Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-3225/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мартинова Є.О.,

при секретарі Макаревич Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Догляд" та ОСОБА_5 адміністрації Відкритого акціонального товариства комерційного банку "Надра" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

13.02.2009 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла дана позовна заява підписана представником позивача ОСОБА_6 з проханням стягнути з ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Догляд» на користь ОСОБА_2 548 325.00 гривень матеріальної шкоди та 250 000.00 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди, та покласти на відповідача обов»язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані наступним чином. 13.09.2008 року біля терміналу «А» ДМА «Бориспіль» позивач ОСОБА_2 залишив на автостоянці у відповідача 1 на зберігання автомобіль Lexus LX 470 2006 р. випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, звідки автомобіль було викрадено. Таким чином, як вважає позивач, відповідно до ч. 1, 2 ст. 977 ЦК України між відповідачем-1 та позивачем було укладено публічний договір зберігання автотранспорту на спеціалізованій стоянці. В звязку із викраденням автомобіля із спеціалізованої автостоянки , як зазначає позивач, відповідач повинен виходячи із ст. 942, 949, 951 ЦК України, які регулюють правовідносини із зберігання, відшкодувати позивачу шкоду у розмірі вартості автомобіля та грошові кошти в розмірі 5 000 грн., які знаходились в багажному відділенні автомобіля, а також завдану йому моральну шкоду.

03.12.2009 року до суду надійшла уточнена позовна заява від представника ОСОБА_1, який діє в інтересах позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди зі збільшенням розміру з проханням встановити факт втрати автомобіля відповідачем 1; встановити відповідальність відповідача 1, безпосередньо професійного зберігача, за наявну відповідальність за збереження заставного майна позивачем 1 перед відповідачем 2; стягнути з відповідача 1 на користь співпозивачів 543 325.00 гривень завданих збитків, шляхом перерахування вказаної суми позивачу 1; стягнути з відповідача 2 18948.15 доларів США, як понадміру сплачена позивачем1 та безпідставно отримана відповідачем2 сума грошей та застосувати під час постановлення рішення офіційний курс станом на уточнення позовних вимог і присудити сплатити відповідачу 2 151405.19 гривень на користь позивача 1; визнати протиправними дії відповідача 2 щодо оприлюднення 13.10.2009 року на веб-порталі банку списків позичальників ВАТ КБ «НАДРА», котрі мають прострочену заборгованість по кредиту, та зобов»язати відповідача 2 виключити позивача 2 з списків позичальників ВАТ КБ «НАДРА», відкликати відомості про позивача2 з консульських відділів країн-учасниць Шенгенської угоди, Сполучених штатів Америки, країн Близького Сходу та Азії з метою усунення обмежень або скасування візового забезпечення позивача 1; присудити співвідповідачам сплатити співпозивачам в особі позивача 1 - 250 000 гривень на відшкодування завданої моральної шкоди та покласти на співвідповідачів обов»язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивачів повністю підтримав позовні вимоги та позовні вимоги про збільшення розміру, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю "Догляд" позовні вимоги та уточненні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_5 адміністрації Відкритого акціонального товариства комерційного банку "Надра" свого представника на судовий розгляд справи не направив.

Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно постанови від 24.09.2008 року в.о. начальника СВ ЛВ на ПВТ ГУ МВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_7, в період з 13.09. по 23.09.2008 року невстановлена особа таємно, без дозволу власника, заволоділа автомобілем «Lexus LX 470» державний номерний знак ВХ 0303АІ, який знаходився на стоянці біля терміналу «А» ДПМА «Бориспіль», що розташований в Бориспільському району Київської області, чим завдала ОСОБА_8 матеріальну шкоду, на підставі чого постановив порушити кримінальну справу щодо невстановленої особи по факту незаконного заволодіння транспортним засобом за ч. 1 ст. 289 КК України, кримінальній справі присвоєно реєстраційний номер 29-1523 (а.с. 6). Однак, до цього часу злочин не розкритий та злочинець не встановлений факт перебування автомобіля на парковці підтверджується лише поясненнями свідків. Квитанції, в якій зазначена дата та час вїзду на територію парковки та документів, що підтверджують факт оплати послуг відповідача не надано (а.с. 7).

Представник позивача стверджує, що відповідальність за зникнення транспортного засобу повинно нести ТОВ «Догляд», оскільки транспортний засіб був залишений на їхній парковці.

Хоча, згідно Правил користування парковкою ТОВ «Догляд», які розміщені біля парковки для ознайомлення водіїв, п. 1.2.2. Паркування це розміщення транспортних засобів на території парковки на певний проміжок часу без відповідальності за збереження та розукомплектування транспортного засобу. Паркування поділяється на види: тимчасове та погодинне. Як вбачається з п. 1.2.5. та 1.2.15, зберігання транспортних засобів це додаткова послуга, яка може надаватися за бажанням автоволодільця на парковці, виключно за умови укладання договору зберігання транспортного засобу між уповноваженою особою ТОВ «Догляд» та автоволодільцем; договір зберігання це угода, що укладається між товариством в особі уповноваженого працівника та автоволодільцем у письмовій формі на певний строк, за якою товариство зобов»язується зберігати транспортний засіб і повернути його в охоронності (а.с. 33-37). Окрім цього інформацію про те, що відповідач 1 відповідальності за збереження транспортних засобів не несе, дана інформація міститься в квитанції. Яку кожен власник транспортного засобу отримує при в»їзді до парковки, дана квитанція була вручена і позивачу ОСОБА_2 (а.с. 49-а).

Крім того, згідно із п. 1 «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.1996 р. № 115, зазначені Правила поширюються на спеціалізовані автостоянки, на яких здійснюється зберігання транспортних засобів, до якими є автостоянки (крім автостоянокгаражних кооперативів), що охороняються.

Виходячи із матеріалів справи, відповідач 1 на підставі договору доручення від 18-326/1 від 01.01.2004 р.(із змінами та доповненнями), укладеного між відповідачем 1 та ЗАТ

«Авіакомпанія «Аеросвіт», надавав на парковках біля терміналу «А» послуги з паркування транспортних засобів.

Зазначені парковки не охороняються, так як ніякого договору із охороною організацією відповідачем 1 не укладалось, не встановленого жодного приладу, який би забезпечував нагляд за перебуванням автотранспорту. Вхід на парковку громадян вільний, без перепусток та будь-яких обмежень. На парковці встановлено лише пристрої для контролю часу паркування.

Крім того, відповідач 1 є платником збору за парковку автотранспорту в розмірі 1% неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідно до ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори» від 20.05.1993 р. № 56-93 ставка збору за парковку автотранспорту встановлюються з розрахунку за одну годину парковки її гранічний розмір не повинен перевищувати 1 відсотка неоподаткованого мінімуму у відведених місцях. Відведені місця - це місця для паркування

транспортних засобів, визначені дорожніми знаками, можуть мати дорожню розмітку і бути оснащені пристроями для контролю часу паркування без збереження транспортних засобів.

Відповідач 1, як платник збору із паркування в розмірі 1%, надає послуги із паркування, тобто користування місцями для парковки транспортних засобів, а не із збереження транспортних засобів на спеціалізованих автостоянках.

Таким чином, між позивачами та відповідачем 1 ніякого публічного договору із збереження автомобіля укладено не було і тому ніякого порушення прав та інтересів позивача щодо зберігання його автомобіля та грошових коштів з боку відповідача 1 не відбулося.

Отже, підстави для застосування положень як ст. ст. 942, 949, 951, 977 ЦК України, так і Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.1996 р, відсутні.

Щодо вимоги позивачів до відповідача 2 про стягнення грошових коштів, виходячи із матеріалів справи, встановлено що між позивачем та відповідачем 2 був укладений кредитний договір № 17/11/2006/980-К/113 від 17 листопада 2006 р., за яким позивач отримав кредитні кошти у розмірі 92 667,00 доларів США 9 (а.с. 10-12).

За результатами службового розслідування факту не направлення кредитних коштів на страхові платежі на весь термін дії кредитного договору проведеного відповідачем 2 за вимогою позивача кредитні кошти були повністю направлені відповідачем 2 на рахунок ТОВ «Автосалон на Лівобережній», як плата за придбання автомобіля Lexus LX 470, що підтверджується квитанцією № 5 від 17.11.2006 р. та платіжним дорученням № 1 від 17.11.2006 року. Також 17 листопада 2006 року між позивачем і СК «Українська пожежно-страхова компанія» був укладений і підписаний договір страхування № 0026896, термін дії якого з 18.11.2006 р. до 17.11.2007 р. Внесення коштів за полісом КАСКО № 0026896 було здійснено, що підтверджують квитанції № 3 від 17.11.2006 р., № 1 від 24.11.2006 р., № 1 від 29.11.2006 р. та меморіальний ордер від 17.11.2006 р. Оскільки термін договору страхування № 0026896 закінчився 17.11.2007 року і не був продовжений позивачем на новий термін, то автомобіль позивача з 18.11.2007 р незастрахований.

Таким чином, ніякого порушення з боку відповідача 2 щодо направлення кредитних коштів не відбулось.

Відповідно до положень частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачами не були доведені обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Крім того позивачами не надано докази перебування налженого позивачу транспортного засобу на автостоянці, яка знаходиться біля терміналу «А» ДМА «Бориспіль», яка на праві власності належить ЗАТ «Авіакомпанії АероСвіт».

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню оскільки є недоведеними.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що у відповідності до ст. 119 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру й обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин; при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також про доведеність факту не укладення між сторонами договору зберігання транспортного засобу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що біля терміналу знаходиться не спеціалізована автостоянка, а місця відведені для паркування автотранспорту і ТОВ «Догляд» надає послуги з паркування транспортних засобів на відведених місцях, тобто послуги з тимчасової стоянки на місцях для паркування автотранспортних засобів, а не послуги із збереження транспортного засобу.

Керуючись статтями 942, 949, 951, 977 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України від 20.05.1993 р. № 56-93 «Про місцеві податки і збори», «Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22.10.1996 р. № 115; статтями 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю «Догляд» та Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Мартинов Є.О.