У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючої- судді ОСОБА_1

суддів: Оніпко О.В., Хилевич С.В.

при секретарі Колесовій Л.В.

з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду від 05 листопада 2010 року по цивільній справі за позовом відкритого акціонерного товариства комерційний банк "Надра" (далі ВАТ КБ "Надра") до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 05 листопада 2010 року задоволено вказаний позов. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ВАТ КБ "Надра" заборгованість по кредитному договору в сумі 15 031 грн. 21 коп., судові витрати по справі, а всього 15 301 грн. 52 коп.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права через невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що отримані кредитні гроші за спірним кредитним договором передала ОСОБА_5 під розписку, яка в свою чергу зобовязалася сплачувати кредит перед позивачем.

Вказує, що відносно ОСОБА_5 винесено постанову про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. А тому вважає, що суд першої інстанції зобовязаний був зупинити провадження у даній справі до вирішення кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та залучити її до участі у справі.

Крім того, зазначає, що судом не було досліджено доказів стосовно нарахування банком відсотків та пені за спірним кредитним договором.

За наведених підстав просить рішення Рівненського міського суду від 05 листопада 2010 року скасувати.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ВАТ КБ "Надра", суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про їх доведеність.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази з якими погоджується апеляційний суд, оскільки такі висновки суду ґрунтуються на вимогах цивільного законодавства та здобутих у справі доказах.

Судом встановлено, що 19 вересня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 12/1909/07-85П згідно якого позивач передав, а відповідачка отримала кредит в сумі 8 000 грн. 00 коп. строком до 17 вересня 2010 року, зі сплатою 3% на місяць за користування кредитом.

За умовами п.п. 2.3.2 кредитного договору, позичальник зобов'язалася проводити щомісячне погашення кредиту не пізніше 15-го числа поточного місяця, у розмірі відповідно п.2.3.1 даного договору.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх обов'язків та порушенням зобов'язань за кредитним договором станом на 15 липня 2010 року розмір заборгованості відповідача перед банком становить 15 031 грн. 21 коп., а саме 7 020 грн. 70 коп. залишок основного боргу, 5 986 грн. 10 коп. несплачені відсотки, 1 664 грн. 36 коп. пеня, 360 грн. 00 коп. штраф.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору, позичальник вносить чергові мінімальні платежі по кредиту, визначені у п. 2.3.1 цього договору, щомісячно до 15 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 17 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 15 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми мінімально необхідних платежів, внаслідок чого станом на 17 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 18 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим договором.

Згідно п.п. 4.1, 4.2 кредитного договору, у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п.п. 2.3.2 цього договору, а також у випадку прострочення строку виконання зобовязань Позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений п. 3.3.5 цього договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 2.3.2 цього договору більш ніж на 2 дні позичальник сплачує банку фіксований штраф у розмірі 30 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції був зобовязаний зупинити провадження у даній справі до вирішення кримінальної справи стосовно ОСОБА_5 та залучення її до участі в справі є безпідставними, оскільки саме ОСОБА_6 взяла на себе зобовязання за кредитним договором, яке в порушення закону та умов договору не виконала.

Порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_5, жодним чином не перешкоджало розгляду даної справи, тому підстав для зупинення провадження у даній справі в порядку ст. 261 ЦПК України та залучення до участі ОСОБА_5 у суду не було.

Судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких підстав судова колегія вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону і не вбачає підстав для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 526, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 11, 303, 304, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 05 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Шеремет А.М.

Судді: Оніпко О.В.

ОСОБА_7