Справа №22-ц-4246/10 Суддя-доповідач - Хвостик
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Попруги С.В.,

суддів - Хвостика С.Г., Криворотенка В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 16 серпня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Приватбанк», треті особи: Зарічний відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції, акціонерне товариство «ОТП банк», про визнання права власності, виключення майна з акту опису і зняття арешту,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 16 серпня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповноту зясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду від 16 серпня 2010 року та постановити нове про повне задоволення його вимог.

При цьому, в обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що суд помилково вважав, що між сторонами не відбувся договір купівлі-продажу автомобіля і відповідно, у нього не виникло право власності на автомобіль, оскільки обставини щодо цього підтверджуються як розпискою про передачу грошей, так і нотаріально посвідченою довіреністю. Тому вважає, що у суду не було підстав для відмови в задоволенні позову, так як право власності на спірне майно у нього виникло з 16 квітня 2008 року, тобто з дня укладення договору купівлі-продажу автомобіля, у звязку з чим з його автомобіля має бути знятий арешт, накладений виконавчою службою за борг відповідача ОСОБА_2 і це майно має бути виключено з акту опису.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1 про задоволення апеляційної скарги, пояснення представника третьої особи виконавчої служби ОСОБА_3 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу потрібно відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є власником автомобіля марки ЗАЗ-Деу, 2004 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами) Y6DT680, номер державної реєстрації ВМ 2481АА, що вбачається із свідоцтва про реєстрацію цього транспортного засобу (а.с.41).

16 квітня 2008 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 нотаріально оформлену генеральну довіреність на керування та розпорядження автомобілем марки ЗАЗ-Деу, номер державної реєстрації ВМ 2481 АА (а.с.6). Цього ж дня, як зазначено у розписці від 16 квітня 2008 року, відповідач отримав від позивача 25000 грн. за вказаний автомобіль, підтвердивши, що між ними укладено угоду (а.с.7).

19 жовтня 2009 року державний виконавець Зарічного ВДВС Сумського міського

управління юстиції наклав арешт та склав акт опису на автомобіль марки ЗАЗ-Деу, номер державної реєстрації ВМ2481АА, за борги ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Приватбанк». (а.с.21-22).

Також, як вбачається з матеріалів справи, спірний автомобіль на підставі договору застави від 16 серпня 2004 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», перебував у заставі із забороною його відчуження, термін дії обтяження на це нерухоме майно встановлювався до 15 серпня 2009 року, а у особливих примітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СІС № 246525 від 14 серпня 2004 року також містяться записи «Кредит. Відчуження заборонено» (а.с.6,45).

На думку колегії суддів, вищевказані обставини справи повно і всебічно зясовані місцевим судом на підставі досліджених доказів, зокрема, достатньої кількості письмових доказів, вірно визначено предмет спору та зміст правовідносин між сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на автомобіль, виключення його з акту опису та зняття арешту, місцевий суд виходив з відсутності підстав для задоволення позову, оскільки довіреність на право користування та розпорядження вказаним рухомими майном і розписка про отримання грошей за цей автомобіль не є доказом для підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу автомобіля.

Крім цього, арешт спірного рухомого майна, накладений органом державної виконавчої служби, був проведений в порядку примусового виконанням рішення Зарічного районного суду м. Суми від 06 листопада 2008 року про стягнення з ОСОБА_2, як власника цього автомобіля, 26017 грн. 33 коп. боргу на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з п.3 ч.1 ст.208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу, належить вчиняти у письмовій формі.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1338, якою затверджені Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), згідно з п. 2 яких вони є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб.

Згідно із п. 8 Правил реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника, поданої особисто, і документів, що посвідчують його особу, правомірність придбання транспортного засобу та ін. Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться.

Відповідно до п.4 зазначених Правил, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документа, що посвідчує його особу.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вважав, що ОСОБА_2, не знявши спірний автомобіль з реєстрації в органах ДАЇ та не вчинивши дій по підготовці до його продажу,вважав себе власником автомобіля, а обставини щодо видачі ним довіреності на імя ОСОБА_1 на право володіння та користування автомобілем і передача грошей по розписці свідчать про виникнення між сторонами відносин представництва.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо помилковості висновку суду про неукладення між сторонами договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу та виникнення, як вважає позивач, у нього права власності на цей обєкт з моменту посвідчення довіреності, тобто з 16 квітня 2008 року, на думку колегії не є переконливими, оскільки з урахуванням вищевикладених нормативних актів та обставин справи довіреність, видана на його імя, за своїм змістом не є правовстановлюючим документом на право власності на автомобіль.

Посилання апелянта на ухилення відповідача від оформлення договору купівлі-продажу автомобіля та про фактичну відмову від права власності на автомобіль, в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, належно не доведені, тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення судом норм матеріального та процесуального права, що б могли бути підставою для заміни чи скасування рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення Зарічного районного суду м.Суми від 16 серпня 2010 року, як законне і обґрунтоване, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Зарічного районного суду м.Суми від 16 серпня 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: