РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року Справа №2-272/10

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Моніча Б.С.

при секретарі Юрченко Т.Р.

з участю позивачок ОСОБА_1, ОСОБА_2

їх представника ОСОБА_3

відповідачки ОСОБА_4

її представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Черняхові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2010 року позивачки звернулися до суду із позовом, в якому вказали, що протягом травня 2009 року відповідачка приймала у них молоко на суми 1077,60 грн. та 519,60 грн. В подальшому за прийняте молоко не розрахувалася чим завдала їм майнової шкоди. Також посилалися на те, внаслідок таких неправомірних дій їм завдана і моральна шкода, оскільки позивачка ОСОБА_2 має на утриманні 4-х дітей, позивачка ОСОБА_1 одну дитину, яка є студенткою. Через несвоєчасний розрахунок їм довелося змінити звичний спосіб життя, обмежувати себе у витратах для того, щоб утримувати дітей.

З цих підстав ОСОБА_1 просила стягнути на свою користь 1077 грн. 60 коп. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди. ОСОБА_6 просила стягнути на свою користь 519 грн. 60 коп. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди

В судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали з наведених у ньому підстав. Відповідачка та її представник позов не визнали, пояснювали, що дійсно відповідачкою було взято молоко на вказані у позові суми і розрахунок з відповідачками поведений не був. Причиною для цього було те, що відповідачка молоко здавала приватному підприємцю ОСОБА_7, яка з нею теж не розрахувалась. Вважали, що саме ОСОБА_7 повинна нести відповідальність перед позивачками.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази на умовах змагальності в межах заявлених позовних вимог суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

З пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (чоловік відповідачки), ОСОБА_10 (сестра відповідачки), ОСОБА_11, допитаних в судовому засіданні, письмової заяви ОСОБА_4 (а.с.13), в якій вона фактично визнає факт отримання молока на вказані в позовній заяві суми, слідує, що позивачки мали відносини саме з ОСОБА_4 як фізичною особою, яка придбавала у них молоко по ціні 1,20 грн. за 1 літр і проводила з ними розрахунок. Зазначеним особам, як і позивачкам було відомо, що придбане молоко ОСОБА_4 здає ОСОБА_7 за ціною 1,30 грн. за 1 літр.

Правовідносини сторін регулюються ст.713 ЦК України, яка передбачає, що за договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов'язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов'язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору. До договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом.

З пояснень учасників судового розгляду, свідків, вбачається, що позивачі мали стосунки саме з відповідачкою як із заготівельником молока, а тому саме на відповідачці лежить обовязок розрахуватися за прийняту продукцію.

Факт існування договірних відносин саме між даними субєктами доведено письмовими доказами (а.с.13), а тому суд бере до уваги покази свідків відповідно до ст.ст.205-207, 218 ЦК України.

Відносини між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 лежать поза межами спору і ОСОБА_4 не позбавлена права звернутися до суду для захисту своїх прав.

Нормами глави 54 ЦК України визначено обовязок оплатити товар після його прийняття, або у встановлений договором строк.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відтак відповідачка зобовязана відшкодувати позивачкам вартість купленого молока.

Разом з тим, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Частина перша ст.1168 ЦК України передбачає, що ця шкода може бути відшкодована одноразово.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1994 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень;

- у випадках, передбачених статтями ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст.49 Закону «Про інформацію», ст. 44 Закону «Про авторське право і суміжні права»);

- при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Враховуючи, що відшкодування моральної шкоди, завданої неналежним виконанням зобовязання по договору контрактації сільськогосподарської продукції не передбачено законом суд відмовляє в задоволенні цих позовних вимог.

Судові витрати суд розподіляє пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 130, 209, 212-215 ЦПК України, вищенаведеними в рішенні нормами законодавства, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_2 1077 (одну тисячу сімдесят сім) грн. 60 коп. шкоди, завданої неналежним виконанням зобовязання, та 171 грн. судових витрат, сплачених нею при зверненні до суду.

Стягнути з ОСОБА_4, прож. ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_12, прож. ІНФОРМАЦІЯ_3 519 (пятсот девятнадцять) грн. 60 коп. шкоди, завданої неналежним виконанням зобовязання, та 51 грн. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 20-ти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

При відсутності заяви та апеляції рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: Б.С. Моніч

Копія: вірно

Суддя: