Справа №2-9941-2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 грудня 2010 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Писанець Н.В.

при секретарі Іванової В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та стягнення суми та зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Красноармійського міськвиконкому, Красноармійське відділення №1 Донецької обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4» про поділ спільного майна подружжя та стягнення сум, -

В С Т А Н О В И В :

16.08.2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя та стягнення суми.

На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що з 22.03.1997 року уклав шлюб з відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 111. Шлюб між позивачем та Відповідачем розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 05.03.2010р., що набуло чинності 16.03.2010р. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає разом з ним позивачем по справі, а з відповідачки рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 25.08.2010р. стягнуті аліменти на його користь на утримання доньки ? частину заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення набуло чинності 07.09.2010р. Під час перебування у шлюбі Позивач та Відповідачка, у січні 2002р., набули майно, яке є їхньою спільною власністю, а саме будинок, розташований за адресою: м.Красноармійськ, вул. Товстого, будинок 66, що підтверджується договором купівлі-продажу від 18.01.2002р. Також, під час шлюбу, ними з відповідачкою були зроблені поліпшення до будинку. А саме: проведений газопровід вартістю 12000,00 грн., водопровід вартістю 1000,00 грн., ворота вартістю 1500,00 грн., забір 1500,00 грн., душ та туалет во дворі будинку 1000,00 грн., парадні двері 1000,00 грн., пластикові вікна 6 штук загальною вартістю 7000,00 грн., ремонт у ванній кімнаті та коридорі 10000,00 грн. Загальна вартість поліпшень склала 35000,00 грн.

На теперішній час відповідачка у добровільному порядку відмовляється поділити майно, у зв»язку із чим він просить суд поділити майно, що є їх з відповідачкою спільною сумісною власністю, виділивши йому ? частину житлового будинку з усіма будівлями та спорудами та визнати право власності на них, стягнути з відповідачки ? частину вартості поліпшень у сумі 17500,00 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач підтвердив заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. А також позивач зазначив, що дійсно гроші на купівлю спірного будинку дала мати відповідачки ОСОБА_6, які вона отримала від продажу свого власного будинку, але він позивач половину його вартості їй з часом віддав, тому вважає будинок їх з відповідачкою спільною сумісною власністю.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у заявленому обсягу.

Відповідачка у судовому засіданні та її представник з позовними вимогами не погодились, подавши при цьому зустрічний позов до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Красноармійського міськвиконкому, Красноармійське відділення №1 Донецької обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_4» про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та стягнення сум. На підтвердження позовних вимог пояснила, що дійсно з відповідачем ОСОБА_1 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 22.03.1997 року по16.03.2010р. Вважає вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на ? частину житлового будинку з усіма будівлями та спорудами, а також стягнення з неї половини розміру вартості поліпшень необґрунтованими за тих підстав, що відповідач не мав відношення до купівлі цього майна, матеріально, оскільки на той момент не мав достатнього заробітку для його придбання, оскільки сплачував кошти банківським установам у рахунок погашення кредитів. Будинок купувала за свої особисті кошти її мати ОСОБА_6, гроші у неї були від продажу будинку за адресою: м.Красноармійськ, вул.Павлова, буд.1а. Також зазначає, що окрім спірного будинку та поліпшень, за час шлюбу ними був придбаний автомобіль «Шевроле-Авео 5481», вартістю 82000,00 грн. у кредит, оформлений у ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» на ім»я відповідача, який до теперішнього часу знаходиться у власності відповідача, за час шлюбу вони разом сплатили у рахунок погашення кредиту 43000,00 грн. Також, за час шлюбу ними було придбано наступне майно, яке вона просить залишити у власності відповідача, а саме: програвач ДВД «Панасонік» вартістю 1000,00 грн., пилосос «Самсунг» вартістю 935,00 грн., кахель у кількості 23 кв.м вартістю 2300,00 грн., пральна машинка «Самсунг» вартістю 2950,00 грн., телевізор «Самсунг» вартістю 1300,00 грн., автомобільна магнітола «Піонер» вартістю 1000,00 грн., сигналізація автомобільна вартістю 1200,00 грн., тоніровка вікон вартістю 600,00 грн., велосипед спортивний вартістю 1000,00 грн., шлакоблок 150 шт. вартістю 900,00 грн., ноутбук «Тошиба» вартістю 5764,00 грн., м»які меблі вартістю 2500,00 грн., кухонний гарнітур вартістю 1700,00 грн. А загалом вартість майна складає 71649,00 грн. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні первісного позову ОСОБА_1, визнати за нею право власності на спірний будинок № 66 з поліпшеннями та прибудинковою територією по вул.. Товстого м. Красноармійська Донецької області, зобов»язати відповідача сплатити на її користь різницю між вартістю майна, яке залишається у його власності та витратами на поліпшення будинку у розмірі 18324,50 грн. А також стягнути понесені судові витрати.

Представник третьої особи ВАТ «РайффайзенБанк Аваль» у судовому засіданні підтвердила наявність договірних відносин між ним та ОСОБА_1 по кредитним зобов»язанням у зв»язку з придбанням автомобілю «Шевроле Авео» та повідомила про суму залишку та вчинені внески. Просить суд вирішити справу на свій розсуд.

Представник третьої особи Орган опіки та піклування Красноармійського міськвиконкому в судовому засіданні висловила думку про задоволення первісних вимог позивача ОСОБА_1, відмовивши у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, оскільки таке рішення буде відповідати інтересам їх дитини.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третіх осіб ВАТ «РайффайзенБанк Аваль», Орган опіки та піклування Красноармійської міської Ради підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між Позивачем та Відповідачем з 22.03.1997 року укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 111. Шлюб між позивачем та Відповідачем розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 05.03.2010р., що набуло чинності 16.03.2010р.

Таким чином, будинок за адресою: м.Красноармійськ, вул. Товстого, 66, автомобіль «Шевроле Авео» та інше майно було придбано у період шлюбу сторін.

За проясненнями свідка ОСОБА_6, вона є матір»ю відповідачки ОСОБА_2 та у січні 2002р. нею був проданий власний будинок за адресою: м.Красноармійськ, вул.Павлова, буд.1а. Гроші від продажу вона хранила деякій час у своїх друзів подружжя ОСОБА_7, яким казала, що бажає на виручені кошти купити будинок для дочки ОСОБА_2, що нею й було зроблено. Будинок купувала саме вона у ОСОБА_8, під час передачі коштів були присутні подружжя ОСОБА_7, та сторін по справі, а також нотаріуса. Після покупки будинку, останній ніяких коштів їй не віддавав, тому вважає спірний будинок особистою власністю її дочки.

За поясненнями свідка ОСОБА_7, його знайома ОСОБА_6, у січні 2002 року продавала свій будинок, гроші деякій час хранила у них вдома, а потім вона купила будинок для своїй дочки ОСОБА_2, й на оформлення угоди до нотаріуса вони їздили разом на їх автомобілі.

Аналогічні пояснення надала свідок ОСОБА_9

За поясненнями свідка ОСОБА_8, у січні 2002 року він продавав свій будинок, розташований за адресою: м.Красноармійськ, вул. Товстого, 66. Його придбала у нього ОСОБА_6, передавала гроші йому саме вона, але у договорі купівлі-продажу покупцем зазначена ОСОБА_2 лише за проханням ОСОБА_6

За поясненнями свідка ОСОБА_10, вона є матір»ю позивача ОСОБА_1 та їй відомо з його слів, що він сплачував своїй тещі на той час ОСОБА_6 гроші за придбаний нею будинок.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Також, як роз»ясніє Пленум Верховного Суду України, п.п. 23,24 постанови № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг майна, наявність його на час ведення спільного господарства, з»ясовувати джерела та час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у 3-х осіб.

Згідно до статті 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Стаття 62 Сімейного кодексу України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід,

дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням

суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним факт придбання ОСОБА_6 на користь своєї доньки ОСОБА_2, за власні кошти спірного будинку за адресою: м.Красноармійськ, вул. Товстого, 66. Дана обставина підтверджується як поясненнями самої ОСОБА_6, відповідачкою ОСОБА_2 та самим позивачем ОСОБА_2 , так і свідків ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Посилання позивача по первісному позову та відповідача по зустрічному ОСОБА_1, як на доказ своєї грошової участі у придбанні будинку, на свої пояснення у судовому засіданні щодо подальшої виплати частини вартості будинку ОСОБА_6 та пояснення свідка ОСОБА_10 - не знайшли підтвердження у судовому засіданні та спростовуються зібраними по справі доказами.

Як було встановлено в судовому засіданні, ноутбук «Тошиба», м»які меблі, кухонний гарнітур, софа, велосипед спортивний, шлакоблок, зазначені у переліку майна, що підлягає поділу, сторонами, вже не було в наявності, а тому підлягає виключенню з загального переліку майна та поділу не підлягає.

Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Так, в судовому засіданні сторони дійшли згоди щодо залишення за позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 автомобіля «Шевроле Авео 5481», програвача ДВД «Панасонік», пилососу «Самсунг», кахель у кількості 23 кв.м, пральної машинки «Самсунг», телевізора «Самсунг», автомобільної магнітоли «Піонер», сигналізації автомобільної. А також сторонами не оспорюється перелік вчинених поліпшень до будинку та їх вартість.

Таким чином, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на будинок № 66 по вул.. Товстого м. Красноармійська та стягнення суми вартості поліпшень та судових витрат є законними та такими, що підлягають частковому задоволенню. А саме у частині визнання права власності на спірний будинок та стягнення суми вартості майна, що залишилось у власності ОСОБА_1, з урахуванням майна, що є у наявності на час розгляду справи у судовому засіданні у сумі 17500,00 грн. Основні ж позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та виділ йому ? частини житлового будинку та визнання права власності на них, а також відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають.

Стосовно відшкодування позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_2 понесених судових витрат, які складаються з оплати правової допомоги адвоката, та витрат по сплаті державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, суд визнає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України, витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката несуть сторони. Будь-яка матеріальна вимога щодо оплати праці адвоката має бути аргументованою та виходити з обґрунтованості вартості послуг правового характеру, наданих адвокатом. Також, розмір вартості послуг адвоката підтверджений наявними у матеріалах справи угодами та довідками про сплату позивачкою на користь адвоката внесків. У даному випадку в матеріалах справи є договір порука про надання юридичної допомоги та смета про внесення ОСОБА_2В на користь представника ОСОБА_11 2000,00 грн. Враховуючи частковість задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд вважає можливим стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000.00 грн.

Також, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають частковому стягненню понесені судові витрати відповідно до частини задоволених позовних вимог, а саме витрати на сплату державного мита у розмірі 500,00 грн. та витрати на сплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.328, 62, 65 ЦК України, ст.ст.3, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 62 СК України, Пленумом Верховного Суду України, п.п. 23,24 постанови № 11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у повному обсягу за необґрунтованістю.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Орган опіки та піклування Красноармійського міськвиконкому, Красноармійське відділення №1 Донецької обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_8» задовольнити частково.

Поділити майно подружжя та визнати право власності за ОСОБА_2 на будинок № 6 з поліпшеннями та прибудинковою територією по вул.. Товстого м. Красноармійська Донецької області.

Залишити у власності ОСОБА_1 автомобіль ОСОБА_12 - 5481, програвач ДВД «Панасонік», пилосос «Самсунг», кахель у кількості 23 кв.м, пральна машинка «Самсунг», телевізор «Самсунг», автомобільна магнітола «Піонер», сигналізація автомобільна.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 17500,00 грн. у якості компенсації вартості майна.

Відмовити у задоволенні інших позовних вимог за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя