РЇШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«1» лютого 2010 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у. складі: головуючого - судді Федюшина М.В., при секретарі - Корнєєвої І.В.,
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.04.01 року з ВАТ «АТП-16306» стягнений на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток, починаючи з 1 квітня 2001 року по 176 гривень щомісячно, виходячи з вказаних вище положень та розміру посадового окладу економіста ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Шевченко».

В силу ст. 1208 ЦК України, в разі підвищення вартості життя, збільшення розміру мінімальної зарплатні за заявою потерпілого розмір відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим пошкодженням здоровя, підлягає збільшенню відповідно до підвищення мінімальної заробітної плат« на підставі рішення суду.

В судовому засіданні позивачка, підтримуючи вимоги позову, зазначила, що розмір мінімальної заробітної плати в Україні встановлений на 1.01.01 р. - 118 грн., з 1.01.04 р. - 237 грн.; з 01.11.04 р. - 237 грн. з 01.01.05р.-262 грн.; з 01.04.05 р. - 290 грн.; з 01.07.05 р. - 310 грн.; з 01.09.05 р. - 332 грн.; з 01.01.06 р. - 350 грн. - з 01.07.06 р. - 375 грн.; з 01.01.07 р. - 400 грн.; з 01.04.07 р. - 420 грн., з 01.07.07 p.- 440 грн., з 01.10.07 p.- 460 грн.; з 01.01.08 p. - 515 грн.; з 01.04.08 p. - 525 грн.; з

01.10.8p. - 545 грн. При цьому ОСОБА_1 22.04.09 року уточнила вимоги позову у звязку з тим, що станом на квітень 2009 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» встановлений розмір мінімальної заробітної плати з грудня 2008 року - 605 грн.

Відповідно до цього, підлягає збільшенню сума втраченого ОСОБА_1 заробітку яка складає з 01.01.04 р. - 176x205 грн.=305.76 грн. з 01.11.04 р. - 237 грн.х305.76 грн.: 205 грн. = 353.49 грн.; з 01.01.05р.-262 грн.х353.49 грн.: 237 грн.=390.78 грн.; з 01.04.05 р. - 290 грн.х390.78 грн.: 262 грн.=432.54 грн.; з 01.07.05 р. - 310 грн.х432.54 грн.:290 грн.=462.37 грн.; з 01.09.05 р. - 332 грн.х462.37 грн.:310 грн.=495.18 грн.; з 01.01.06 р. 350 грн. х 495.18 грн.:332 грн. = 522.03 грн.; з 01.07.06 р. - 375 грн.х522.03 грн.:350 грн.=559.32 грн.; з 01.01.07 р. - 400 грн.х559.32 грн.: 375 грн.=596.61 грн.; з 01.04.07 р. -420 грн.х596.61 грн.:400 грн.=626.44 грн.; з 01.07.07 p.- 440 грн.х626.44 грн.: 420 грн.=656.27 грн.; з 01.10.07 p.- 460 грн.х656.27 грн.:440 грн.=686.10 грн.; з 01.01.08 р. - 515 грн.х686.10 грн.:460 грн.=768.13 грн.; з 01.04.08 р. - 525 грн.х768.13 грн.:515 грн.=783.05 грк.; з

01.10.8р. - 545 грн.х783.05 грн.:525 грн.=812.8 грн.

Всього за період з 01.01.04 р. по 01.10.08 р. відповідач повинен був виплатити 30327.05 грн. (305.76 грн. х 10 міс.+353.49 грн.х2 міс.+390.78 грн.хЗ міс.+432.54 грн.хЗ міс.+462.37 грн.х2 міс.+495.!8 грн.х4 мес.+ 522.03 грн.хб міс.+ 559.32 грн.хб міс. +559.32 грн.хб міс.+596.61 грн.хЗ міс.+626.44 грн.хЗ міс.н-656.27 грн.хЗ міс.+686.10 грн.х 3 міс.+768.13 грн.хЗ міс.+783.05 грн.хб міс.).

Фактично відповідач виплачував ОСОБА_1 по 176 грн. в місяць та всього виплатив за період з 01.01.04 р. по 01.10.08 р. -.10032 грн. (176 грн.х57 міс.).

Таким чином відповідач повинен доплатити позивачці за вказаний період - 20295.05 грн. (30327.05 грн. - 10032.00 грн.). Цю суму відповідач повинен доплатити та виплатити починаючи з 1 жовтня 2008 року та по життєво по 812.8 коп. в місяць з подальшим збільшенням згідно з підвищенням мінімальної заробітної платні в Україні.

З урахуванням уточненої позовної заяви та збільшенням вартості санітарно-курортного лікування до 8400 гривень за 24 дня, також підлягає перерахунку сума відшкодування яка з 01.12.08 р. яка складає 812.80 грн.х505грн.:545 грн=902.28 грн. а всього до стягнення з відповідача підлягає недоплачена сума шкоди за період 3.01.01.04 року по 01.10.09 року одноразово - 28943.30 грн., починаючи з 1 жовтня 2009 року та довічно по 962 грн.39 коп. щомісячно з подальшим підвищенням відповідно до підвищення розміру мінімальної заробітної платні в України; та стягнути вартість двох санітарно-курортних путівок в розмірі 21000 грн.

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична чи юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом, зобовязана відшкодувати потерпілому крім втраченого заробітку, додаткові витрати, повязані з необхідністю посиленого харчування, санітарно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду та інше.

Згідно п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 року, необхідність в додаткових витратах підтверджується висновками МСЕК та судово-медичної експертизи. При цьому витрати на медикаменти, придбання санітарно-курортних путівок визначаються на підставі рецептів лікарів, довідок або рахунків про їх вартість. Майбутні витрати повинні стягуватися на користь організації, яка надає послуги.

За висновками судово-медичної експертизи ОСОБА_1 визнана такою, що потребує санітарно-курортного лікування.

Згідно довідки ВКК форми 070у від 30.11.07 року ОСОБА_1 потребує лікування в санаторії загально закріплюючого типу «Роща». Як вбачається з рахунку-фактури № 11 від 20.06.07 року, виданого ДП «Кліничний санаторій Роща», вартість путівки складає 2784 грн. Вказана сума повинна бути перерахована на р/р ДП «клінічний санаторій «Роща»».

Представник відповідача ВАТ «АТП-16306» за довіреністю ОСОБА_3 в судовому засіданні проти уточнених позовних вимог ОСОБА_1 заперечувала, пояснюючи тим, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.04.01 року відповідач повинен був надати ОСОБА_1 у 2001 році путівку до санаторію, яку вона отримала. До теперішнього часу ОСОБА_1 з вимогами про надання путівок до АТП не зверталася. Наданий позивачем рахунок фактура № 11/вп від 20.06.07 р. за путівку в сан. «Роща» 24 дня на суму 2784.00 грн. за твердженням представника відповідача не підлягає стягненню оскільки на час подачі позову втратив чинність, а також не надано доказів проходження лікування позивачкою у 2007 році, як і не надані суду висновки судово-медичної експертизи. Також представник відповідача заперечує стосовно перерахунку розміру відшкодування шкоди, посилаючись на те, що згідно ст. 71 ЦК України (в редакції 1963 року) та розяснень ПВС України № 6 від 27.03.97 року, згідно яких загальний строк у межах якого особа може звертатися до суду з вимогою про захист свого права встановлюється тривалістю у три роки. У випадку коли вимоги потерпілого стосуються перерахунку сум щомісячних платежів, раніше визначених судом при задоволені позову, кошти стягуються за час, що не перевищує трьох останніх років, які передували моменту звернення особи до суду.

Заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні до них правовідносини.

Оцінюючи докази, суд виходить з положень ст. 60 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 4.03.1988 року прямувала в автомобілі таксі, що належить ВАТ «АТП-16306», під керуванням водія ОСОБА_2 під час руху трапилося ДТП з вини водія ВАТ «АТП-16306», під час якого ОСОБА_1 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження. Вина відповідача в заподіянні позивачці пошкоджень здоровя підтверджується вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.11.93 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.04.01 року, за висновками МСЕК від 04.12.02 року, позивачка була визнана інвалідом II групи загального захворювання безстроково. Висновками МСЕК ОСОБА_1 встановлена втрата професійної працездатності 100%, та визнана такою, що потребує санітарно-курортного лікування.

Рішенням Жовтневого районного суду ОСОБА_4 ВІД U3.U4.U1 року З D/«Аіп-ішии» стягнений на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток, починаючи з 1 квітня 2001 року по 176 гривень щомісячно, виходячи з вказаних вище положень та розміру посадового окладу економіста ДП «Харківський приладобудівний завод ім. Шевченко».

В силу ст. 1208 ЦК України, в разі підвищення вартості життя, збільшення розміру мінімальної зарплатні за заявою потерпілого розмір відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим пошкодженням здоровя, підлягає збільшенню відповідно до підвищення мінімальної заробітної плати на підставі рішення суду.

Фактично відповідач виплачував ОСОБА_1 по 176 грн. в місяць та всього виплатив за період з 01.01.04 р. по 01.10.08 р. - 10032 грн. (176 грн.х57 міс.).

Таким чином відповідач повинен доплатити позивачці за вказаний період - 20295.05 грн. (30327.05 грн. - 10032.00 грн.). Цю суму відповідач повинен доплатити та виплатити починаючи з 1 жовтня 2008 року та по життєво по 812.8 коп. в місяць з подальшим збільшенням згідно з підвищенням мінімальної заробітної платні в Україні.

З урахуванням уточненої позовної заяви та збільшенням вартості санітарно-курортного лікування до 8400 гривень за 24 дня, також підлягає перерахунку сума відшкодування яка з 01.12.08 р. яка складає 812.80 грн.х505грн.:545 грн=902.28 грн. а всього до стягнення з відповідача підлягає недоплачена сума шкоди за період з 01.01.04 року по 01.10.09 року одноразово - 28943.30 грн.. починаючи з 1 жовтня 2009 року та довічно по 962 грн.З9 коп. щомісячно з подальшим підвищенням відповідно до підвищення розміру мінімальної заробітної платні в України; та стягнути вартість двох санітарно-курортних путівок в розмірі 21000 грн.

Твердження представника відповідача про застосування позовної давності до вимог ОСОБА_1 суперечать вимогам статті 268 ЦК України, яка визначає, що позовна давність не поширюється: на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а тому не може бути взята судом до уваги.

Згідно п.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, відповідно ч.ч.І, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1166, 1187, 1188, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути ТОВ «АТП-16306» на користь ОСОБА_1 недоплачену суму відшкодування шкоди, повязаної з каліцтвом, спричиненим джерелом підвищеної небезпеки, за період з 01.01.04 року по 01.10.09 року, одноразово - 28943 (двадцять вісім тисяч девятсот сорок три) гривні 05 коп. та стягувати, починаючи з 1 жовтня 2009 року довічно по 969 (девятсот шістдесят девять) грн. 39 коп. з подальшим підвищенням відповідно до підвищення мінімальної заробітної плати в Україні.

Стягнути з ТОВ «АТП-16306) вартість санітарно-курортного лікування в розмірі 21000 (двадцять одну тисячу) гривень, перерахував їх на користь ДП «Клінічний санаторій роща», р/р 0690 в ХОФ АКБ СР «Укрсоцбанк» м.Харкова, МФО 351016 ЄДРПОУ № 02648627.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження у 10-денний строк з дня проголошення рішення і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя Федюшин М.В.