Дзержинський районний суд м.Кривого Рогу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2010 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого - судді Валуєвої В.Г.,

при секретарі Севанян М.Б.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2Є

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусове вселення в кімнату, що належить на праві власності, та запобігання порушення права користування нею та місцями загального користування, стягнення боргу за комунальні послуги та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про примусове вселення в кімнату, що належить на праві власності, та запобігання порушення права користування нею та місцями загального користування, стягнення боргу за комунальні послуги та моральної шкоди. Під час розгляду справи позовні вимоги уточнив. В обгрунтування свого позову вказав, що з деякого часу ОСОБА_4, його сусід по квартирі АДРЕСА_1, почав заявляти, що дії суду та виконавчої служби по кімнаті, що належить йому на праві власності, а з лютого 2005 року в ній проживає за договором найму його син ОСОБА_6, незаконні, злочинні, він їх не визнає, прав на кімнату у них немає і до дверей квартири йому (позивачу) краще не наближатись, так як для нього це погано скінчиться. На що він і його син неодноразово казали йому та звертали увагу в листах про те, що з цього питання він має право звертатися до правоохоронних органів, але не має права заважати йому (позивачу) користуватися своєю власністю. В лютому 2008 року на їх, загального користування вхідних дверях, відповідач ОСОБА_4 самоуправно замінив замки і не впускає його та його сина в приміщення, в якому син зареєстрований та за користування яким сплачує комунальні платежі. Цим самим ОСОБА_4 грубо порушив його (позивача) права.

Що стосується його права власності на кімнату в трикімнатній квартирі АДРЕСА_1 та 1/3 частини місць загального користування, то вони склалися таким чином. Колись вони працювали разом з ОСОБА_4 24 липня 1999 року ОСОБА_4 взяв у нього в борг, під розписку, 1400 доларів США. Більше двох років обіцяв повернути їх, але так і не повернув. Він (позивач) був вимушений звернутися до суду. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу 21 серпня 2001 року прийняв рішення стягнути з ОСОБА_4 на його (позивача) користь 7600 гривень. ОСОБА_4 знову обіцяв повернути борг, але в добровільному порядку не повертав. Районний відділ державної виконавчої служби Дзержинського району виставив на продаж кімнату, що була виділена судово-будівельною експертизою і рішенням суду, як майно, належне ОСОБА_4Ф і складало 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 з приватизації квартири у 1997 році, ще по 1/3 цієї квартири належали його дружині та його дочці ОСОБА_5. Після декількох невдалих аукціонів з продажу цієї кімнати, кімнату запропонували йому і він (позивач) вимушений був погодитися. Після оформлення права власності на кімнату в квітні 2004 року, він погодився з пропозицією ОСОБА_4 викупити її, обміняти або роз'їхатися. Деякий час, на прохання ОСОБА_4, в його кімнаті мешкала донька відповідача, відповідач у справі ОСОБА_5. З лютого 2005 року він(позивач) передав свою кімнату, на умовах договору найму, своєму сину ОСОБА_7. Але відповідач ОСОБА_4 самоуправно вирішив це питання - встановив на їх сумісні вхідні двері нові замки та не впускає його та його сина в сумісну прихожу, із-за чого вони не можуть потрапити в свою кімнату. їх кімнатою незаконно, без відповідної правової підстави заволодів та користується відповідач ОСОБА_4 Спроби вирішити конфлікт через переговори ні до чого не привели і 10.07.2008 року він (позивач) вимушений був звернувся з заявою до дільничного інспектора Дзержинського районного відділу Криворізького міського управління УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 з приводу самоуправних дій свого сусіда по квартири АДРЕСА_1 у м ОСОБА_9 - відповідача ОСОБА_4, дії якого кваліфікуються ст. 10, 150, 186 Кодексу України «Про адміністративні правопорушення», як вчинені умисно, з самовільним переобладнанням замків на вхідних дверях загального користування та самовільним, всупереч встановленому законом порядку, здійснення свого дійсного або гаданого права, чим порушив його (позивача) права, честь та гідність. Дільничний інспектор міліції (ДІМ) ОСОБА_10 встановив, що «ОСОБА_4 стверджує, що частиною його квартири заволоділи незаконно і тому в дану квартиру він не бажає впускати ОСОБА_6М.», «ваш з ОСОБА_4 конфлікт цивільно-правовий і повинен вирішуватися в суді». Нарешті, після звернення до Дзержинської районної прокуратури та начальника Дзержинського РВВС, справа потрапила до адміністративної комісії Дзержинського райвиконкому, де 13 листопада 2008 року було прийнято постанову про винність ОСОБА_4 в порушенні ст. 151 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Самовільне зайняття житлового приміщення», стягнули з нього штраф у сумі 85 гривень. Між тим, ОСОБА_4, за підтримки його адвоката ОСОБА_11, вже на засіданні комісії заявив, що він буде щомісячно платити 85 гривень, а в квартиру його (позивача) не впустить. Відповідач ОСОБА_4 і до сьогодні продовжує свої незаконні самоуправні дії, що вимушує його як позивача звертатися до суду.

Крім того, фактично з лютого 2008 року до цього часу відповідач ОСОБА_4 позбавляє його права користуватися своєю власністю, що складає 1/3 частину всієї квартири і за яку він сумлінно сплачує всі комунальні платежі, а користується його власністю ОСОБА_4, що самовільно зайняв його кімнату, чим завдає йому суттєвої моральної та матеріальної шкоди, а син вимушений мешкати в його квартирі. Тому просить суд прийняти рішення про примусове вселення його в кімнату, що належить йому на праві власності, якою без відповідної правової підстави заволодів та користується відповідач ОСОБА_4 Заборонити ОСОБА_4 самоуправні дії, які порушують його (позивача) право вільного доступу і користування своєю власністю: кімнатою та місцями загального користування, що складають 1/3 квартири АДРЕСА_2. Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь матеріальні збитки в якості комунальних платежів, за час коли його власністю, вони без відповідної правової підстави, заволоділи і користувалися його кімнатою, в сумі 2205,93 грн., та у відшкодування заподіяної моральної шкоди в сумі 2000 гривень та судові витрати в сумі 38,5 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити його у повному обсязі. У судовому засіданні 26.06.2009 р. позивач пояснив, що на законних підставах, викладених ним у позові, отримав право власності на кімнату у квартирі № 45.будинку № 8 по вул. Косіора у м. Кривому Розі. Приймав усі, залежні від нього заходи для мирного урегулювання спору з відповідачем ОСОБА_4, але марно. Відповідач проводить у квартирі будівельні роботи та вважає, що у нього (позивача) немає права на кімнату, а тому відповідач звертається з цього питання до різних організацій, але жодного разу не отримав відповіді на свою користь, а сам на квартиру право власності втратив, право власності на 2/3 частини квартири є за його дочкою та жінкою, яка вже

померла. Не користуючись належною йому кімнатою, він сплачував комунальні послуги, а зараз борг з комунальних послуг зростає, бо відповідач їх не сплачує. Право власності ОСОБА_5 на його вселення до належної йому кімнати впливу не має, оскільки він займає окрему ізольовану кімнату у цій квартирі. Відповідачі замінили на вхідних дверях замок і до кімнати він (позивач) зайти не може. Борг йому відповідач так і не сплатив.

Відповідачі та їх представник заперечували проти задоволення позову, який не визнали. Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні 01.10.2009 р. пояснив, що у 2004 році позивач йому показав документи на його право власності на 1/3 частину квартири, хотів заселитися, але він його просив не вселятися, пообіцяв платити за це. Рішення суду про надання йому у власність спірної кімнати немає, а тому всі дії щодо цієї кімнати він (відповідач) вважає незаконними та збирає документи для оскарження права власності позивача на кімнату у їх з дочкою квартирі. Тому просили і цю справу не розглядати до вирішення питання про законність передачі у власність позивачу кімнати у спірній квартирі. Гроші, які винен позивачу, він сплатить за рішенням суду. Спірну кімнату він вважає своєю і нікому за неї не платить. Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні 28.12.2009 року пояснила, що позов вона не визнає, оскільки не бачила рішення суду про те, що ОСОБА_3 належить кімната у їх з батьком квартирі, та не була присутньою на торгах, хоча має право першого покупця. Спадщину після смерті матері вони з батьком ще не прийняли, їх частки у спірній квартирі ще не визначені. Кімнатою ОСОБА_3 вони користувались з його дозволу і платили за це йому, зараз кімнатою ніхто не користується, але вона не бажає жити під одним дахом зі стороннім чоловіком. Рішення суду про звернення стягнення на кімнату у їх квартирі немає, тому вона вважає позовні вимоги позивача незаконними.

Вислухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а для зупинення провадження у справі до вирішення питання законності проведення торгів, як про це заявляли клопотання відповідачі та їх представник, підстав немає. На час розгляду справи позивач є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_3, що підтверджується наданими суду документами: Свідоцтвом про право власності від 0906.2004 року, згідно якому нотаріус ОСОБА_12 посвідчила, що ОСОБА_3 належить право власності на майно, а саме: 1/3 частини трикімнатної квартири, загальною площею 82,3 кв.м, жилою площею 51,0 кв. м, розташованої на четвертому поверсі пятиповерхового будинку, коридор, кухня, ванна, вбиральня - кімнати загального користування, що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Косіора, будинок 8, квартира під номером 45, яке передане ОСОБА_3 в рахунок погашення боргу на суму 7606,76 гривень, що раніше належало ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло Дз- 370, виданого УЖКГ виконкому Криворізької міськради, 25.07.1997 року згідно розпорядження № Д-173 від 23.02.1996 року, та зареєстрованого в КП «Криворізьке БТІ» в реєстрову книгу за № 120П-320-320 (а.с. 5). ОСОБА_13 про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 14.07.2004 року за ОСОБА_3 зареєстрована приватна спільна часткова власність на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 на підставі вказаного Свідоцтва про право власності (а.с. 7). З технічного паспорту на квартиру та поверхового плану на квартиру (а.с. 6, 6 зв.) вбачається, що ОСОБА_3 володіє на праві приватної спільної часткової власності у вказаній квартирі кімнатою, площею 16,80 кв. м. З довідки КЖП № 7 від 11.02.2009 року вбачається,що ОСОБА_3 зареєстрований за вказаною вище адресою та за ним немає заборгованості по сплаті за послуги КЖП, постачання холодної води та користування стоками (а.с.8). З наданих суду листів на і'мя ОСОБА_4 (а.с. 11.12) вбачається, що ОСОБА_3 просив відповідача не чинити йому перешкод у користуванні належною йому у спірній квартирі кімнатою. ОСОБА_13 договору піднайму (а.с. 13) спірною кімнатою користується ОСОБА_6, який оплачує комунальні послуги та за опалення жилої площі розміром 26,88 кв..м у квартирі за адресою вул.. Косіора, 8/45, тому що особові рахунки власників розділені (а.с. 15). Зі скарг, відповідей на скарги, постанов про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 16-22) вбачається, що між сторонами постійно існують спірні питання щодо користування позивачем належною на праві власності кімнатою у квартирі за адресою вул. Косіора, 8/45, які не вирішені і на час розгляду справи у суді. Але у судовому засіданні з достовірністю встановлено, що на 1/3 частину квартири за адресою: вулиця Косіора, 8/45 має право власності позивач у справі ОСОБА_3 Право власності охороняється законом і ніким не може бути порушене. Тому суд задовольняє вимоги позивача у частині вселення його до належної йому на праві власності кімнати, площею 16,80 кв. м у квартирі за адресою: вул.. Косіора, 8/45. Крім того, суд вважає, що своєю неправомірною поведінкою відповідачі заподіяли позивачу моральну шкоду та стягує з них солідарно на користь позивача у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 2000 гривень, оскільки із-за перешкод, які чинять йому відповідачі, позивач не має можливості користуватися належною йому кімнатою, переживає з цього приводу та з приводу зростання боргу за оплату комунальних послуг по квартирі, якими він не користується, та за які повинен плата и. У частині позову про стягнення на користь позивача суми боргу у розмірі 2205,93 грі суд вважає необхідним відмовити, оскільки позивач не надав суду доказів, що сплатив цю суму.

На підставі викладеного, та керуючись ст., ст.З, 15, 60, 88, 209, 213-215, 223, 294 ЦПК України, ст., ст. 321, 386, 387,116 7ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_3 у кімнату, яка належить йому на прав приватної спільної часткової власності у квартирі за адресою: вулиця Косіора, будиної № 8 квартира № 45/2.

Стягнути солідарно на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, 28.10.198 року народження у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди 2000 гривень та судові витрати у сумі 38 гривень 50 копійок.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене через Дзержинський районний суд д апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання до суду протягом 10 днів дня оголошення рішення заяви про апеляційне оскарження рішення та протягом 20 дні після подання вказаної заяви - апеляційної скарги, але рішення набирає законної сили. яків протягом 10 днів з дня його оголошення до суду не надійде заява про апеляційне оскаржень рішення.

Головуючий: