Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
Справа № 2-552/10
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 березня 2010 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ковальової Т.Г.,

при секретарі Шульзі Ю.В.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської районної державної адміністрації Чернігівської області про зобов*язання прийняття рішення,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов'язати Ніжинську районну державну адміністрацію в особі її голови прийняти розпорядження про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо передачі у довгострокове тимчасове користування (оренду) строком на 49 років земельної ділянки площею 0,15 га під будівлі і споруди, що належать їй на праві власності і знаходяться в адмінмежах Малокошелівської сільської ради в с. Мала Кошелівка по вул. Шевченка, 101, для рекреаційних потреб з метою розширення існуючої короткострокової зони відпочинку, посилаючись на те, що вона звернулася до Ніжинської районної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на розробку вказаного проекту, але одержала відмову від відповідача, оскільки розпорядженням Кабміну «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» від 10 квітня 2008 p. N 610-р було зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

України року. вона набула право власності на нежитлову будівлю «Закусочна» в Ніжинському районі, с. Мала Кошелівка, вул. Шевченка, буд. 101, яке вона зареєструвала в Ніжинському МБТІ, що підтверджується витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 06.11.2009 р. за № 24369734, та згідно договору оренди від 23.03.2006 р. за № 210 їй було передано в оренду земельну ділянку розміром 0,10 га на 49 років з цільовим призначенням для традиційних народних промислів і підприємницької діяльності. Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та змін їх призначення, і згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без змін її цільового призначення.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_2 підтримав позов за обставин, викладених в позовній заяві, і пояснив, що відповідно до ст.52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» у формі розпоряджень видаються не акти нормативного характеру, а акти з організаційно- розпорядчих та інших поточних питань, а також до теперешнього часу не виконано останній пукт вказаного розпорядження щодо подання у триденний строк Кабінетом Міністрів пропозиції до Верховної ради про внесення змін до Земельного та Лісового кодексів стосовно удосконалення процедури розпорядження ділянками.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні висловив думку про законність позовних вимог позивачки, але з урахуванням діючого розпорядженням Кабміну від 10 квітня 2008 p. N 610-р і того, що вони як органи виконавчої влади, повинні виконувати вказане розпорядження, у вирішенні даного спору послався на розсуд суду, прийнявши до уваги, що питання ставиться не про передачу земельної ділянки у власність або оренду, а тільки про надання дозволу про розробку проекту землеустрою.

Відповідно до відповіді голови райдержадміністрації від 22.02.2010 року на ім*я позивачки він визнає наявність всіх підстав для надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою, але у зв*язку з існуванням розпорядження КМ України від 10 квітня 2008 року вважає це неможливим (а.с.5).

Заслухавши представників сторін та дослідивши усі докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги законні, обгрунтовані і підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 18 Лісового кодексу України, яка передбачає, що об'єктом тимчасового користування можуть бути всі ліси, що перебувають у державній, комунальній або приватній власності, як довгостроковому - терміном від одного до п'ятдесяти років, так і короткостроковому - терміном до одного року, тобто передбачено право передавати в довгострокове тимчасове користування земельні ділянки для певних потреб.

Довгострокове тимчасове користування лісами державної та комунальної власності здійснюється без вилучення земельних ділянок у постійних користувачів лісами на підставі рішення відповідних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з постійними користувачами лісами та органом виконавчої влади з питань лісового господарства .

В даному випадку заявлена вимога про розробку проекту землеустрою з наміром у подальшому отримати на законних підставах земельну ділянку для рекреаційних потреб, що відповідає вимогам ст. 18 ЛК України та ст.ст. 50 і 51 ЗК України, які передбачають, що до земель рекреаційного призначення належать землі, які використовуються для організації відпочинку населення, туризму та проведення спортивних заходів, земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів, земельні ділянки, зайняті територіями будинків відпочинку.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст.52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» у формі розпоряджень видаються не акти нормативного характеру, а акти з організаційно- розпорядчих та інших поточних питань, а також до теперешнього часу не виконано останній пукт вказаного розпорядження щодо подання у триденний строк Кабінетом Міністрів пропозиції до Верховної ради про внесення змін до Земельного та Лісового кодексів стосовно удосконалення процедури розпорядження ділянками, які регламентують земельні правовідносини і мають вищу юридичну силу як прийняті Верховною радою закони.

Посилання відповідача як на підставу у відмові надання дозволу на розробку проекту землеустрою нарозпорядженням Кабміну «Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» від 10 квітня 2008 p. N 610-р, згідно якого було зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, безпідстане, так як питання ставиться не про передачу земельної ділянки у власність чи оренду, а тільки про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, що не тягне за собою беззаперечного набуття позивачкою будь-якого права на вказану ділянку.

Керуючись ст. 18 ЛК України, ст.ст. 50,51 ЗК України, ст.52 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», ст.ст. 60, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Зобов'язати Ніжинську районну державну адміністрацію Чернігівської області в особі її голови прийняти розпорядження про надання дозволу на розробку проекту землеустрою ОСОБА_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо передачі у довгострокове тимчасове користування (оренду) строком на 49 років земельної ділянки розміром 0,15 га. під будівлі і споруди, що належать їй на праві власності, в адмінмежах Малокошелівської сільської ради в с. Мала Кошелівка по вул. Шевченка ,101 для рекреаційних потреб з метою розширення існуючої короткострокової зони відпочинку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.