Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2-582/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2010 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю: позивачаОСОБА_3
третьої особи ОСОБА_4
представника відповідачаОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася до суду із згаданою позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку. Заявлені вимоги мотивує тим, що 16 квітня 1999 р. придбав у відповідача ОСОБА_7 будинок №9 по вулиці Луговій в м.Комсомольську Полтавської області. Договір купівлі-продажу був зареєстрований Комсомольською Універсальною Товарною Біржею за №136 від 16.04.1999 року. Купівля-продаж житлового будинку з господарськими будівлями була проведена за договірною ціною 10000 грн., які отримано продавцем в повному обсязі. Після укладення договору відповідач ОСОБА_6 право власності позивача на домоволодіння не оспорювала, будь-який претензій з цього приводу не предявляла. Таким чином, обидві сторони виконали всі умови угоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у заяві, та пояснив, що дізнавшись про необхідність нотаріального посвідчення згаданого договору, він звернувся до ОСОБА_6, але остання ухиляється від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу домоволодіння, зявлятися до нотаріуса відмовляється. Замість цього звернулася до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні згаданим будинком.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача ОСОБА_4, наполягав на задоволенні позову та пояснив, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 21 листопада 2001 року ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_4 прийняв в дар згаданий житловий будинок. Ухиляючись від нотаріального оформлення договору купівлі-продажу та заявляючи в судовому порядку вимогу про вселення до спірного будинку ОСОБА_6 фактично намагається позбавити ОСОБА_4 права власності на цей будинок.

Відповідач ОСОБА_7, будучи належно повідомленою про час та місце розгляду справи, до залу суду не зявилася, причин неявки не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував, наполягаючи на його безпідставності.

Представник Товарної Біржі до залу суду не зявивався. Про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Товарна біржа звернулася із заявою про розгляд справи у відсутність її представника.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 квітня 1999 року члени Комсомольської універсальної товарної біржі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклади договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 купив за 10000 грн. житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Луговiй, 9 в м. Комсомольську Полтавської області. 26.04.1999 року біржова угода зареєстрована в Кременчуцькому мiжмiському бюро технічної інвентаризації (а.с. ).

21 листопада 2001 року ОСОБА_3 подарував вказане домоволодіння ОСОБА_4, що підтверджується нотаріально посвідченим договором (а.с.5).

Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками с члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 47 ЦК України в редакції кодексу 1963 року нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється вiд нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.227 цього ж Кодексу договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Як вставнолено судом i не заперечусться сторонами договiр купівлi-продажу спiрного домоволодіння вiд 16 квiтня 1999 року укладений членами біржі.

Бiржова операцiя, договiр купiвлi-продажу вiд 16 квiтня 1999 року сторонами не оскаржувалася в судi, їi змiст жодним доказом не спростований. Вчинений договiр купiвлi-продажу виконаний сторонами.

Вiдповiдно до ст. 128 ЦК України в редакцiї закону станом на 16 квiтня 1999 року право власностi (право оперативного управлiння) у набувача майна за договором виникає з моменту передачi речi, якщо iнше не передбачено законом або договором.

Передачею визнасться вручення речей набувачевi, а так само здача танспортнiй організацii для вiдправки набувачевi і здача на пошту для пересилки набувачевi речей, вiдчужених без зобовязайня доставки. До передачi речей прирiвнюсться передача коносаменту або iншого розпорядчого документа на речi.

Таким чином, 16 квiтня 1999 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_3 придбав житловий будинок з годарськими будiвлями по вул.Луговiй, 9 в м Комсомольську Полтавської областi.

Встановленi обставини свiдчать про те, що з моменту виконання договору купівлi-продажу право власностi ОСОБА_6 на надане нею майно припинено.

Суд вважає слушними твердження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_8 не будучи законним власником в судовому порядку намагалася вселитися в проданий нею будинок, що є ще одним підтвердження її ухилення від нотаріального посвідчення договору.

З огляду на викладене, суд вважає позов ОСОБА_3 обґрунтованим і підлягаючим до задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 наполягав на тому, що ОСОБА_3 не є належним позивачем за цим позовом, обґрунтовуючи це тим, що він вже не являється власником згаданого нерухомого майна. Але суд вважає ці твердження неспроможними, так як ОСОБА_3 є стороною договору купівлі-продажу від 16 квітня 1999 року та договору дарування від 21 листопада 2001 року і невизнання договору купівлі-продажу дійсним може мати наслідком повернення сторін за цими договорами у попередній стан із поверненням всього отриманого за договорами, що без сумніву дає його підстави для звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.213 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №9 по вулиці Луговій в місті Комсомольськ Полтавської області, який складається з: житлового будинку літ. «А-2» жилою площею 107,8 кв.м., сараю-гаражу літ. «Б.б.б1», теплиці літ. «В», вбиральні літ. «Г», огорожі №1, навісу літ «Д», зареєстрований 16.04.1999 року на Комсомольській універсальній товарній біржі, реєстровий номер 136.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: підпис ОСОБА_1

Копія вірна.

Суддя: В.В.Крикливий