Справа №2-621/10 27.10.2010 27.10.2010 27.10.2010
Провадження №22ц-7345/10
Справа № 22ц-7345/10 Суддя по 1 інстанції Кваша С.В.
Категорія 5 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

27 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Кутової Т.З., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання - Мерікової Д.В.,

за участю :

- позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4,

- відповідачки ОСОБА_5,

- представника третьої особи-Миколаївської міської ради-Чушкіна Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2010 року у справі за

позовом

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Миколаївська міська рада, Третя Миколаївська державна нотаріальна контора, про виділ частки в натурі із майна, що знаходиться у спільній частковій власності,

та зустрічним позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про виділ належної їй частки майна в натурі із майна, що знаходиться у спільній частковій власності,

встановила:

В лютому 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з позовом до ОСОБА_5 про виділ частки в натурі, що знаходиться в спільній частковій власності на житловий будинок № 65 по вул. 5 Слобідській в м. Миколаєві.

Позивачі вказували, що після смерті їх матері, їм на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 2 серпня 1989 року Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою належало по 1/8 частині вказаного житлового будинку, який на час прийняття спадщини складався із житлового будинку «А» з господарськими прибудовами.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 в цьому ж житловому будинку з 2007 року належить 6/25 частини, позивачі просили виділити їм 1/4 частину в натурі у спадковому будинку «А» з урахуванням їх обєднаних часток в житловому будинку, яку вони мали станом на 1989 рік.

В грудні 2008 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом про виділ їй в натурі 6/25 частини цього ж будинку «А», посилаючись на те, що вказана частка фактично належить їй після смерті матері ОСОБА_9, померлої 7 жовтня 2007 року.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Задоволено зустрічний позов ОСОБА_5 Їй виділено у власність в натурі частину житлового будинку «А-1» по першому варіанту висновку судової будівельно технічної експертизи від 12 березня 2010 року. Стягнуто з неї на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 24 158,50 грн. компенсації за їх ідеальну частку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду, просили його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позов, виділивши їм частку в натурі по IV варіанту висновку експертизи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вказані позивачами та відповідачкою частки в спільній частковій власності на житловий будинок «А» збереглися та відповідають їх правовстановлюючим документам на час розгляду справи, а виділ часток інших співвласників вже відбувся, тому вирішив спір без участі інших співвласників домоволодіння та без врахування їх часток в спільній частковій власності на нерухоме майно.

При цьому, суд з власної ініціативи змінив підстави позовних вимог позивачів за первісним позовом, виділивши їм компенсацію за їх частку без їх згоди, застосувавши ст. 365 ЦК, якою врегульовано питання щодо примусового припинення права на частку у спільному майні на вимогу інших співвласників, замість підстав зазначених у ст. 364 ЦК, з яких ними були предявлені позовні вимоги.

Водночас, задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5, суд виходив з того, що виділив її частку в натурі, тоді як фактично встановив порядок користування житловими приміщеннями в житловому будинку «А» з іншим співвласником, який не залучався до участі у справі в якості відповідача.

З такими висновками колегія не погоджується, оскільки до них районний суд прийшов з порушеннями норм матеріального та процесуального права, тому невірно вирішив спір.

За змістом ст. ст. 183, 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, коли це можливо без втрати її цільового призначення. Виділ у натурі часток у житловому будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (ч.2 ст. 364 ЦК України).

Примусове припинення права співвласника на частку у спільній частковій власності врегульовано ст. 365 ЦК України.

Порядок виділу часток проводить з дотриманням Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18 червня 2007 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України за № 774/140441.

Як вбачається із матеріалів справи, домоволодіння № 65 по вул. 5 Слобідській в м. Миколаєві належить на праві спільної часткової власності шести особам та складається із трьох житлових будинків (літери А, Б та П) з прилеглими до них господарськими спорудами, та знаходиться на земельній ділянці 784 кв. м, виділеній на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради № 1154 від 15 червня 1954 року. В фактичному користуванні співвласників знаходиться земельна ділянка 864 кв.м. Частина господарських споруд, що відносяться до вказаного домоволодіння та складають одне ціле з житловими будинками, є самочинними забудовами (довідка МБТІ). Житлові будинки (А, Б, П) в окремі юридичні адреси не виділялися.

Відповідно до довідки МБТІ частки співвласників вказаного домоволодіння складають:

- ОСОБА_2 36/100 частки, яка зареєстрована на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2007 року;

- ОСОБА_3 5/100 частки на підставі цього ж рішення суду;

- ОСОБА_5 20/100 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, видане Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 17 квітня 2009 року;

- ОСОБА_8 13/100 частки на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2007 року;

- ОСОБА_7 13/100 частки на підставі цього ж рішення суду;

- ОСОБА_6 13/100 частки на підставі цього ж рішення суду.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 набули право власності на спірний обєкт нерухомості по 1/8 частки кожний після смерті матері - ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину по закону, виданих 2 серпня 1989 року Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою. Як було зазначено у свідоцтвах про право на спадщину (а.с. 28, 29), на вказаній земельній ділянці знаходився житловий будинок літера «А», площею 58,8 кв. м та господарські споруди (підвал «Впд», літня кухня-котельня «Д», сарай «Е», вбиральня «Ю», літній душ «Я», тамбур «г», літня кухня «ч», огорожа -2, 3,5, споруди І, ІІ, ІІІ, 4).

Виходячи з зазначених обєднаних часток (1/8 +1/8 =1/4), які існували у позивачів на час прийняття спадщини, проте змінені на час розгляду справи, позивачі просили провести реальний розподіл лише житлового будинку «А» (з наявними на час розгляду справи господарськими прибудовами) з відповідачкою ОСОБА_5, до якої, як вони вказували, в порядку спадкування перейшло право власності на 6/25 часток у будинку «А».

Відповідачка ОСОБА_5, звертаючись до позивачів з зустрічним позовом про виділ частки в натурі, також виходила з того, що їй належить 6/25 частки у житловому будинку «А», просила про її виділ в натурі.

Між тим, з 1989 року змінився як сам обєкт нерухомості, так і склад учасників спільної часткової власності, розмір часток співвласників та правові підстави їх набуття.

Так, 26 вересня 1989 року рішенням виконкому Заводської районної ради народних депутатів м. Миколаєва (№ 180-д), ОСОБА_2 за вказаною адресою узаконено самочинне будівництво житлового будинку «Б», житлової прибудови Б-1, сінейб-3, б-4, б-5, літньої кухні И, сараю П, сараю Ф.

2 листопада 1989 року відповідні зміни зареєстровані в МБТІ (а.с.57 -65).

30 грудня 1989 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, замість раніше отриманих свідоцтв про право власності на спадщину, отримали свідоцтва на право власності на вказане домоволодіння (до складу якого ввійшло два житлових будинки з господарськими прибудовами та спорудами). Зокрема, частка ОСОБА_2 стала 2/5, а ОСОБА_3 - 3/50, (підстава рішення виконкому Заводського району № 240-3 від 15 грудня 1989 року (а.с. 4, 66).

21 червня 1990 року ОСОБА_2, із належних йому 2/5 частки у двох житлових будинках (А та Б), продав 3/20 частки ОСОБА_8, без виділення його частки в натурі, договір купівлі продажу посвідчений Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою (а.с.68-69).

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2006 року, яке вступило в законну силу, за ОСОБА_2 визнано право власності на самочинно збудовані: житловий будинок «П» та інші споруди та прибудови під літерами п, х-1, ф-1, и-1, є. (а.с. 9 оборот).

23 травня 2007 року рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва, яке вступило в законну силу та зареєстровано в МБТІ, визначено нові ідеальні частки співвласників (а.с.33).

28 травня 2009 року за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на 20/100 частин спірного домоволодіння (три житлові будинки з прибудовами) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 (яка успадкувала залишок частки після смерті ОСОБА_10 та ОСОБА_11Л.), видане Третьою Миколаївською державною нотаріальною конторою 17 квітня 2009 року.

Враховуючи викладене, районний суд порушив норми матеріального та процесуального права та невірно встановив фактичні обставини спору, в звязку з чим невірно вирішив спір, тому його рішення підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_12, та зустрічного позову ОСОБА_5, в звязку з їх необґрунтованістю.

Враховуючи принцип диспозитивності, передбачений ст. 11 ЦПК України, а також відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки позивачі та відповідачка предявили позовні вимоги про виділ часток в натурі, які не відповідають їх правовстановлюючим документам на право власності, а також без залучення всіх співвласників спільної часткової власності, тому законних підстав для задоволення саме таких вимог не вбачається.

Зазначене рішення не позбавляє сторони права на вирішення спору про виділ належних їм часток у відповідності до правовстановлюючих документів.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про виділ частки в натурі.

Відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виділ частки в натурі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: