Справа №22-8269/10 головуючий у 1-й інстанції Гінда О.М.
Категорія доповідач в апел. інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

з участю секретаря : Луньо К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2010 року у справі за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини,-

встановила:

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 19 жовтня 2010 року позов задоволено. Надано дозвіл ОСОБА_3 на оформлення проїзного документа дитини на неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_2.

Рішення суду оскаржив відповідач. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що позивачем не було надано суду доказів про необхідність самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. Суд не врахував стан здоров»я дитини, не дав можливості відповідачу провести відповідні медичні обстеження та проконсультуватись у медичних закладах щодо стану здоров»я дитини для з»ясування можливості здійснювати дитиною тривалі подорожі, тим більше за кордон.

Суд безпідставно відмовив відповідачу у залученні в якості третьої особи орган, що видає проїзний документ.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон ( лише для дітей віком від 14 до 18 років). Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не згідний на оформлення проїзного документа дитини, однак передбачених законом підстав для відмови у виготовленні дитині проїзного документа не зазначив.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відмова відповідача у дачі дозволу на оформлення проїзного документа дитини не є мотивованою, так як відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» підставами для відмови у видачі проїзного документа дитини є лише обставини, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон дитини віком від 14 до 18 років. Дитині сторін п»ять років, а відтак вона не відноситься до категорії дітей щодо яких можуть мати місце обставини, що обмежують її право на виїзд за кордон.

Крім того, відповідно до положень Закону України « Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України » виїзд неповнолітньої дитини за кордон може мати місце лише за наявності нотаріально завіреної згоди обох батьків.

З наведених підстав колегія суддів прийшла до висновку, що виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон синові відповідача не порушує його прав, як батька дитини, на врахування в подальшому його думки ( згоди чи відсутність згоди) при вирішенні питання про виїзд дитини за кордон.

Крім того, доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд розглянув спір, не залучивши до участі в справі в якості третьої особи орган, що видає проїзний документ, на увагу не заслуговують, оскільки оскаржуваним рішенням не вирішено питання про права і обов»язки останнього та зазначене не впливає на законність ухваленого рішення.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 314,ст..ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова від 19 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: