Апеляційний суд Черкаської області
Справа №22ц-701/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_3
суддівОСОБА_4, ОСОБА_2
при секретаріОСОБА_5
з участю представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 січня 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі-Банк) до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

в с т а н о в и л а :

В травні 2009 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 23 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_7 було укладений кредитний договір №CS00GA, згідно якого останньому надано кредит в сумі 11721,75 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 лютого 2018 року.

ОСОБА_7 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 7 квітня 2009 року має заборгованість в розмірі 11215,74 доларів США, з яких: 10307, 69 заборгованість за кредитом, 740,77 заборгованість по процентам за користування кредитом, 103,92 заборгованість по комісії за користування кредитом та 63,36 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 23 червня 2006 року між Банком та ОСОБА_8 укладено договір іпотеки №CSО0GА, згідно умов якого ОСОБА_8 передала в іпотеку, належне їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 51,2 кв.м., який розташований за адресою Черкаська область, Звенигородський район, с.Юрківка, вул. Шолохова, буд. 31.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки і яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі документу зазначеного у договорі іпотеки.

Земельна ділянка розташована за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, с.Юрківка, вул.. Шолохова, , буд. 31.

Враховуючи вище викладене Банк просив звернути стягнення на спірні будинок та земельну ділянку, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Виселити ОСОБА_8, яка зареєстрована і проживає у спірному будинку зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України Черкаська обл., Звенигородський район.

В ході судового розгляду справи представник позивача уточнив назву позивача, зазначивши його правильне найменування - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Крім цього представник позивача змінив позовні вимог, посилаючись на те, що Банком встановлено, що відповідачі за адресою с.Юрківка вул.. Шолохова, буд. 31 Звенигородського району не проживають, а тому відмовився від позову в частині виселення ОСОБА_8 із будинку, переданого в іпотеку.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 січня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

Банк на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, порушує питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що умовою звернення стягнення на предмет іпотеки є вимога Банку про розірвання кредитного договору, однак позивачем така вимога не заявлена.

З таким висновком суду погодитися не можна.

По справі встановлено та не заперечується сторонами, що 23 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_7 укладений кредитний договір №CS00GA, згідно якого останньому надано кредит в сумі 11721,75 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 лютого 2018 року.

ОСОБА_7 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 7 квітня 2009 року має заборгованість в розмірі 11215,74 доларів США, з яких: 10307, 69 заборгованість за кредитом, 740,77 заборгованість по процентам за користування кредитом, 103,92 заборгованість по комісії за користування кредитом та 63,36 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 23 червня 2006 року між Банком та ОСОБА_8 було укладено договір іпотеки №CSО0GА, згідно умов якого ОСОБА_8 передала в іпотеку, належне їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, нерухоме майно, а саме: житловий будинок, загальною площею 51,2 кв.м. з господарськими спорудами, який розташований за адресою Черкаська область, Звенигородський район, с.Юрківка, вул. Шолохова, буд. 31. Пунктом 35.5 цього договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 72 745 грн.50 коп.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

З огляду на це Банк має право здійснити на підставі рішення суду звернення стягнення на предмет іпотеки на належний ОСОБА_8 на праві власності житловий будинок, загальною площею 51,2 кв.м., який розташований за адресою Черкаська область, Звенигородський район, с.Юрківка, вул.. Шолохова, буд. 31, оскільки таке звернення за рішенням суду є конкретним способом виконання зобовязання за договором кредиту та іпотеки.

Законом не передбачено, що сторона кредитного договору при зверненні стягнення на предмет іпотеки зобовязана заявити вимогу про дострокове розірвання цього договору, тому висновок суду з цього приводу не ґрунтується на законі.

Відповідно до ч.4 статті 6 Закону «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обовязки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею).

Оскільки земельна ділянка площею 0,15 га, де розташований переданий в іпотеку будинок за адресою Черкаська область, Звенигородський район, с.Юрківка, вул. Шолохова, буд. 31 іпотекодавцю ОСОБА_8 на праві власності не належить, то позовні вимоги у частині звернення стягнення на цю земельну ділянку задоволенню не підлягають.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового відповідно до вимог статті 309 ЦПК України про часткове задоволення позову.

Понесені позивачем судові витрати при подачі позовної заяви підлягають стягненню з відповідачів відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 27 січня 2010 року у даній справі скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №CS00GA укладеним 23 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_7 звернути стягнення на предмет іпотеки будинок з надвірними спорудами, що вказані в п.35.3 договору іпотеки №CSО0GА від 23 червня 2008 року, що належать на праві приватної власності ОСОБА_8 та розташовані за адресою Черкаська область, Звенигородський район, с.Юрківка, вул. Шолохова, буд. 31 з початковою ціною для його подальшої реалізації 72 745 грн.50 коп. та з наданням права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».

У частині позовних вимог про звернення стягнення на земельну ділянку площею 0,15 га, де розташований переданий в іпотеку будинок за адресою Черкаська область, Звенигородський район, с.Юрківка, вул. Шолохова, буд. 31 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати, понесені при подачі позовної заяви за сплату державного мита у розмірі по 363 грн. 72 коп. з кожного та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі по 125 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/