Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

06 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Котік Т.С., Троянівської Г.С.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 червня 2010 року, -

встановила:

У липні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку 650 грн. на відшкодування матеріальної та 1000 грн. моральної шкоди, заподіяної внаслідок залиття її квартири АДРЕСА_1. Добровільно відшкодувати спричинену шкоду відповідачі відмовляються, тому просила позов задовольнити. Під час розгляду справи позивачка уточнила та збільшила свої вимоги, просила відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 1661 грн. та понесені витрати за проведення експертизи в сумі 1200 грн. /а.с. 22/.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 червня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1661 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 1000 грн. - моральної шкоди, ЗО грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 59 грн. 50 коп. судового збору та 1200 грн. за проведення експертизи. В задоволенні вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати в частині задоволення про стягнення з нього коштів та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначив, що суд безпідставно дійшов висновку, що затоплення сталося з його вини. Вважає, що моральна шкода стягнута судом необгрунтовано, не наведено жодних розрахунків.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, який підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Встановлено, що 03 липня 2009 року з вини відповідача ОСОБА_2, який є власником квартири АДРЕСА_2 /а.с. 11, 35/, відбулося залиття квартири № 34, що належить ОСОБА_1 /а.с. 31-34/, та розташована в цьому ж будинку поверхом нижче. Наведене підтверджується як поясненнями сторін, так і матеріалами справи /а.с. 1б/.

Так, з акту від 07.07.2009 року вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_1 сталося внаслідок халатного ставлення власників квартири № 38 до сантехнічного обладнання /а.с. 8, 35/.

В листі ТОВ "Керуюча Компанія "КомЕнерго-Житомир" від 19.02.2010 № 259 зазначено, що власники квартири № 38 не зверталися із заявками з приводу несправності системи водопостачання та каналізації /а.с. 48/. Обстеження квартири № 34 проводилося 06.07.2009 року, акт складено 07.07.2009 року, в якому зафіксовано причину залиття квартири.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_2 подав заперечення, в яких позовні вимоги ОСОБА_1 визнав частково /а.с. 9/.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 /його мати/ під час слухання справи

25.01.2010року також позов визнала частково та пояснила, що дійсно 03.07.2009 року квартира ОСОБА_1 була затоплена /а.с. 17/. З цього приводу позивачка викликала працівників міліції. Під час слухання справи ОСОБА_3 пропонувала провести ремонт у квартирі позивачки з метою припинення судового процесу.

ОСОБА_2 в судовому засіданні 08.06.2009 року /а.с. 49/ пояснив, що позов він не визнає, тому що акт від 07.07.2009 року складено за його відсутності. Позивачка зверталася до нього з приводу залиття квартири та вимагала відшкодування збитків. Він погодився, але в меншому розмірі, ніж просила ОСОБА_1

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 220/03.10 від

04.03.2010року /а.с. 24-39/ розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири АДРЕСА_3 внаслідок залиття 03.07.2009 року становить 1661 грн.

Розподіл обов'язків щодо доказування в цивільній справі здійснюється на підставі принципу змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, передбачених цим Кодексом.

Апелянтом ОСОБА_2 не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що залиття квартири позивачки сталося не з його вини. Під час слухання справи ним не було заявлено жодного клопотання про призначення експертизи, допит свідків або витребування додаткових доказів, на підтвердження його пояснень.

За таких обставин, та на підставі наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що залиття квартири ОСОБА_1 сталося з вини ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Згідно із ч. З ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 2, 3 постанови № б від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (з наступними змінами), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Спричинення моральної шкоди позивачка пов'язує із неможливістю тривалий час нормально користуватися квартирою, порушенням нормального режиму життя, небажанням відповідача добровільно відшкодувати спричинену шкоду.

Так, залиття квартири ОСОБА_1 відбулося у липні 2008 року, однак спричинена шкода до цього часу не відшкодована. Необхідність просушки замоклих стін, стелі, підлоги завдали труднощів позивачці, яка перенесла стрес та вимушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

З врахуванням вищевикладеного, конкретних обставин справи, засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позову та правильно визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: