РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого - судді Тарасової І.В. при секретарі судових засідань - ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, треті особи: орган опіки та піклування Фрунзенської районної у м. Харкові ради, Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 86 у будинку 13/8 по вул. Танкопії у м. Харкові та зобов»язання ВГМРФО Фрунзенського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області зняти їх з реєстрації у спірній квартирі.

Позивач в обгрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що їй на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровані позивачка, її донька - відповідачка ОСОБА_3 та її онука - неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У грудні 2006 року відповідачка ОСОБА_3 разом з чоловіком на підставі договору купівлі-продажу набули право власності на трикімнатну квартиру № 6 у будинку 23 по вул. 2-ої Пятирічки у м. Харкові, у якій вони проживають разом з їх донькою ОСОБА_4 з грудня 2006 року по теперішній час. Оскільки вказана квартира, яка є постійним місцем проживання відповідачки та її доньки, знаходиться в іншому районі міста, згодом були вирішені питання переводу неповнолітньої ОСОБА_4 до іншого навчального закладу та медичного закладу за місцем проживання її батьків. На час переселення доньки та її сімї у придбану квартиру між позивачкою та відповідачкою була домовленість щодо зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4, але до теперішнього часу вони залишилися зареєстрованими у квартирі позивачки. Враховуючи, що ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 добровільно виїхали з квартири позивачки у грудні 2006 року, у спірній квартирі не проживають більше року без поважних причин, мають інше постійне місце проживання, позивачка вважає, що вони втратили право користування спірною квартирою. Реєстрації відповідачки та її доньки у квартирі, яка належить позивачці створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним позивачці майном.

В ході розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги і просила суд визнати ОСОБА_3 та неповнолітню ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 86 у будинку 13/8 по вул. Танкопії у м. Харкові, а також стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 8,50 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. та понесені витати на правову допомогу.

У судовому засіданні позивачка підтримала змінені позовні вимоги, просила їх задовольнити, а також зазначила, що після придбання відповідачкою та її чоловіком окремої квартири, між нею та відповідачкою була домовленість про зняття з реєстрації її та неповнолітньої ОСОБА_4 протягом декількох місяців, необхідних для оформлення відповідних документів, проте в подальшому відповідачка відмовилася від цієї домовленості і не бажає у добровільному порядку знятися з реєстрації. За домовленістю з позивачкою у спірній квартирі проживала мати чоловіка відповідачки - ОСОБА_4 JI.B., яка за користування квартирою оплачувала комунальні послуги з квартиру. На даний час у квартирі ніхто не проживає.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснила про обставини, викладені вище.

Відповідачка ОСОБА_3, яка також діє в інтересах своєї доньки неповнолітньої ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що трикімнатна квартира № 6 у будинку 23 по вул. 2-ої Пятирічки у м. Харкові була придбана за кошти, отримані її чоловіком ОСОБА_6 в Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на підставі договору кредиту від 27.11.2006 року, наданим до 10.11.2020 року. Також у забезпечення виконання умов цього договору був укладений договір іпотеки, згідно якого чоловік не мав право зареєструвати у придбаній квартирі відповідачку та їх неповнолітню доньку ОСОБА_4 Після придбання вказаної квартири відповідачка та її сімя переїхали у цю квартиру, але з позивачкою була досягнута домовленість, що деякий час позивачка не буди знімати їх з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1, але час протягом якого відповідачка та її донька будуть зареєстровані у спірній квартирі між сторонами не оговорювався.

Треті особи у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були попереджені належним чином, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухав пояснення позивача, її представника, відповідачки, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у квартирі АДРЕСА_1, яка належить позиваці на підставі свідоцтва про право власності від 25.03.2008 року, виданого виконавчим комітетом Фрунзенської районної у м. Харкові ради, зареєстровані позивачка, відповідачка та неповнолітня ОСОБА_4

Згідно Свідоцтва про народження серії 1-BJI № 261801, ОСОБА_4 народилася 21.12.1994 року, батьком зазначений ОСОБА_6, матір»ю - ОСОБА_7.

Згідно Свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ № 162713 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 07.09.2002 року уклали шлюб, після реєстрації якого прізвище дружини - ОСОБА_6.

Згідно з ч.І ст.39 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Згідно договору купівлі -продажу від 27.11.2006 року ОСОБА_6 придав у власність квартиру № 6 у будинку 23 по вул. 2-ої Пятирічки у м. Харкові.

Згідно договору кредиту № 831/3/27/31/6-227 ВІД 27.11.2006 року укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6, останньому надано у кредит грошові кошти в сумі 14000 доларів США для придбання квартири № 6 у будинку 23 по вул. 2-ої Пятирічки у м. Харкові з терміном повернення заборгованості до 10.11.2020 року. Для забезпечення виконання кредитного договору у той же день між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки № 831/4/27/31/6-353 на нерухоме майно - квартиру № 6 у будинку 23 по вул. 2-ої Пятирічки у м. Харкові.

В судовому засіданні відповідачка визнала ті обставини, що після придбання квартири № 6 у будинку 23 по вул. 2-ої Пятирічки у м. Харкові, право власності на яку було за реєстроване за її чоловіка, на початку грудня 2006 року її сім»я переїхала жити в цю квартиру, яка і на даний час є постійним місце проживання її та неповнолітньої ОСОБА_4 Також, у звязку з переїздом до іншого місця проживання, її донька ОСОБА_4 була переведена до школи та медичного закладу за місцем розташування вказаного житла.

Відповідно до ч. 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином суд вважає встановленим , що з грудня 2006 року відповідачка ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_4 у спірній квартирі АДРЕСА_1 не мешкають, а добровільно виїхали на інше постійне місце проживання.

Також судом встановлена причина непроживання відповідачки та її доньки за вказаною адресою - придбання у власність іншого житла - трикімнатної квартири № 6 у будинку 23 по вул. 2-ої Пятирічки у м. Харкові, яка є власністю відповідачки та її чоловіка як сумісна власність подружжя, що не є поважною причиною невикористання права користування спірною жилою площею.

Суд не приймає до уваги пояснення відповідачки про існування домовленості між сторонами щодо реєстрації відповідачки та її доньки у спірній квартирі на невизначений строк, оскільки ця домовленість не стосується право користування житловим приміщенням, крім того відповідачкою не доведено в суді існування такої домовленості.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України відповідач є членом сім*ї позивача.

Згідно ст.405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.79, ч.І ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, зокрема і витрати на правову допомогу.

Граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом справ, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави». Згідно з додатком до зазначеної постанови, граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі, у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, за надання правової допомоги на підставі укладеного 20.04.2010р. між позивачкою та ТОВ «Юридична фірма «Перемога» договору про надання юридичних послуг, позивачка згідно наданих квитанції сплатила 1000 грн. за участь спеціаліста ТОВ «Юридична фірма «Перемога» ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності, у 4 судових засіданнях по вказаній справі.

Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на 2010 рік, та положень постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006р. № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», суд вважає можливим встановити розмір компенсації відповідачкою ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, витрат, повязаних з наданням позивачці правової допомоги у сумі 1000 грн.

Також позивачем сплачені судовий збір у розмірі 8,50 грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 37 гривень, що підтверджується квитанціями.

Таким чином позивачкою понесені судові витрати на загальну суму 1045,50 гривень, які суд присуджує з відповідачки ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст.64,156 Житлового Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 39, 60, 79, 81, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою № 86 у будинку 13/8 по вул. Танкопії у м. Харкові .

Стягнути з ОСОБА_3, яка також діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1045,50 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: