Справа № 2-4481/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Ерсте-Банк» про визнання кредитного договору недійсним та зустрічним позовом Публічного Акціонерного Товариства «Ерсте-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

встановив:

В судовому засіданні представник позивача-відповідача ОСОБА_2 О М. заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просить суд їх задоволити та визнати недійсним кредитний договір з фізичною особою №014/10615/2/12423 від 31 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим Акціонерним Товариством «Ерсте-Банк» в особі ОСОБА_3. Свої позовні вимоги аргументує тим, що зі сторони банку при укладенні даного договору не належним чином проінформовано позивача про всі умови даного договору, такі умови не передбачено в договорі і сам договір укладено всупереч нормам чинного законодавства. На підставі викладеного, просить суд заявлені позовні вимоги задоволити.

Зустрічний позов Публічного Акціонерного Товариства «Ерсте-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості не визнала, просить суд відмовити у його задоволенні посилаючись на ті обставини, що на сьогоднішній день вчинено ряд виконавчих написів приватних нотаріусів по стягненню з ОСОБА_2 О М. заборгованості за кредитним договором та відкриті виконавчі провадження по такому стягненню в м. Рівне державною виконавчою службою. Окрім того, відділом державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 03 березня 2010 року також винесено постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №609 від 21 грудня 2009 року.

Таким чином, ПАТ «Ерсте-Банк» намагається стягнути договірну заборгованість, що вже приведена до стягнення в порядку вчинення виконавчого напису нотаріусом та фактично на сьогоднішній день знаходиться на стадії виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, просить суд в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник відповідача-позивача в ПАТ «Ерсте-Банк» в судовому засіданні заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 О М. не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні посилаючись на ті обставини, що на момент укладення кредитного договору №014/10615/2/12423 від 31 березня 2008 року, позивачу-відповідачу ОСОБА_2 О М. були відомі всі умови, передбачені вищезазначеним кредитним договором Зокрема, 01 квітня 2008 року Банк надав позичальнику (ОСОБА_1М.) кредит в обумовленій сумі, що підтверджується заявою на видачу готівки №10615/88767 від 01 квітня 2008 року та квитанцією №10615/88846 від 01 квітня 2008 року, які долучені до матеріалів цивільної справи. Позичальник при укладенні кредитного договору не заявляв жодної умови до положень договору, які необхідно змінити, розширити, тлумачити або доповнити. Більше того, кредитний договір містить всі необхідні умови, визначені ст.ст.1046-1015, 1052-1055.

На підставі викладеного просить суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за їх безпідставністю.

Зустрічний позов представник відповідача-позивача повністю підтримав, просить суд його задоволити, стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного Акціонерного Товариства «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором від 31 березня 2008 року №014/10615/2/12423 в розмірі 4570,16 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України становить 36469,87 грн. та судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 1100,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з суді; стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Ерсте-Банк» неустойку за кредитним договором від 31 березня 2008 року №014/10615/2/12423 в розмірі 9778,27 доларів США, що згідно курсу Національного Банку України становить 78030,59 грн.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заявлених позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ПАТ «Ерсте-Банк» про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити, а зустрічний позов ПАТ «Ерсте-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід задоволити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 31 березня 2008 року між Відкритим Акціонерним Товариством «Ерсте- Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір з фізичною особою №014/10615/2/12423 (кредит на інвестування в житлове будівництво шляхом участі в ФФБ).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору, кредитор на положеннях та умовах цього договору, надає позичальнику кредит в сумі 78409 доларів США (надалі кредит), зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 20 березня 2025 року (включно), із сплатою 12,00 відсотків річних.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору, додатково, при наданні кредиту позичальник сплачує на користь кредитора комісію за ведення поточного рахунку в розмірі 20 грн.; комісію за зняття готівки з поточного рахунку в розмірі 0,5%.

Відповідно до п.1.3. кредитного договору, повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється позичальником щомісячно відповідно до графіку платежів, наведеного в додатку №1 до цього договору.

Відповідно до п.5.1. кредитного договору, позичальник зобов»язується використати кредит на зазначені у договорі цілі і забезпечити повернення одержаного кредиту, сплату нарахованих відсотків та інших платежів на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п.5.2. кредитного договору, позичальник зобов»язується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу кредитора: щомісячно, до 15 числі (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно з графіком платежів, наведеним в додатку №1 до цього договору, та остаточне погашення отриманого кредиту до 20 березня 2025 року на рахунок, зазначений в п.4.1. цього договору; щомісячно, до 15 числі (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, згідно з Графіком платежів, наведеним в додатку №1 до цього, та при остаточному погашенні кредити сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів на рахунок ВАТ «Ерсте-Банк».

Якщо день погашення кредиту (повністю та/або частково) та відсотків за користування кредитом є неробочим (вихідним, святковим) днем, то Позичальник зобов»язаний сплатити платіж, що підлягає сплаті за кредитом та відсотками за користування кредитом, у наступний робочий день.

Відповідно до п.5.3. кредитного договору, позичальник зобов»язується сплачувати кредитору неустойку, передбачену ст.9 цього договору, за порушення строків повернення кредиту сплати відсотків за кредит, комісій, порушення умов п.5.7. договору.

Відповідно до п.6.5. кредитного договору, ВАТ «Ерсте-Банк» має право достроково вимагати погашення заборгованості позичальника (відповідача) за кредитом або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках порушення умов, які визначаються сторонами як істотні, у тому числі невиконання позичальником (відповідачем) п.5.1., 5.2., 5.6. кредитного договору.

Стягнення заборгованості, згідно умов п.6.5. кредитного договору, здійснюється за рахунок коштів, майна та майнових прав позичальника (відповідача), включаючи забезпечення за кредитним договором, за умовами попередньої (ЗО днів) надсилання відповідної вимоги позичальнику (відповідачу) рекомендованим листом.

Тому, посилання позивача-відповідача ОСОБА_1 та його представника на ті обставини, що Банком при оформленні кредитного договору не проінформовано позичальника (ОСОБА_1М.) про наявні форми кредитування , ненадання інформації про варіанти повернення кредиту, їх частоту і об»єми, про переваги та недоліки запропонованих схем кредитування є безпідставними та недоречними, оскільки на момент укладання кредитного договору та його підписання, позичальник повністю погоджувався з умовами повернення кредиту, не вказав на будь-які порушення його прав та обов»язків.

Що стосується посилання представника позивача-відповідача про надання кредиту в іноземній валюті, що на його думку, суперечить вимогам ст.192 ЦК України, то відповідно до положень ст.ст. 47, 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські установи на підставі банківської ліцензії мають право здійснювати кредитні операції, у тому числі розміщувати залучені кошти від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Стаття 2 вказаного закону визначає банківський кредит, як будь-яке зобов»язання банку надати певну суму грошей, будь-яку гарантію, будь-яке зобов»язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов»язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов»язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Отже, чинне законодавство України чітко визначає правомочність банків та небанківських фінансових установ на підставі відповідних ліцензій надавати кредити та.бути суб»єктом кредитних зобов»язань. Частина перша статті 1054 ЦК України визначає предмет кредитного зобов»язання таким чином, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, виходячи з вищенаведених норм ст.1054 ЦК України, ст.ст. 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», цілком очевидно, що кредит (фінансовий кредит) є зобов»язання, предметом якого є грошові кошти.

Частина перша статті 533 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого, грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Між тим, диспозиція норми частини третьої цієї статті, дозволяє використання іноземною валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Єдиною правовою підставою для здійснення банками та іншими фінансовими установами кредитування в іноземній валюті згідно з ч.2 ст 5 Декрету КМ України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є генеральна ліцензія НБУ, отримана ними у встановленому порядку.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, банки та інші фінансові установи, які у встановленому порядку отримали генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, мають достатні юридичні підстави та законне право для надання резидентам України кредитів в іноземній валюті.

Відповідно до п.1. додатку до дозволу №224-1 від 29 травня 2007 року про перелік операцій, які має право здійснювати ВАТ «Ерсте-Банк», дозвіл №224-1 від 29 травня 2007 року, виданий Національним Банком України виданий ВАТ «Ерсте-Банк», зареєстрованому національним банком України 25 січня 2006 року за номером 303, який має банківську ліцензію за номером 224, видану Національним Банком України 29 травня 2007 року, ВАТ «Ерсте-Банк» уповноважений здійснювати операції, зокрема в іноземній валюті та здійснення операцій з ними.

Що стосується посилання представника позивача-відповідача на наявність виконавчого напису приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 21 грудня 2009 року про звернення стягнення на майно ОСОБА_1 на суму, еквівалентну 80684,23 доларів США, то як пояснили в судовому засіданні і представник позивача-відповідача, і представник відповідача-позивача, будь-яких остаточних процесуальних дій виконавцем напису на даний час не вчинено. Крім того, дана сума заборгованості до розрахунку загального розміру заборгованості по зустрічному позову не включається.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Оскільки в судовому засіданні представник позивача-відповідача заявлені позовні вимоги не довела, а представник відповідача-позивача їх повністю спростував, подавши до суду письмові докази, які були досліджені в судовому засіданні, тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Що стосується зустрічної позовної заяви ВАТ «Ерсте-Банк», то як було встановлено в судовому засіданні, в порушення взятих на себе зобов»язань, позичальник починаючи з 15 грудня 2008 року не виконує умови кредитного договору в частині своєчасного та повного погашення основної суми боргу (тобто суми кредиту) та відсотків за користування кредитом.

Кредит позичальнику було надано на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, ОСОБА_1 передано ВАТ «Ерсте-Банк» в іпотеку на підставі договору іпотеки №014/10615/2/12423/1 від 31 березня 2008 року (надалі - Договір іпотеки), квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до п.3.7. кредитного договору, кредит наданий кредитором, забезпечується також всім належним позичальнику майном, коштами та активами, що належать йому на праві власності не зважаючи на терміни, коли і як вони були придбані, і на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України.

В порядку забезпечення виконання позичальником своїх зобов»язань, між ВАТ «Ерсте-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №014/10615/2/12423/2 від 31 березня 2008 року.

Відповідно до умов договору поруки, поручителем було взято на себе зобов»язання перед ВАТ «Ерсте-Банк» у повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_1 зобов»язань, що випливають з укладеного між ВАТ «Ерсте-Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в тому числі, але не виключно, зобов»язань щодо повернення у встановлений кредитним договором строк суми кредиту, сплати в порядку та строки, визначені кредитним договором процентів за користуванням кредиту та/або комісій, можливої неустойки (пені, штрафів), а також зобов»язань щодо відшкодування ОСОБА_1 витрат ВАТ «Ерсте-Банк», пов»язаних з пред»явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором та збитків ВАТ «Ерсте-Банк», завданих порушенням ОСОБА_1 своїх обов»язків за кредитним договором.

ВАТ «Ерсте-Банк» 29 травня 2009 року направлялось на адресу позивальника повідомлення-вимога про порушення основного зобов»язання з вимогою дострокового погашення заборгованості за кредитним договором. Дана вимога була особисто отримана боржниками, про що свідчать повідомлення про отримання поштового відправлення, однак вимоги банку були залишені без реагування відповідачів

Сума заборгованості за тілом кредиту станом на 05 березня 2010 року становить 74565,40 доларів США.

Відповідно до п.9.1. кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредиту та комісій, передбачених положеннями Кредитного договору, позичальник сплачує кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Відповідно до п.3.1.1. договору поруки, поручитель ОСОБА_2 зобов»язаний протягом десяти робочих днів від дати отримання письмового повідомлення кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобов»язання виконати відповідне зобов»язання шляхом перерахування суми кредиту, несплаченої суми процентів, суми комісій, суми неустойки та витрат кредитора, пов»язаних з пред»явленням вимог і отриманням виконання за кредитним договором, а також збитків кредитора, завданих порушенням позичальником своїх обов»язків за кредитним договором, на рахунки, вказані в повідомленні кредитора.

Відповідно до п.4.1. договору поруки, у разі порушення поручителем вимог п.3.1.1. цього договору, поручитель зобов»язаний сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від суми невиконаного забезпеченого порукою зобов»язання, за кожен день прострочення

Розмір нарахованої пені за договором поруки складає 9778,27 доларів США з розрахунку зобов»язань ОСОБА_2 на десятий день з наступного дня отримання вимоги-повідомлення, яку було отримано особисто 02 червня 2009 року. Таким чином, поручитель не пізніше 13 червня 2009 року повинна була сплатити суму заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, відповідно до розрахунку за порушення ОСОБА_1 строків повернення кредиту та сплати відсотків сума матеріальних вимог до відповідачів станом на 05 березня 2010 року становить 4570,16 доларів США.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч.З ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги ПАТ «Ерсте-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знайшли своє повне підтвердження, є обгрунтованими, доведеними, а тому вони підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки представником відповідача-позивача було сплачено державне мито на користь держави з розмірі 1100,00 грн. згідно платіжного доручення № від 04 березня 2010 року, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. згідно платіжного доручення № від 04 березня 2010 року, рішення прийнято на користь відповідача-позивача, тому дані судові витрати слід стягнути солідарно з позивачів-відповідачів на користь відповідача- позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.526,549, 551,590,612,1049,1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного Товариства «Ерсте-Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Зустрічний позов Публічного Акціонерного Товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного Акціонерного Товариства «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором від 31 березня 2008 року №014/10615/2/12423 в розмірі 4570,16 доларів США (чотири тисячі п»ятсот сімдесят доларів шістнадцять центів США) що згідно курсу Національного Банку України становить 36469,87 грн. (тридцять шість тисяч чотириста шістдесят дев»ять гривень вісімдесят сім копійок) та судові витрати по справі, а саме сплачене державне мито в розміри 100,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Ерсте Банк» неустойку за кредитним договором від 31 березня 2008 року №014/10615/2/12423 в розмірі 9778,27 доларів США (дев»ять тисяч сімсот сімдесят вісім доларів двадцять сім центів США), що згідно курсу Національного Банку України становить 78030,59 грн. (сімдесят вісім тисяч тридцять гривень п»ятдесят дев»ять копійок).

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий :