Апеляційний суд Черкаської області
Справа №22ц-5587/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 57 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_3
СуддівОСОБА_4, ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області та ОСОБА_6 на постанову Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного Фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області про перерахунок і виплату пенсії згідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області та просила визнати неправомірними дії відповідача, повязані з виплатою їй пенсії по інвалідності в розмірі, меншому за встановлений ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; неправомірними дії відповідача, повязані з невиплатою їй додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоровю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, згідно ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобовязати відповідача провести перерахунок і призначити їй пенсію по інвалідності в розмірі шести мінімальних пенсій за віком; зобовязати відповідача призначити їй додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком; зобовязати відповідача підвищувати їй розмір пенсії по інвалідності і додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю у звязку з подальшими підвищеннями розмірів мінімальної пенсії за віком.

В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що відповідач не нараховує та не виплачує їй відповідний розмір пенсії, передбачений Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», чим порушується її право на соціальний захист.

Постановою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області щодо нездійснення перерахунку додаткової пенсії позивачці відповідно до ст.. 50 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_6 відповідно до ст..ст. 50, п.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за 2008 рік.

Зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ОСОБА_6, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії 3 ої групи інвалідності, відповідно до ст..ст. 50, п.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за 2008 рік.

В решті позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційних скаргах, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі., просить скасувати постанову та ухвалити нову про відмову в задоволенні позову, а ОСОБА_6 про скасування постанови та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі підлягає до часткового задоволення, а апеляційна скарга ОСОБА_6 - до відхилення з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачка має статус потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії, є інвалідом 3 групи захворювання, повязаного внаслідок дії іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на ЧАЕС.

Відповідач виплачує позивачці пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як інваліду 3 ої групи, відповідно до ст.. 50 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них повинен був діяти і провести нарахування та виплату пенсій позивачці, виходячи з їх розмірів, встановлених законами України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не постановами Кабінету Міністрів України.

Таких нарахувань і виплат пенсій Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі позивачці не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи, нормам матеріального і процесуального права з огляду на таке.

Так, відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХХІ від 28 лютого 1991 року (далі - Закон).

Нормами ст. 49 цього Закону передбачені пенсії особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорій у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до статті 50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами третьої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.54 Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів третьої групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

За таких обставин правильним і таким, що відповідає закону, є висновок суду першої інстанції, що позивач має право на призначення пенсії у розмірі не нижчому від 6 мінімальних пенсій за віком, на щомісячну додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення даного спору, крім того, це право гарантується ч.2 ст.46 Конституції України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають статті 50 та 54 Закону, а не постанови Кабінету Міністрів України, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також суд правильно не взяв до уваги посилання відповідача на те, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів повинен був встановлювати зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Зі статтей 50 та 54 Закону вбачається, що при визначенні розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене правильним є висновок суду щодо неприйняття до уваги положень ч.3 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим ч.1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання пенсії за віком, як це встановлено статтями 50 та 54 Закону.

Згідно з ч.3 ст. 67 Закону, яка набрала чинності 31 жовтня 2006 року, у разі збільшення визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст.54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Аналіз цієї норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового розміру прожиткового мінімуму і цей перерахунок проводиться з дня встановлення цього мінімуму.

Відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму.

Оскільки пенсія позивачу має визначатись виходячи з мінімальної пенсії за віком, яка встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, то у разі збільшення розміру цього прожиткового мінімуму перерахунок пенсії позивачеві повинен проводитись виходячи з нового розміру мінімальної пенсії за віком.

Тому обґрунтованим також є висновок суду щодо протиправності відмови відповідача у перерахунку пенсій у разі встановлення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і повного відшкодування їм шкоди обґрунтовано не взяті судом до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору.

Проблеми надання бюджетних коштів управлінню пенсійного фонду для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходить за межі заявлених вимог і судом не розглядалося.

Безпідставним є також посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не ухвалював рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Разом із тим судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно трактував і застосував ст. 99 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

З матеріалів справи видно, що позивачка звернулася до суду із позовом 24 листопада 2009 року. В змінених позовних вимогах просить визнати дії відповідача неправомірними за період з листопада 2004 року і вимоги про поновлення строку звернення до суду не заявляла.

З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку про зміну постанови суду в цій частині і визнання дій відповідача неправомірними за період з 24 листопада 2008 року по день звернення до суду 24 листопада 2009 року.

В решті доводи апеляційної скарги Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі правильності висновків не спростовують.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не є суттєвими і не дають підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 304 -1, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області задовольнити частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Постанову Катеринопілського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року змінити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплату пенсії по інвалідності ОСОБА_6 відповідно до ст..ст. 50, п.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, визначених ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 24 листопада 2008 року по 24 листопада 2009 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Катеринопільському районі Черкаської області здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю ОСОБА_6, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інваліду 3 ої групи, відповідно до ст..ст. 50, п.4 ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, визначеної ст.. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 24 листопада 2008 року по 24 листопада 2009 року.

В решті цю постанову залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: підпис

Судді: підписи