Добропільський міськрайонний суд Донецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області у

складі:

головуючий суддя Лаврушин О.М.

за участю секретаря Верній М.Г.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4 і ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4 і ОСОБА_6С, про витребування майна з чужого незаконного володіння.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і пояснив, що з 2007 року він став проживати в м.Добропілля з відповідачкою - своєю колишньою дружиною.

В квартиру відповідачки він перевіз свої речі які придбав працюючи в Росії, а саме: телевізор ..THOMSON", пилосос LG. та персональний комп"ютер. а також залишив свій паспорт громадянина України.

Коли життя з відповідачкою не склалося він став проживати окремо і неодноразово звертався до відповідачки з проханням повернути його речі, але вона відмовлялася.

До теперішнього часу вказані речі знаходяться у відповідачки, тому він просить суд витребувати у відповідача його майно, а саме телевізор ..THOMSON", пилосос LG. персональний компьютер, а також свій паспорт громадянина України.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала і підтвердила, що речі позивача до теперішнього часу знаходяться у відповідачки.

Третя особа ОСОБА_6 позов підтримав і надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Відповідачка позов не визнала і пояснила, що дійсно з 2007 року проживала разом з позивачем у своїй квартирі куди позивач приніс телевізор, пилосос, персональний комп*"ютер.

Але, у вересні 2009 року коли вона знаходилась на стаціонарному лікуванні позивач маючи власні ключі від її квартири забрав спірні речі і вивіз їх до свого місця проживання.

Також представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову на тій підставі, що згідно рішення Добропільского міського суду від 1996 року позивача було визнано безвісно відсутнім і до теперішнього час/ він не звернувся до суду про скасування цього рішення, то б то немає права для звернення до суду.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст.317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Сторонами не оспорюється що під час спільного проживання в квартирі відповідачки знаходилося майно позивача, а саме телевізор ..THOMSON", пилосос LG. та персональний комп"ютер.

За заявою позивача про викрадення його паспорта відповідачкою, працівниками Добропільського МРВ міліції було проведено перевірку, але факт крадіжки паспорта відповідачко встановлено не було, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.15) та поясненнями дільничого інспектора міліції ОСОБА_8 допитаного в якості свідка в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_9 яка є рідною сестрою позивача підтвердила факт сумісного проживання позивача з відповідачкою, і в судовому засіданні пояснила, що позивач привіз з Росії телевізор, пилосос і персональний компьютер.

Ці речі знаходилися у відповідачки і до теперішнього часу вона їх не повернула.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона бачила як позивач виносив з квартири відповідачки коробку, сумки а у вузлі був нібито телевізор. Всі речі позивач погрузив в таксі і уїхав.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що відповідачка в період знаходження її на стаціонарному лікуванні запросила її до себе в квартир).

Увійшовши в квартиру відповідачка сказаіа, що пропав телевізор, пилосос і персональний комп"ютер.

Після цього відповідачка подзвонила своєму сину, розказала йому про відсутність речей і попросила змінити замок на вхідних дверях.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона була свідком того як позивач виносив з квартири свої особисті речі.

Свідок ОСОБА_1 пояснив, що сторони по справі є його батьки.

Дійсно деякий час з 2007 року батьки проживали разом.

Зі слів матері йому стало відомо, що батько забрав з її квартири телевізор, пилосос і персональний компп"ютер.

Йому також відомо, що в квартиру матері часто проходили сторонні люди які казали, що його батько їм заборгував гроші.

Тих речей які позивач просить витребувати, в квартирі матері немає і де вони знаходяться йому невідомо.

Посилання представника відповідача на те. що позивача було визнано безвісно відсутнім і він до теперішнього часу не звернувся до суду про скасування цього рішення як підставу для відмови в задоволенні позову не грунтуються на законі, оскільки визнання громадянина безвісно відсутнім не позбавляє його дієздатності та особистих прав, в тому числі і права для звернення до суду.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що в судовому засіданні позивач не надав доказів які б підтвердили факт незаконного володіння його речами відповідачкою, а навпаки його вимоги в цій частині спростовуються поясненями свідка ОСОБА_10 яка бачила як позивач у відсутність відповідачки виносив з її квартири речі (коробку, вузол ніби то з телевізором, сумки) і поклавши їх в таксі уїхав.

Суд також дає критичну оцінку поясненням третіх осіб, які є дітьми позивача і проживають з ним разом.

Отже, допитавши свідків які не заінтересовані в цій справі, та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають оскільки позивач не має права вимагати у відповідача повернення майна яким він не володіє.

Керуючись ст.ст.317 ЦК України, ст.ст.212-215,60 ЦПК України; суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_4 і ОСОБА_6, про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошена в судовому засіданні 20 квітня 2010 року.

Рішення в повному обсягу складено 22 квітня 2010 року.

На рішення може бути подано апеляцію в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження яка може бути подана протягом десяти днів з дня складання рішення в повному обсягу.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий

Суддя О.М. Лаврушин