 25 листопада 2010 року ' м. Дніпропетровськ

Судова колегія

Судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі:

судді-головуючої - ОСОБА_2 суддів - ЧУБУКОВА О . П.

- ОСОБА_3 при секретареві - КОЛЯДА О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Індустріального районного суду у м . Дніпропетровську від 21 червня 2010 року

по цивільній справі за його позовом до ОСОБА_5

про стягнення суми індексації та суми моральної шкоди за несвоєчасне повернення

боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення суми індексації та суми моральної шкоди За несвоєчасне повернення боргу, мотивуючи свої вимоги тими обставинами, що Згідно рішення Індустріального районного суду у м. Дніпропетровську від 05 грудня 2008 року з відповідача на його користь стягнуто матеріальну та моральну шкоду, завдану йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Проте відповідач всіляко ухиляється від виконання рішення суду, а тому він вважає, що відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання і у зв'язку з цим сума спричиненої матеріальної та моральної шкоди підлягає індексації з грудня 2008 року по квітень 2010 року включно. Також підлягає стягненню 3%річних за весь час прострочення виконання зобов'язань.

Сума індексації за зазначений період часу складає 2252грн.- 11коп., а 3% річних за прострочення грошового зобов'язання - 485грн. 82коп.

Невиконанням рішення суду йому завдано моральну шкоду у розмірі 547грн.7 9кол.

Оплата послуг нотаріуса за оформлення довіреності 150грн.

Рішенням Індустріального районного суду у м. Дніпропетровську

від 21 червня 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про стягнення суми індексації та суми моральної шкоди за несвоєчасне повернення боргу, - відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач просить зазначене рішення скасувати, посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував, що правовідносини між сторонами виникли не у зв'язку з порушення договірних правовідносин, на підставі рішення суду, від виконання ЯКОГО відповідач всіляко ухиляється.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд послався на те, що Згідно ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач, як на правову підставу своїх вимог, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов1язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, як зазначає суд першої інстанції, вищезазначена норма за своєю юридичною природою стосується зобов' яа&нь, які брали сторони за зобов'язаннями, тобто стосується договірних правовідносин.

У правовідносинах, які виникли між сторонами у справі, мають місце позадоговірні зобов'язання: відшкодування шкоди, - а тому ст.625 ЦК України на ці правовідносини не розповсюджується.

Однак погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи і суд неправильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до вимоги ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалена па основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як ка підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені з судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач всіляко ухиляється від виконання рішення суду, яким його зобов' язано грошима відшкодувати спричинену його протиправними діями позивачу матеріальну та моральну шкоду і саме в таких випадках такі правовідносини регулюються ст. 625 ЦК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позивач мав законне право на звернення до суду з зазначеним позовом, доводи його апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та скасування рішення і ухвалення нового про задоволенкя позовних вимог.

Проте зазначені позовні вимоги піддягають задоволенню частково у зв'язку за недоведеністю позизачам спричинення йому відповідачем його умисним ухиленням від виконання рішення суду моральної шкоди.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314 та 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду у м. Дніпропетровську від 21 червня 2010 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 задовольнити частково:

стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 2738грн. 92коп.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити .

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його оголошення і з цього ж дня може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Суддя-головуючий :