Рівненський міський суд Рівненської області
Справа 2- 9516/09р.
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 березня 2010 pоку м. Рівне
Рівненський міський суд у складі :
головуючого судді Кучиної Н.Г.
при секретареві Цимбалюк А.І.
з участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення позики.
Позивач звернувся в суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення позики.
В обґрунтування позову покликається на те, що приблизно в листопаді 2008 року ОСОБА_3 звернувся до позивача з проханням позичити 1500 (одну тисячу п'ятсот ) доларів США, строком на три місяці, для власних потреб, крім того через деякий час, повторно звернувся з проханням отримати кошти в позику у сумі 3500 (три тисячі п'ятсот) доларів США і 3300 (три тисячі триста) доларів США на лікування. Вказані суми коштів позивач, передав відповідачу у позику про, що було написано ОСОБА_3 24.02.2009 року розписка, в якій зазначалась вся сума позики та строк її повернення. Відповідач власноруч написав розписку, в якій зазначив суму позичених у позивача коштів, в загальній сумі 8300 (вісім тисяч триста) доларів США, а також своє зобов'язання повернути всю суму позичених коштів через 4 (чотири) місяці, а саме у строк до 24.06.2009 року.
Представник позивача підтвердив всі вказані обставини справи, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, оскільки вимоги є обґрунтованими і довединими.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать наявні в справі судові повідомлення, причину неявки, суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224ЦПК України.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Сукупністю досліджених в справі доказів, які неоспорені відповідачем та визнаються судом достовірними встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали правочин, згідно з яким ОСОБА_3 отримав у борг від ОСОБА_1 грошові кошти у загальній сумі в розмірі 8300 доларів США, які зобовязувався повернути до 24 червня 2009 року, про що була складена розписка
Згідно ст.207 ЦК України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу.
Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З оглянутої в судовому засіданні оригіналу розписки, вбачається, що 24 лютого 2009 року ОСОБА_3 взяв в борг у позивача, грошові кошти у загальній сумі в розмірі 8300 (вісім тисяч триста) дол.. США. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, що були передані йому та у строк та в порядку, що встановлені договором.
ОСОБА_3 зобовязувався повернути гроші не пізніше 24 червня 2009 року. Однак, у терміни визначені у розписці, кошти не повернув.
Таким чином, оцінюючи викладене і ту обставину, що наявність розписки у позикодавця свідчить про невиконання зобовязання позичальником, доказів про повернення грошей, суд приходить до переконання що між сторонами було укладено договір позики.
На підставі до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За наведених обставин, оцінкою досліджених доказів у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає вимоги про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у сумі 8300 (вісім тисяч триста) дол.. США обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.
Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу нанесено моральну шкоду, яка повинна бути стягнута з відповідача.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я позивача, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, постійних хвилювань, значного погіршення психічного стану.
Суд вважає доведеним наявність шкоди, що виразилась у тому, що діями ОСОБА_3, які виразились в не дотриманні взятих на себе зобовязань і наслідками (позивач переніс нервове потрясіння, яке носить тривалий характер, вимушені зміни у його життєвих і виробничих стосунках, постійні хвилювання, значне погіршення психічного стану, відсутність змоги на нормальний життєвий рівень) є причинний зв'язок, а тому є всі підстави для відшкодування моральної шкоди. Ситуація, яка склалася з вини відповідача, негативно вплинула на організацію особистого життя позивача. Таким чином, все це призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача та членів його сім'ї, необхідності у відшуканні додаткових зусиль для організації свого життя.
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, суд виходить із глибини, характеру та обсягу фізичних та психічних хвилювань та страждань позивача, які виникли внаслідок недотримання відповідачем взятих на себе зобовязань, докладати значних зусиль для організації свого життя.
З урахуванням таких обставин, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги позивача, в частині стягнення моральної шкоди, підлягають до задоволення частково, а саме на суму 4000 (чотири тисячі ) грн..
За наведених обставин, оцінкою досліджених доказів, у відповідності до положень чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги, в частині стягнення з ОСОБА_3 коштів за договірними зобовязаннями, обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення, а в частині стягнення моральної шкоди підлягає до задоволення частково, а саме в сумі 4000 грн.
Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, сторони на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 724 (сімсот двадцять чотири) грн. 00 коп. ( судовий збір) та 120 (сто двадцять) грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України.
Керуючись ст. 213-215 ЦПК України, ст.549,550,624,625,1046,1048,1049,1050 ЦК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення позики задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти за завдану моральну шкоду у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по справі в розмірі 724 (сімсот двадцять чотири) грн. 00 коп. ( судовий збір) та 120 (сто двадцять) грн. витрати на інформаційно технічне забезпечення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Рівненського міського суду Кучина Н.Г.