Апеляційний суд Кіровоградської області
Головуючий у І інстанції: Циганаш І.А.
Доповідач: Гайсюк О.В
РІШЕННЯ

Іменем України

«21» грудня 2010р.Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді: Белінської І.М., суддів: Гайсюка О.В.,

ОСОБА_1, при секретарі Зінов'євій Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 вересня 2010р.

встановила:

У липні 2009року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Виконавчого комітету Кіровограцської міської ради.

Позивачі зазначили, що вони як подружжя з грудня 1991 року проживають в кімнатах №2 та №3 будинку №6 по вулиці Гагаріна у м. Кіровограді.

Згідно даних ОКП «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» будівля гуртожитку по вулиці Гагаріна,6 в м. Кіровограді зареєстрована за Кіровоградським обласним будівельним трестом.

Згідно письмової віцповіді Управління ЖКГ Кіровоградської облдержацміністрації віцповідно до довідки колективного підприємства «ЖЕК об'єднання «Кіровоградоблагробуд» від 29.07.2008р. за №79 цей гуртожиток перебуває на його балансі з 1967р., але зміни та перереєстрація права власності не проведені.

КП «ЖЕК об'єднання «Кіровоградоблагробуд» є підвідомчою організацією Кіровоградського обласного кооперативного об'єднання по агропромисловому будівництву «Кіровоградоблагробдц».

Оскільки регіональним відділенням Фонду державного майна України по Кіровогрдцській області не виявлено підприємств на балансі яких обліковувався зазначений гуртожиток, що на думку позивачів гуртожиток є державною власністю, а тому підлягає приватизації в порядку визначеному Законом України « Про приватизацію державного житлового фонду».

Позивачі звернулися до комунального підприємства «Правник», на яке покладено функції оформлення документів на передачу квартир у власність громадян з проханням оформити приватизацію кімнат, де вони мешкають та до відповідної комісії виконкому міської ради, але листом за підписом міського голови їм в травні 2009року було повідомлено, що Гуртожиток по вул. Гагаріна.6 до комунальної власності територіальної громади міста не належить.

Без згоди власника гуртожитку передача гуртожитку до комунальної власності можлива лише за рішенням суду.

Посилаючись на ці обставини, позивачі просили суд визначити рішення Виконкому про відмову приватизувати кімнати у гуртожитку незаконним, та зобов'язати виконком учинити дії, направлені на приватизацію їхнього житла.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.10.2009р. до участі у справі у якості співвідповідачів залучено - Обласне кооперативне обєднання по агропромисловому будівництву «Кіровоградоблагробуд» і Колективне підприємство ЖЕК об'єднання «Кіровоградоблагробуд» (а.с.51).

У травні 2010 року позивачі змінили предмет позову, посилаючись на обставини, які зазначили у первісному позові. Позивачі просили зобов'язати Обласне кооперативне об'єднання по агропромисловому будівництву «Кіровоградоблагробуд» та Колективне підприємство «ЖЕК ОКО по агропромисловому будівництву «Кіровоградоблагробуд» безоплатно передати гуртожиток до комунальної власності міста.

Зобов'язати Виконком міської ради прийняти цей гуртожиток до комунальної власності (а.с. 151-158).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08.09.2010р. позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі виконком міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачам в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційного суду представник виконавчого комітету Кіровоградської міської ради доводи скарги підтримав.

Інші особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом її інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 згідно ордеру №29 від 06.12.1991р. була надана для проживання кімната в гуртожитку по вул. Гагаріна,6 в м. Кіровограді на склад сім'ї з 4х чоловік, де він та його сім'я мешкають по цей час (а.с.34- 35).

Але суд належним чином не встановив в чиїй власності чи у чийому відданні знаходиться гуртожиток, хоча з'ясування цього питання має значення для вирішення спору про передачу гуртожитку до комунальної власності.

Суд лише врахував ту обставину, що за даними Обласного бюро технічної інвентаризації будівля гуртожитку зареєстрована за Кіровоградським обласним будівельним трестом, дані про реєстрацію якого на цей час відсутні в Єдиному державному реєстрі (а.с. 12). Але суд не звернув увагу та не дав оцінку тому, що в 1963році Кіровоградський обласний будівельний трест був перейменований в трест «Кіровограджитлобуд», в 1966році - в «Кіровоградсільбуд», а в 1986році, відповідно до наказу Кіровоградського обласного агропромислового комітету №66 від 05.03.1986р. увійшов до системи Кіровоградського обласного кооперативного об'єднання по агропромисловому будівництву «Кіровоградоблагробуд» Постановою правління Кіровоградського обласного об'єднання «Кіровоградоблагробуд» №34 від 21.08.1996р. спірний гуртожиток був переданий в розпорядження і на баланс колективного підприємства ЖЕК об'єднання «Кіровоградоблагробуд», яке створене згідно наказу по обласному кооперативному об'єднанню «Кіровоградоблагробуд» №43 від 17.03.1986р. і входить до складу цього об'єднання.

Згідно Статуту КП «ЖЕК об'єднання Кіровоградоблагробуд» майно, яке належить об'єднанню «Кіровоградоблагробуд» закріплено за ЖЕК на правах повного господарчого відання.

ЖЕК не має права продавати, передавати іншим підприємствам на баланс закріплене за нею майно (а.с.113-136).

Отже, відповідачі КП «ЖЕК обласного кооперативного об'єднання по агропромисловому будівництву «Кіровоградоблагробуд» та ОКО «Кіровоградоблагробуд» на законних підставах володіють спірним гуртожитком.

Задовольняючи вимоги позивачів суд виходив з того, що зазначені відповідачі не мають права власності на гуртожиток, а відсутність передачі гуртожитку до комунальної власності порушує право позивачів на приватизацію житла в гуртожитку.

З таким висновком суду не можна погодитися. Ст.1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що сфера дії цього закону поширюється на гуртожитки, які є об'єктами права державної чи комунальної власності, та гуртожитки, які перебувають у повному господарському віданні чи в оперативному управлінні підприємств, установ, організацій з управління житловим фондом незалежно від форм власності.

Відповідно до ст.3 цього закону всі гуртожитки, на які поширюється дія цього закону підлягають передачі у власність територіальної громади протягом трьох років з дня прийняття цього закону. (Закон набрав чинності з 1 січня 2009р.).

Передача гуртожитків згідно із цим законом у власність територіальних громад здійснюється відповідно до порядку, передбаченого Законом України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» та прийнятих відповідно до нього підзаконних актів, з урахуванням особливостей цього закону.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності» передача об'єктів з державної у комунальну власність здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядних організацій - щодо об'єктів, визначених у абзацах четвертому та шостому частини першої ст.2 цього закону.

Об'єктом передачі відповідно до абзацу 6 ч.І ст.2 вказаного Закону є житловий фонд, що перебуває у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій або не увійшов до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації, у тому числі недовершені будівництва.

Ініціатива щодо передачі може виходити відповідно від органів, уповноважених управляти державним майном. ОСОБА_4 наук, інших аналогічних самоврядних організацій, яким передано в користування державне майно, місцевих органів виконавчої влади, відповідних органів місцевого самоврядування ( ст.З закону).

Передача об'єктів у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюється за наявності згоди відповідних рад, якщо інше не передбачено законом (п.2 ч. 1 ст.4 закону).

Статтею 14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено, що гуртожитки, не віднесені до державного житлового фонду, у тому числі ті, що перебувають у власності господарюючих суб'єктів, утворених у результаті корпоратизації чи приватизації колишніх державних та комунальних підприємств можуть підлягати передачі у власність відповідних територіальних громад згідно з цим законом.

Рішення щодо передачі (або про відмову в передачі) гуртожитку приймає власник гуртожитку або суд за поданням місцевої ради на території якої знаходиться гуртожиток.

З матеріалів справи вбачається, що рішення про передачу гуртожитку до комунальної власності відповідачі не приймали, а тому суд не мав підстав зобов'язувати їх, здійснити передачу. Не можна погодитися із висновком суду щодо покладання на виконком міської ради обов'язків щодо прийняття гуртожитку до комунальної власності, оскільки виконавчі комітети місцевих рад не наділені власними ( не похідними від рад) самоврядними повноваженнями щодо прийняття майна до комунальної власності (ч. 1 ст. 10. п.51 ч.І ст.26, ст. 11,29 Закону України «Про місцеве самоврядування». Ст.5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців», яка передбачає обов'язкове затвердження рішення виконкому з цього питання радою).

Отже, виконком міської ради є неналежним відповідачем в цій справі. Міська рада питання про прийняття гуртожитку до комунальної власності на сесії ради, як того вимагає ч.З ст.14 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» не вирішувала і позов до неї з цього питання не з'являвся.

Також суд не звернув уваги на те, що позивачі не наділені законом суб'єктивним правом заявляти позов щодо примусової передачі до комунальної власності гуртожитку, цим правом наділені органи місцевого самоврядування, місцеві ради (п.19 ч.І ст.18, ч.2 ст.14 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»). Позов позивачів протерічить вимогам ст.З ЦПКУ.

Колегія суддів не встановила порушення прав позивачів обраним ними способом, проте це не позбавляє їх права захищати свої права в судовому порядку, в тому числі і в порядку адміністративного судочинства іншим способом.

Наведене вказує на те, що суд її інстанції неправильно встановив обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вимог позивачів.

Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 вересня 2010р. скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Миколаївни-відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: