Червоноградський міський суд Львівської області
Справа № 2-561/10
Р І ШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року Червоноградський міський суд Львівської області в

складі:

головуючого- судді Савуляка Р.В.

при секретарі Бицькій М.В. розглянувши у

відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП Тур-Ретур про відшкодування збитків та моральної шкоди внаслідок неналежного надання туристичних послуг,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що у червні 2009 року він з дружиною придбали у відповідача туристичну путівку під назвою Балканський Блюз, яка включала у себе виїздний тур містами Європейських країн, а саме Венеція (Італія), Порторож (Словенія), Опатія (Хорватія), Дубровнік (Хорватія), Будва (Чорногорія), Будапешт (Угорщина), тривалістю з 11 по 22 липня 2009 року.

Також між ним та відповідачем було укладено договір №7704, у якому ПП Тур- Ретур зобовязувався нацати йому належної якості та безпечні туристичні послуги, візове забезпечення на вїзд у країну перебування, та договір №7207, згідно якого туристична фірма повинна була надати йому безпечний та комфортабельний проїзд автобусом євро класу.

У порушення умов зазначених договорів, а також ОСОБА_2 України Про автомобільний транспорт, Про туризм відповідач замість передбаченого автобусу євро класу у м. Львові запропонував їм для подорожі мікроавтобус (бус), до того ж із одним лише водієм, який не мав при собі навіть карти маршруту.

Керівник групи, так званий гід, не володів жодною іноземною мовою, тому пошуком дороги у подорожі займалися самі туристи.

В м. Будва вони прибули із великим запізненням.

На наступний день мали їхати у м. Дубровнік, однак відмовилися від поїздки, так як водій буса не спав майже дві доби.

Після того як водій відпочив, вони вирушили в м. Опатія, однак тричі поверталися у

м. Будва, так як водій не знав дороги.

В кінцевому результаті з м. Будва в м. Опатія добрались на поромі.

18 липня 2009 року вирушили із м. Опатія у м. Венеція, однак у Словенію їх не пропустили, так як оформлені в ПП Тур-Ретур візи не відповідали категорії віз, які дозволяють вїзд у зазначену країну.

Проїжджаючи по зворотній дорозі через місто Будапешт, незважаючи на прохання туристичної групи, бус із туристами не зупинявся у зазначеному місті, хоча таке було вказане як один із пунктів подорожі.

Після повернення у м. Львів він звернувся до відповідача повернути йому та дружині по 358 Євро сплачених за туристичні послуги, однак останній відмовився повертати їм зазначені кошти.

Діями відповідачів, крім матеріальної, йому було спричинено і моральну шкоду.

Відтак просив стягнути із ПП Тур-Ретур в його користь 8123 гривень матеріали шкоди, 15 000 гривень моральної шкоди, витрати на правову допомогу, та судові витрати (а.с.1-4).

У подальшому позивач свої вимоги уточнив (зменшив), так як у добровільному порядку відповідач відшкодував йому 7276 гривень.

Просив стягнути в його користь 874 гривень матеріальної та 15 000 гривень моральної шкоди (а.с.28).

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав покликавшись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснив, що він відчував себе приниженим від того, що відповідач замість комфортабельного автобуса для подорожі запропонував звичайний грузовий бус, який був переобладнаний у так званий мікроавтобус.

По дорозі він переживав за своє життя та життя дружини, так як водій взагалі не орієнтувався по маршруту, їхав без відпочинку та сну, повертаючись із місця на місце.

Коли вони пізно уночі приїхали у готель м. Будва, то зясувалося, що їхні місця у готелі були зайняті і їм стали підшуковувати інший готель.

По маршруті, на кожному митному посту, до них предявлялися притензії, про неправильно оформлені візи. Тому він із дружиною лише думали про те, як у безпеці повернутися до дому.

Коли він став предявляти вимоги до керівництва турфірми з приводу повернення коштів, останні стали погрожувати йому розправою, тому змушений був звертатися за захистом у правоохоронні органи.

Просив позов задовольнити і стягнувши у його користь 874 гривень матеріально: 15 000 гривень моральної шкоди, витрати на правову допомогу та судові витрати.

Залучена в якості третьої особи ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 підтримала, дала пояснення які є аналогічні за змістом поясненням останнього. Крім того, додатково пояснила, що під час екскурсійної подорожу - Балканський Блюз функції гіда у дорозі намагався виконувати водій буса. Особисто вона зауважила, що водій по дорозі виглядав утомленим, бо немав заміни.

Самі пасажири по дорозі виходили із буса і питали перехожих де вони знаходяться.

Ще більше приниженою відчула себе у той час, коли працівники митниці у Солвенії стали звинувачувати їх у тому, що у них не ті візи. Як наслідок, всі туристи піддавалися посиленій перевірці, а в міста Венеція, Порторонж та Будапешт вони так потрапили.

Після приїзду у м. Львів всім туристам повернули кошти, а їм не повернули, ще й нагрубили. Тому чоловік змушений був звернутися із позовом до суду.

Представник відповідача ОСОБА_4 приймав участь при попередньому pозгляді справи у якому позовні вимоги ОСОБА_1 заперечив (а.с.95-97),.

У подальшому, позивач та його представник в судові засідання не зявлялися, просили розглядати справу без їх участі. Крім того, у своїх запереченнях відповідач зазначав, що ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_3 дійсно їздили в екскурсійно-відпочинковий тур Балканський блюз у липні 2009 року.

У розпорядженні туристичної групи був наданий автобус MERCEDES - BENZ SPRINTER д.н.№ВС 3753 ВН, два водії - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Гід перекладач мав обслуговувати групу по місцю організації екскурсій.

За туристичні послуги ОСОБА_1 заплатив 8123 гривень.

Тур був зірваний по причині того, що генеральне консульство Угрощини у місті Ужгород відкриваючи транзитну шенгенську візу, поставила не той тип візи. Тому органи поліції Словенії не пропустили туристичну групу в Італію. Всім учасникам поїздки були повернуті кошти за мінусом консульського збору, у тому числі і сім»ї ОСОБА_1 І

Проживання у готелях Чорногорії та Хорватії, харчування там, проїзд та інші витрати Тур-Ретур взяло на себе.

Позов ОСОБА_8 та його притензії носять споживацьких характер - даром відпочити та й ще одержати винагороду за це.

Щоб задовольнити свої притензі ОСОБА_1 написав скарги у різні інстанції, в результаті чого фірма була деморалізована.

Ще перебуваючи у поїздці, ОСОБА_1 постійно заявляв, що вибє з Тур-Ретур затрачені кошти та моральну шкоду за важку дорогу.

ОСОБА_1 живе і працює у м. Червонограді, його дружина працює у міському суді. У розмові ОСОБА_1 розповідав, що знає всіх суддів, перебуває з ними у добрих стосунках, тому у нього не буде особливих проблем виграти справу.

Вважають, що рішення суду відносно них буде упередженим і будуть його оскаржувати до апеляційного суду (а.с.36, 65, 93-94, 98-99, 103-104).

Вислухавши пояснення позивача та третьої особи, оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити частково із наступних підстав.

В суді встановлено, що у червні 2009 року ОСОБА_1 придбав у відповідача дві туристичні путівки під назвою Балканський Блюз, які включали в себе виїздний тур містами Європейських країн, як-от Венеція (Італія), Порторож (Словенія), Опатія (Хорватія), Дубровнік (Хорватія), Будва (Чорногорія), Будапешт (Угорщина), тривалістю з 11 по 22 липня 2009 року.

Також між сторонами було укладено договір №7704, у якому ПП Тур-Ретур зобовязувався надати позивачу належної якості та безпечні туристичні послуги, візове забезпечення на вїзд у країну перебування, та договір №7207, згідно якого туристична фірма повинна була надати йому безпечний та комфортабельний проїзд автобусом євро класу.

У порушення умов зазначених договорів, а також ОСОБА_2 України Про автомобільний транспорт, Про туризм відповідач не забезпечив належне оформлення віз туристам, в односторонньому порядку зменшив програму маршруту на два дні, виключивши поїздку у м. Порторож, замість передбачуваного автобусу євро- класу надав їм для подорожі мікроавтобус (бус), не забезпечив туристів кваліфікованими гідами-перекладачами, а водії транспортного засобу не знали схеми маршруту.

Зазначене встановлено із пояснень позивача та третьої особи і не заперечуються відповідачами у відзивах на позов.

Те, що туристам програми Балканський Блюз - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 консульством Угорщини були відкриті не ті візи, не звільняє ПП Тур-Ретур від відшкодування моральної шкоди, оскільки саме це підприємство займалася організацією їх відпочинку і мало б знати, які візи необхідні для проїзду через Словенію.

Тому суд доходить висновку, що в результаті порушення відповідачем вимог зазначених договорів, законодавства про автомобільний транспорт та туризм програма туристичної подорожі - Балканський Блюз була зірвана з вини відповідача і останній усвідомлюючи це, повернув туристам затрачені кошти.

Також із матеріалів справи убачається, що відповідач, в ході розгляду справи, повернув ОСОБА_1 7276 гривень, що становить вартість туру, за мінусом консульського збору - 874 гривень, який сплачено у генеральне консультство республіки Угорщина за розгляд документів і не залежно від результату не повертаються.

Тому вимоги позивача про повернення зазначеної суми коштів не можуть бути задоволеними.

В той же час очевидні порушення відповідачем ОСОБА_2 України Про автомобільний транспорт (ст.ст.35,53,56), Про туризм (ст.ст. 1,5,13,15,17,18,20,32,33), Про захист прав споживачів (ст.ст. 1,4,6,10,21-23), при організації та проведенні туристичної подорожі під назвою Балканський Блюз спричинили позивачу моральну шкоду.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Моральна шкода полягає у тому, що ОСОБА_1 було запропоновано один туристичний продукт, на який він погодився і заплатив за це гроші, а видали зовсім інший, при тому у найгіршому його варіанті.

Довготривала туристична подорож європейськими країнами у мікроавтобусі явно не європейського класу із водіями, які не знали куди їхати, практично без гіда, із неправильно оформленими візами, спричинили позивачу моральні страждання.

В позивача ОСОБА_1 дійсно був порушений нормальний уклад життя і це вимогало додаткових зусиль для його організації.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, зокрема те, що відповідач не вибачився перед ним як клієнтом, а останній під враженнями туру потрапив до лікарні із скаргами на головні болі, болі у потиличній ділянці, періодичні болі у серці, лікувався амбулаторно (а.с.23).

Тому у позивача були порушенні нормальні життєві звязки через неможливість активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховується стан здоров»я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що із ПП Тур-Ретур в користь позивача слід стягнути 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди.

Вимоги позивача про стягнення в його користь 15 000 гривень моральної шкоди є завищені, належним чином не мотивовані, тому така сума відшкодування не може бути стягнута.

Згідно квитанції (а.с. 41), ОСОБА_1 оплатив за правову допомогу ПП Юридичний центр захисту прав власників 3003,50 гривень. Зазначена сума, разом із витратами за ІТЗ процесу, в сумі 120 гривень (а.с.27), також підлягає стягненню із відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст. 10,62,212 ІДПК України, ст.22, 23, 1166,1172 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 із наступними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року №5, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із ПП Тур-Ретур в користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень моральної шкоди внаслідок неналежного надання туристичккх послуг, 120 (сто двадцять) гривень за ІТЗ процесу та 3003 (три тисячі три ) гривень 5І копійк витрат за правову допомогу.

У решті вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Савуляк Р.В.