Рівненський міський суд Рівненської області
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2010 pоку м.Рiвне
Рiвненський мiський суд в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Філіпової І.М.,
представника ПАТ «Універсал Банк» ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному
справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «Універсал Банк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору задоволенню не підлягає.
Судом також встановлено, що взяті на себе за кредитним договором зобовязання ОСОБА_3 належним чином не виконувала, що призвело до утворення простроченої заборгованості.
Відповідно до п.6.6. кредитного договору, у разі невиконання боржником умов договору, позивач має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та нараховані відсотки за користування кредитом.
Враховуючи те, що вказані розрахунки проведені позивачем у відповідності до вимог та положень кредитного договору, вони приймаються судом до уваги.
Разом з тим, суд прийшов до висновку, що позов ПАТ «Універсал Банк» необхідно задовольнити частково, відмовивши в частині стягнення підвищених відсотків у сумі 7087 грн 51 коп, які, по своїй природі, є тотожними неустойці, як одного з виду забезпечення виконання зобовязання, передбаченого ст.549 ЦК України.
Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, що мають істотне значення.
З пояснень відповідача та наданих нею письмових доказів слідує, що неналежне виконання нею зобовязань за кредитним договором було обумовлене рядом сімейних та інших обставин, повязаних з тяжкою хворобою її матері, дорожньо-транспортною пригодою, в яку потрапила відповідач у 2009 році разом з членами своєї сімї.
Враховуючи вказані обставини як такі, що мають істотне значення, а також положення ч.3 ст.551, ст.617 ЦК України, суд вважає необхідним не стягувати з відповідача підвищені відсотки.
Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 про визнання кредитного договору недійсним, суд визнає їх безпідставними та недоведеними.
В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що позивач не мав права надавати кредит в іноземній валюті, оскільки не мав індивідуальної ліцензії на це.
З указаними твердженнями суд погодитися не може, оскільки вважає їх безпідставними.
Відповідно до підпункту «в» п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет КМУ) надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті потребують індивідуальної ліцензії лише в тих випадках, коли терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.
Однак, на сьогоднішній день законодавством не визначено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті.
Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті, згідно з вимогами ст.5 Декрету КМУ, є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку, та письмового дозволу Національного банку України.
Позивачем суду надано копії банківської ліцензії № 92 від 07 грудня 2007 року, виданої позивачу НБУ на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п.п.5-11 ч.2 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та дозволу № 92-1 від 07 рудня 2007 року, виданого НБУ на право здійснення операцій, визначених п.1-4 ч.2 та ч.4 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що здійснення позивачем кредитних операцій у іноземній валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України, а видача ним відповідачу кредиту в іноземній валюті без індивідуальної ліцензії є правомірною.
Посилання відповідача на те, що при укладенні кредитного договору їй не було надано повної інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредитного договору, а також на те, що цей договір укладений на вкрай невигідних для неї умовах, з порушенням принципів справедливості, розумності і добросовісності, на думку суду, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставинами жодними доказами відповідачем не доведені.
На пiдставi ст.ст.192,203,509,526,549,551,610,611,612,617,1046,1048,1049, 1050,1052,1054 ЦК Укpаїни, керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,223,292,294 ЦПК України, суд, -
Позов публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В зустрічному позові ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 10 грудня 2010 року.

Cуддя: