Апеляційний суд Черкаської області
Справа №22ц-497/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 27, 55 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_3
суддівОСОБА_4, ОСОБА_2
при секретаріОСОБА_5
з участю представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Банк) про захист прав споживача,

в с т а н о в и л а :

В травні 2009 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Банку про захист прав споживача, посилаючись на те що 9 червня 2006 року між ним та Банком укладено кредитний договір №СSА0АК02600058, згідно якого він отримав кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 22 120 грн., зі сплатою 1,32 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

5 січня 2009 року ОСОБА_7 отримав від Банку лист-попередження про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом з 15,84% до 25,50%.

В своєму листі-відповіді позивач пропонував укласти додаткову угоду до кредитного договору, проте зміст отриманої відповіді на його лист спірне питання не вирішував.

Відповідно до п. 2.3.2 кредитного договору ОСОБА_8 має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом за згодою позичальника. Проте згоди на збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом позивач не надавав.

Тому позивач просив суд визнати нікчемним і таким, що не відповідає чинному законодавству, встановлений в запропонованих Банком повідомленнях розмір процентної ставки за користування кредитом та зобов'язати відповідача розкрити математичну залежність між наведеним Банком аргументом (збільшення більш ніж на 10% середньоарифметичного значення встановленого НБУ офіційного курсу національної валюти України до долара США) та запропонованим значенням відсоткової ставки, тоді як облікова ставка НБУ збільшилася лише на 2% (з 10% до 12%), стягнути з відповідача збитки, пов'язані з поштовою кореспонденцією та судові витрати.

16 жовтня 2009 року ОСОБА_7 доповнив позовні вимоги, зазначивши, що 17 листопада 2006 року між сторонами було укладено договір доручення. Згідно додатку до нього сума щомісячного платежу в рахунок погашення кредиту становить 594 грн. Крім цього позивачем укладено договір № СSА0АК00009461 від 9 червня 2006 року про страхування наземного транспорту та договір № СSА0LК00009462 від 9 червня 2006 року про особисте страхування. Вищезазначені договори ним підписані і він не заперечує проти їх виконання. Починаючи з 13 квітня 2009 року Банком, без його відому і його на те згоди проводилось списання грошових коштів з рахунку, які перераховувались на поточний рахунок Банку. Всього за період з 1 квітня 2009року по 16 вересня 2009 року знято безпідставно 360,53 грн., тому просив визнати з цього приводу дії Банку незаконними, оскільки вони виходять за межі договору-доручення та повернути на його рахунок або зарахувати на майбутній платіж по кредитному договору незаконно списані грошові кошти в сумі 360,53 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною зміну в односторонньому порядку Банком розмір процентної ставки по кредитному договору в бік її збільшення з 15,84% до 25,3% річних.

Визнано незаконними дії Банку в частині списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_7, що виходить за межі договору-доручення від 17 листопада 2006 року.

ОСОБА_8 зарахувати на майбутній платіж по кредитному договору незаконно списані з рахунку ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 360 грн. 53 коп.

Відмовлено у задоволенні позовних вимог про надання розяснень залежності між підняттям відсоткової ставки та наведеними Банком аргументами по її підняттю.

Банк на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, порушує питання про його скасування та передачу справи на новий розгляд.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що зміна процентної ставки відповідно до Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 ( далі Правила), можлива лише при істотній зміні обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору та при дотриманні вимог нормативних актів, які регулюють дані правовідносини.

Такий висновок суду колегія суддів вважає правильним.

Вирішуючи питання про зміну відсотків по кредитному договору №СSА0АК02600058, укладеного між сторонами, ОСОБА_8 допустив порушення п. 3.5 зазначених Правил, згідно якого банки не мають права змінювати процентну ставку за кредитом у звязку з волевиявленням однієї із сторін, а встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку (ч.2 ст.1056 ЦК).

У адресованому позивачу листі б/н від 5 січня 2009 року (а.с.6) ОСОБА_8 не навів економічних обґрунтувань щодо збільшення відсоткової ставки кредиту по договору, з якими повинна ознайомитися перед внесенням змін до договору інша сторона, що є також порушенням та невиконанням Постанови Нацбанку від 10 травня 2007 року № 168 та порушення ст. 651 ЦК.

Тому суд вірно прийшов до висновку, що дії відповідача щодо ініціювання збільшення відсоткової ставки за користування кредитом порушують умови кредитного договору та положення нормативних актів, що регулюють ці правовідносини.

Правильним є також і висновок суду про визнання незаконними дій Банку в частині списання грошових коштів з рахунку позивача та зобовязання Банку зарахувати ці кошти на майбутній платіж по кредитному договору, оскільки ці дії Банку виходять за межі договору доручення від 17 листопада 2006 року

З огляду на це колегія суддів вважає, що судом ухвалене законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, оскільки судом застосовано закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин і справу ним вирішено правильно.

Доводи апеляційної скарги ознак порушення норм процесуального права, що може бути підставою для скасування рішення не містять.

Інші доводи скарги були предметом перевірки суду першої інстанції, враховані судом при ухваленні рішення, на правильність висновків суду не впливають і не дають підстав для скасування рішення з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, як про це у своїй скарзі просить апелянт.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 грудня 2009 року у даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/