Справа 2-162/10
Номер провадження 2-162/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.10 року.Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І.І,

при секретарі - Шемота М.І.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовною заявою

представника ПАТ «ОТП Банк» - ОСОБА_1

до

ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3

про

стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ «ОТП Банк» - ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що 26 листопада 2007 року між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір про надання відповідачу кредиту в сумі 37000 доларів США, які ОСОБА_4 зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути у строки, визначені у договорі, а також сплатити плату за користування кредитом. Однак відповідачем порушено умови договору, не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачено відсотки, тобто порушено зобов'язання за договором. Таким чином станом на 22.09.2009 року заборгованість перед позивачем за кредитним договором становить 38336, 51 долар США, що за курсом НБУ станом на 22.09.2009 року становить 306945,10 грн., сума пені за прострочення виконання зобов'язання становить 6289,42 грн., таким чином сума заборгованості складає 313234,52 грн. На підставі договору поруки від 26.11.2007 року ОСОБА_5 прийняла на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_4 його зобов'язань перед банком за виконання умов договору. Оскільки добровільно ОСОБА_4 не виконує взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, тому у позовній заяві ставиться вимога про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 313234 гривні 52 копійки боргу та судові витрати в сумі 1700 понесених на сплату судового збору та 120 гривень витрат, сплачених на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в суді.

ОСОБА_3, як третя особа, що має самостійні вимоги на предмет спору, подала позовну заяву, в якій зазначає, що раніше досудовим та судовим слідством у кримінальній справі було встановлено, що зазначення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 носило лише формальний характер, бо насправді мала намір отримати гроші по цьому кредитному договору та домовлялася про це вона особисто, вона підробила довідки про доходи осіб, що виступали позичальником по кредитній угоді та поручитель і подавала всі необхідні документи. За таких обставин просить визнати недійсним та скасувати кредитний договір №МЬ-802/024/2007 від 26 листопада 2007 року на суму 37000 доларів США, укладення якого було фіктивно оформлено між ПАТ «ОТП Банк» та позивальником ОСОБА_4

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_6. позовні вимоги підтримав та просить вимоги наведені в позовній заяві задовольнити. Пояснив, що кошти одержав саме ОСОБА_4 він же і підписував договір позики, а тому і він повинен повернути кошти, отримані у кредит. Позов ОСОБА_3 не визнає та просить відмовити у його задоволенні.

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що позичальником хоч і був ОСОБА_4, однак фактично кошти отримала ОСОБА_3, яка й повинна нести відповідальність за несплату кредиту по договору від 26.11.2007 року, укладеному між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 Просить відмовити у задоволенні позову банку та задовольнити позов третьої особи ОСОБА_3

Третя особа - ОСОБА_3 пояснила, що вона являється позивальником коштів по кредитному договору, який був укладений між ОСОБА_4 та ПАТ «ОТП Банк». ОСОБА_4 зазначений у договорі позивальником безпідставно, тому просить визнати такий договір недійсним.

Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як вбачається із кредитної заявки на одержання кредиту від 26 листопада 2007 року, з кредитного договору від 26 листопада 2007 року та із заяви на видачу готівки №2 від 26 листопада 2007 року ОСОБА_4 отримав кошти у кредит в сумі 37000 доларів США із сплатою за його користування 13,99% річних. Всі зазначені документи особисто підписав ОСОБА_4, та, як було встановлено в ході розгляду справи, він же й одержав готівкові кошти.

У відповідності до ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

В ході розгляду справи було доведено, що ОСОБА_4 отримав у ПАТ «ОТП Банк» кредит в сумі 37000 доларів США та зобов'язувався щомісячно вносити платежі на погашення кредиту та відсотків по кредиту, а ОСОБА_5, в свою чергу, виступила поручителем виконання зобов'язань ОСОБА_4, який в порушення умов договору кредит та відсотки не сплачував, внаслідок чого допустив заборгованість перед ПАТ «ОТП Банк» на загальну суму 38336,51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 22.09.2009 року становить 306945 гривень 10 копійок, а також 6289 гривень 42 копійки сума пені на прострочення виконання зобов'язання, таким чином загальна сума боргу становить 313234 гривні 52 копійки. У добровільному порядку позичальник ОСОБА_4 та поручитель ОСОБА_5 відмовляються повернути кошти, які отримав у кредит ОСОБА_4, за таких обставин слід стягнути з відповідачів в користь позивача дану суму заборгованості солідарно.

Також у відповідності до ст.88 ЦПК України підлягають до стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в користь ПАТ КБ «ОТП Банк» судові витрати в сумі 1820 гривень, які були понесені позивачем при подачі позову до суду, а саме 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді та 1700 гривень на оплату судового збору.

Позов ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування кредитного договору № МГ-802 024/2007 від 26 листопада 2007 року до задоволення не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про визнання угод недійсними" від 28.04.1978 року із наступними змінами і доповненнями угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками передбачених законом.

Відповідно до положень ЦК України підставою для визнання недійсності договору (правочину) є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені законодавством. Статтею 203 ЦК України встановлені наступні загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має здійснюватися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що здійснюється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Також договір може бути визнаний судом недійсним у випадку укладення договору під впливом помилки, обману, тяжкої обставини, якщо договір було укладено недієздатною особою або з метою приховати інший правочин тощо.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивачльникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивачльник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст.10,11,58,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки судом не встановлено про те, що кошти, які надавалися у кредит, одержувала ОСОБА_3, що було б підставою для визнання договору від 26 листопада 2007 року недійсним, більше того, і вироком Рахівського районного суду від 10 вересня 2009 року, і в ході розгляду даної справи доведено, що кошти одержав саме ОСОБА_4 за його ж заявою, договір підписував він, а отже підстав для визнання недісним правочину судом не знайдено.

Керуючись ст.ст.10, 58, 60, 212, 213, 223, ЦПК України, ст.ст.509, 526,554, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Шевченка.13, Рахівського району, Закарпатської області, ОСОБА_5, 28.03 ІНФОРМАЦІЯ_3. мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, вул.Шевченка, 13, Рахівського району, Закарпатської області, на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість 313254 гривні 52 копійки (триста тринадцять тисяч двісті пятдесят чотири гривні пятдесят дві копійки) заборгованості та 1820 гривень судових витрат.

У задоволенні вимоги третьої особи ОСОБА_3 до ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним та скасування кредитного договору - відмовити.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження у судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Тулик І.І.