Справа №22-ц-195 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: Гагіна М.В., Ільченко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: державний нотаріус Шосткинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, про визнання провочину недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2008 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувала тим, що 04 серпня 2003 року внаслідок збігу тяжких обставин змушена була укласти з ОСОБА_2 договір, згідно з яким, як вона вважала, надала письмовий дозвіл на проживання відповідача та його родини у своєму будинку №5 по вул.Леніна у м.Шостка, а відповідач натомість взяв на себе обовязок по догляду за нею та за будинком, забезпечення її їжею, ліками та турботою. У звязку з тим, що в подальшому відповідач її повідомив, що вона уклала договір дарування і будинок їй не належить, просила визнати цей договір недійсним як укладений внаслідок помилки та збігу тяжких обставин.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2009 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування будинку №5 по вул.Леніна у м.Шостка, укладений 04 серпня 2003 року між нею та ОСОБА_2, посвідченим державним нотаріусом Шосткинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

При цьому, він посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Зокрема, зазначає, що суд не обєктивно оцінив докази у справі, а саме висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи, показання свідків, а також надані ним письмові докази, які спростовують висновок експертизи.

Крім того, вказує, що суд мав залишити позовну заяву без розгляду, оскільки вона подана особою, що не має процесуальної дієздатності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

Місцевим судом вірно встановлено і відповідачем не спростовано, що 04 серпня 2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладеного договір дарування, відповідно до якого позивач подарувала, а відповідач прийняв у дар будинок №5 по вул.Леніна у м.Шостка.

Цього ж дня, тобто 03 серпня 2003 року, ОСОБА_2 складено заповіт, згідно якого він заповідає ОСОБА_3 отримане від неї у дар домоволодіння.

ОСОБА_3 зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що позивач просила відповідача приїхати до неї відремонтувати будинок, жити в ньому й доглядати за нею.

З огляду на похилий вік, наявність інвалідності ОСОБА_3 суд визнав поважною причину пропуску строку на звернення до суду за захистом порушеного права.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що позивач не має іншого житла, укладений договір дарування не відповідає її дійсним намірам, оскільки даруючи будинок відповідачу вважала, що останній в обмін на це буде за нею доглядати.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду щодо підстав задоволення позову, оскільки цих висновків суд дійшов при повному і всебічному зясування обставин справи та належній оцінці наявних у справі доказів.

Як вже зазначалось, сторонами у справі не спростовується про укладення договору дарування будинку №5 по вул..Леніна у м.Шостка, а також складання відповідачем на користь позивача заповіту відносно цього ж будинку.

Показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, матеріалами про відмову у порушенні кримінальної справи від 11 липня 2008 року та іншими доказами підтверджуються підстави позову ОСОБА_3 щодо помилкового сприйняття нею дійсного змісту договору від 03 серпня 2008 року.

Оскільки позивач, як людина похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_2, інвалід І групи, та яка не має іншого житла, обдаровуючи відповідача будинком та земельною ділянкою, бажала отримувати за це від ОСОБА_2 догляд та піклування, що суперечить положенням ст.ст.56, 243 ЦК УРСР про безвідплатність договору дарування та є підставою для визнання його недійсним.

Разом з тим, місцевий суд помилково застосував до спірних правовідносин положення ст.ст.223, 239, 235, 717 ЦК України, оскільки договір, що оскаржується, було укладено й виконано 03 вересня 2003 року, а тому відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 16 січня 2003 року) до зазначених правовідносин мають застосовуватись положення ст.ст.56, 59, 227, 243, 244 ЦК УРСР.

Зазначені обставини, у відповідності до положень ч.2 ст.309 ЦПК України, є підставою для зміни мотивувальної частини рішення щодо посилання в ньому на ст.ст.223, 229, 235, 717 ЦК України, а відтак і задоволення у цій частині апеляційної скарги.

В той же час, є необґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо скасування рішення суду й залишення позову без розгляду з огляду на подання такого позову неповноважною особою, оскільки ОСОБА_3 у судовому засіданні 18 вересня 2009 року підтримала поданий її представником ОСОБА_6 позов, а 06 листопада 2009 року позивач особисто підписала зміни до позову щодо його підстав та щодо яких ухвалено судом рішення.

ОСОБА_3 у встановленому законом порядку недієздатною не визнана, а тому є безпідставними і посилання у скарзі на неналежну оцінку судом висновків судово-психіатричної експертизи, оскільки у звязку зі зміною позивачем підстав позову, суд взагалі не давав оцінки цьому висновку.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду та у звязку з цим закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1, ч.2 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2009 року в даній справі змінити, виключивши з мотивувальної частини посилання на ст.ст.223, 229, 235, 717 ЦК України ( в редакції 16 січня 2003 року).

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: