Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

06 грудня 2010 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Широкової Л.В.,

суддів Худякова А.М., Снітка С.О.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

з участю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, районного комунального підприємства «Агроводсервіс», виконавчого комітету Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання частко недійсним свідоцтва про право власності на житло та визначення часток у праві власності, -

встановила:

В лютому 2010 року ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись в суд із позовом до ОСОБА_5 ОСОБА_6 , районного комунального підприємства «Агроводсервіс» , виконкому Глибочицької сільради про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, виданого ОСОБА_6, та просили визнати за ними та ОСОБА_3 право власності на вказану квартиру у 1/5 частці за кожним. На обгрунтування позову позивачі зазначали, що приватизація спірної квартири здійснена в порушення вимог закону, оскільки квартира передана у власність лише ОСОБА_5 та ОСОБА_6, хоча на момент приватизації квартири фактично в ній проживала і вони разом з неповнолітнім ОСОБА_3 , тому, вказують позивачі, їх право на отримання частини квартири у власні порушено.

Рішенням Житомирського районного суду від 23 вересня 2010 року у позові ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 порушують питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

Так, зазначають позивачі , висновок суду про відсутність у них права на приватизацію суперечить ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до якої вони мають право на приватизацію як постійно проживаючі в квартирі. На думку ОСОБА_2 у справі мав би брати участь представник органу опіки та піклування для захисту житлових прав неповнолітнього та подати висновок про обстеження житлових умов, відповідно до вимог ст. 19 СК. На думку позивачів, суд не дав правильної правової оцінки тому факту, що вони хоча і знялись з реєстрації у спірній квартирі, ніколи з неї не виселялись.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з таких підстав.

Згідно ст. 5 ч. 2 п. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Згідно ст. 8 ч. 2 вищезазначеного Закону" Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Як встановив суд, на підставі розпорядження органу приватизації КП «Агроводсервіс» від 21 квітня 2004 року № 2560 наймачу квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_5 та члену його сім»ї ОСОБА_6, квартири передана у приватну власність відповідно до Закону «Про приватизацію державного житлового фонду». На підставі вказаного розпорядження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на житло від 11 травня 2004 року.

Судом також встановлено, що на час приватизації, окрім ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спірній квартирі інших зареєстрованих осіб не було.

Матеріалами справи доведено, що позивачі та неповнолітній ОСОБА_3 зняті з реєстрації у спірній квартирі і зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 набутій ОСОБА_2 за договором дарування частині жилого будинку (а.с.11).

Згідно п. 11 ст. 8 Закону України „ Про приватизацію державного житлового фонду", позивачі мають право оспорювати дії, що виникають при приватизації квартири лише коли порушено їх право.

З наданих суду доказів не вбачається, що в період здійснення приватизації, а саме в квітні 2004 року були порушені права позивачів.

Посилання на фактичне проживання в спірній квартирі під час здійснення приватизації не може бути враховано, оскільки позивачі, добровільно знявшись з реєстрації в цій квартирі, відмовилась від юридичних прав на житлову площу в ній і повторно набути вказаного права відповідно до ст.. 65 ЖК України могли б лише за волевиявленням, (заявою) наймача квартири, тобто ОСОБА_5, або якщо таке право буде визнане в судовому порядку. Жодних позовних вимог, щодо визнання права на проживання в спірній квартирі позивачами заявлено не було.

Крім того, за правилами недійсності правочинів не можна визнавати недійсними документи, які за своїм змістом не є правочинами. Тому свідоцтво про право власності на спірну квартиру від 11 травня 2004 року, видане на імя ОСОБА_5, як правовстановлюючий документ не може бути визнаний недійсним, а підлягає анулюванню як правові наслідки лише у випадку визнання недійсним розпорядження органу приватизації про приватизацію квартири .

Що стосується доводів ОСОБА_2 про порушення судом положень ст.19 СК, то вони є безпідставними, оскільки права неповнолітнього ОСОБА_3 в суді були представлені його законним представником -матір»ю ОСОБА_2, а положення ст.19 СК на правовідносини, що виникли, не поширюється.

За таких обставин рішення суду є законним, підстав для його скасування колегія суддів апеляційного суду не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 23 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді:

Справа №22 ц -6786/10 Головуючий у 1 інст.: Мокрецький В.І.

Категорія 5 Суддя - доповідач: Широкова Л.В.