Крюківський районний суд м.Кременчука
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2010 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Степура А.А., при секретарях Сизовій Ю.М., Кобзар А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодіння обєктом права спільної сумісної власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом відповідно до якого просить суд винести рішення яким визнати домоволодіння 22 по вулиці Білецькій м. Кременчука Полтавської області об»єктом спільної сумісної власності її та відповідача.

Свої вимоги мотивувала тим, що 6 березня 1974 року відповідач разом зі своїм братом в рівних частках отримали в спадок домоволодіння (незавершене будівництво) за адресою вул. Білецьківська, 7а м. Кременчуці Полтавської області. 1 вересня 1980 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Після реєстрації шлюбу вона з чоловіком проживали у зазначеному домоволодінні і користувались вона з чоловіком проживали в зазначеному домоволодінні і користувались ним повністю. 27 вересня 1985 року брат чоловіка ОСОБА_3 продав, а її чоловік придбав ? частину домоволодіння по вулиці Білецьківській 7а м. Кременчука Полтавської області, а саме житловий будинок літ. А, вбиральню літ. В, огорожу №1-2. Вказана ? частина домоволодіння була придбана за їхні спільні грошові заощадження, тому вона має бути власником ? частини спірного домоволодіння. Оскільки майно, набуте у шлюбі є спільною сумісною власністю подружжя. За час перебування в шлюбі виконанні наступні ремонтно будівельні роботи в житловому будинку: проведено газопостачання від зовнішніх мереж, влаштоване водяне опалення, влаштовано топічну, закладено дверний отвір між топічною та кухнею, демонтовано піч, влаштовано витяжну трубну у топічній, проведено автономне водопостачання у житловий будинок, в кухні встановлено мийку з відводом у вигрібну яму, влаштовано ванну і туалет з підведенням водопостачання від свердловини з автоматичним спонуканням, та відводом каналізації в вигрібну яму, в житловій кімнаті замінено два вікна на склопакети, у приміщеннях 1-1, 1-2 стіни обкладені плиткою, у приміщеннях 1-3, 1-7 стіни поклеєні шпалерами, у приміщенні 1-1,1-3 стеля обшита пластиком, споруджено гараж літ. «Б», погреб літ. «Г», виконано замощення бетонне у дворі, влаштований колодязь літ. «к», влаштовано дві вигрібних ями, замінено дощату огорожу на металеву з елементами азбоцементних листів, встановлено металеві ворота з хвірткою. Згідно з висновком будівельно технічного дослідження експерта № 10/5-09 від 21 жовтня 2009 року, ринкова вартість будинковолодіння 22 по вулиці Білецьківській м.Кременчука без урахування покращень на даний час складає 76 тисяч 190 гривень. Ринкова вартість покращень будинковолодіння складає 114660 грн. За наведених обставин вважаю, що домоволодіння 22 по вулиці Білецьківській м.Кременчука Полтавської області є спільним сумісним майном відповідача та позивача.

12.08.2010 року позивач доповнила свої позовні вимоги, а саме прохала, суд винести рішення яким визнати домоволодіння 22 по вулиці Білецькій м. Кременчука Полтавської області об»єктом спільної сумісної власності її та відповідача. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь 750 гривень у рахунок солідарної оплати за проведення судової будівельно технічної експертизи. Судові витрати покласти на сторони в рівних долях.

В судовому засіданні позивач та її представник засіданні підтримали доповнені позовні вимоги та суду пояснили, що майно відповідача за час шлюбу істотно збільшилося в своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат або затрат другого з подружжя, і воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За наведених обставин, прохають суд вважати вимоги позивачки законними та обґрунтованими. Спірне домоволодіння, є єдиним житловим комплексом, що належить відповідачу і його вартість за час перебування у шлюбі істотно збільшилась. Згідно висновку будівельно технічного дослідження експерта № 10/5-09 від 21 жовтня 2009 року на даний час вартість домоволодіння складає 190850 грн. Вартість покращень на даний час складає 114660 грн. Ринкова вартість будинковолодіння без урахування покращень. Визначена в рамках порівняльного аналізу і складає 76190 грн. Таким чином, покращення становлять 60,09 % від вартості будинковолодіння. З цих підстав суд має погодитись з її точкою зору, що вартість будинковолодіння істотно збільшилась. За наведених обставин прохає суд, вважати її вимоги законними. За клопотанням відповідача в період судового розгляду була призначена інша судова будівельно - технічна експертиза. За її результатами покращення становлять 49,31 % від вартості будинковолодіння.

Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали та суду пояснили, що йому в порядку спадкування належить 1/2 частини спірного домоволодіння. Події з часу придбання ? частини домоволодіння відповідачем у ОСОБА_3 до закінчення будівельних робіт відбувались до 1 січня 2004 року. Будівельні роботи щодо побудови гаража літ. Б, погребу літ. Г були здійснені ним з цегли, що досталася йому у спадок разом з ? частиною домоволодіння. Тому, суд при розгляді справи, повинен врахувати, що фактично за рахунок його особистого майна, що досталось йому в спадок, його силами було збудовано гаража літ. Б, погребу літ. Г, та проводились інші ремонтно будівельні роботи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути обєктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладено при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Він зазначає, що ніякої трудової участі в роботах вказаних в позові зі сторони позивачки не було, як і не було грошових затрат. Практично всі вказані в позові роботи були виконані нею особисто або з допомогою його друзів та за його особисті кошти. В позові зазначено, що відповідно до висновку будівельно технічного дослідження експерта № 10/5-09 від 21 жовтня 2009 року ринкова вартість покращень будинковолодіння складає 114660 грн. З таким висновком експерта він не погоджується. Вважає вартість дуже перебільшена. Крім того, експерт встановлював вартість домоволодіння, але він отримав в спадок ? частини саме жилого будинку, вартість якого істотно за час шлюбу не збільшилась. Після проведення судової будівельно технічної експертизи встановлено, що в житловому будинку покращень виконано тільки на 22% від вартості будинку, або на суму 24571 грн. Тому, згідно цього експертного висновку можливо стверджувати, що ? частина будинку, яка одержана в спадок, за час шлюбу істотно не збільшилась в своїй цінності. Тому вважають, що позов задоволенню не підлягає.

Суд, вислухавши пояснення сторін, пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ., дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 13.09.1980 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-КЕ № 374098 від 13.09.1980 року.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 6.03.1974 року встановлено, що ОСОБА_2 прийняв у спадок ? частину будинку 7а по вулиці Білецьківській в м.Кременчуці Полтавської області.

Відповідно до договору купівлі продажу від 27.09.1985 року встановлено, що ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 купив ? частину будинку 7а по вулиці Білецьківській в м.Кременчуці Полтавської області.

В судовому засіданні встановлено, що номер будинку змінено з 7а на 22.

Відповідно до рішення Кременчуцької міської ради № 376 від 7.09.1995 року встановлено, що ОСОБА_2 надано додатково в постійне користування земельну ділянку по вул. Білецьківській, 22 в м. Кременчуці Полтавської області.

Відповідно до висновку експерта №П-341 від 30.09.2010 року встановлено, що ринкова вартість поліпшень всього домоволодіння № 22 по вул. Білецьківській в м.Кременчуці Полтавської області по відношенню до його стану на час придбання в період з 1985 року по 2010 рік (на день проведення експертизи) становить 97603 грн. Ринкова вартість поліпшень самого будинку № 22 по вул.Білецьківській в м.Кременчуці Полтавської області по відношенню до його стану на час придбання в період з 1985 року по 2010 рік ( на день проведення експертизи) становить 24571 грн.

Статтею 22 КШтС України передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Стаття 28 КШтС України передбачає, що в разі майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У відповідності до ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати визначається його власником.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» приватна власність громадян, як одна з рівноправних форм власності, охороняється законом, її захист здійснюється судом. У відповідно до п.5 Постанови, спільною сумісною власністю є майно, нажите подружжям за час шлюбу, аба майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що об*єдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 прийняв у спадок ? частину будинку 22 (7а) по вулиці Білецьківській в м.Кременчуці Полтавської області 6.03.1974 року, тобто до часу укладення шлюбу і ? частини вказаного будинку і є його особистою власністю. Відповідно до договору купівлі продажу від 27.09.1985 року відповідач ОСОБА_2 купив ? частину будинку 22 (7а) по вулиці Білецьківській в м.Кременчуці, тобто вказана частина будинку придбана під час перебування сторін у шлюбі, і ця частина є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними, згідно ст..28 КШтС України. Тобто, позивачці ОСОБА_1 належить ? частина спірного будинковолодіння, про що вказує у своєму позові позивачка і не заперечується відповідачем..

Позиція позивачки ОСОБА_1 та її представника суперечить закону, а саме положенням ст. 24 КШтС України, згідно яких роздільним майном подружжя визнається лише майно, яке належало одному з них до одруження, або отримане одним із них під час шлюбу в дар або в порядку успадкування. Будь яких виключень із зазначеного правила чинним законом не передбачено. Крім того, згідно закону ( ст. 22 КШтС України) єдиною умовою набуття майном статусу спільного майна подружжя є його придбання під час перебування в шлюбі, тобто незалежно від того чи працював один із подружжя чи ні, та на кого із подружжя оформлені документи про право власності на майно.

Крім того, за час проживання сторін у шлюбі, як в будинку, так і в домоволодінні проводились певні ремонтні роботи та роботи по покращенню житлових умов. В проведенні вказаних робіт приймали участь сторони у справа, як грошовими коштами, так і фізично. Однак, ініціатором цих робіт виступав відповідач у справі ОСОБА_2, як співвласник будинку, який також ніс основні витрати на придбання певних матеріалів та оплату проведених робіт, що підтверджується показаннями свідків у справі. Однак, згоду на об*єднання з позивачкою для спільної діяльності для створення спільної сумісної власності не надавав і письмової угоду з цього приводу сторони не укладали.

Оскільки, позивачка ОСОБА_1 в спірному будинку була зареєстрована та проживала, але являлась співвласником тільки ? вказаного будинковолодіння і згоди власника ? частини будинку отриманої ним у спадок до шлюбу, на створення спільної сумісної власності за участю позивачки не надавалась і письмова угода не укладалась, суд вважає, що у позивачки не виникло право спільної сумісної власності на все спірне домоволодіння.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставин для звільнення від доказування, згідно ст.61 ЦПК України, судом не встановлено.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №П-341 від 30.09.2010 року ринкова вартість поліпшень самого будинку №22 по вул.Білецьківській в м.Кременчуці Полтавської області по відношенню до його стану на час придбання в період з 1985 року по 2010 рік становить 24571 грн., тобто 22% відсотки від вартості самого будинку, ? частина якого отримані відповідачем у спадок, то на цю частину припадає 11% проведених поліпшень, тому суд не приймає доводи позивачки про істотне збільшення цінності частини майна, яке належить відповідачу особисто, а саме ? частини спірного будинку, і вважає, що для задоволення позову вказаних підстав недостаньо.

За вказаних обставин, позивачка має право вимагати визнання за нею права власності на ? частину придбаного майна у шлюбі, або ? частину спірного домоволодіння, чи на відшкодуванням відповідачем ОСОБА_2 на її користь вартості належної їй частини будинковолодіння, або вартості ? частини матеріальних та фізичних затрат на поліпшення та ремонтно-будівельні роботи, спільно проведених сторонами за час шлюбу.

Однак, у відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог, тому вимоги про визнання права власності на ? частину спірного будинковолодіння чи про відшкодування відповідних витрат не підлягає розгляду в даному судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодіння обєктом права спільної сумісної власності задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.2 ч.3 ч.4 ст. 79 ЦПК України, до судових витрат віднесені затрати на сплату судового збору, послуг за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та за проведення судових експертиз.

Частина 1 статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення суд, присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи те, що позивачці в задоволенні позовних вимог відмовлено, а відповідачем було затрачено грошові кошти в розмірі 330 грн. на проведення експертизи, що підтверджується квитанцією № 780 від 21.09.2010 року, тому необхідно стягнути з позивача на користь відповідача витрати по проведенню експертизи в розмірі 330 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, 57, 60, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України,ст.ст.358, 372 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання домоволодіння обєктом права спільної сумісної власності відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по проведенню експертизи в розмірі 330 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2010 року

Суддя: