РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2010 року.

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді Алфьорової Т.М.

За участю секретаря судових засідань ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - виконком Фрунзенської районної м. Харкова ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права та вселення

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такої, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їх батько ОСОБА_4 у 1965 році на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської райради № 248 від 27.11.1965 року отримав ізольовану квартиру за адресою: м. Харків, вул. Рибалко, буд. 44, кв.І8. Після смерті батька, який помер 14.07.1988 року, основним наймачем зазначеної квартири стала мати ОСОБА_5 Сестра ОСОБА_3 у 1984 року вийшла заміж і переїхала проживати до чоловіка, але залишилася зареєстрована в спірній квартирі так як і її син ОСОБА_6, який у 2000 р. виписався і був зареєстрований за місцем проживання батьків за адресою: м. Харків, пров. Танкопія № 5. Мати ОСОБА_5 в період з 1990 року по 2001 рік доглядала свою матір у селі. Сам він після розірвання шлюбу став проживати в спірній квартирі з 1990 року і виконував обовязки, що випливають з договору найма житлового приміщення, сплачує комунальні послуги і займався ремонтом. Відповідач не проживає в спірній квартирі більше 20 років, тому відповідно до ст. 71 ЖК України втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідачка позов не визнала і пред'явила зустрічний позов про поновлення порушеного права та вселення, посилаючись на те, що спірна квартира отримана на склад сімї чотири чоловіка, у тому числі і на неї. В 1979 року брат одружився і пішов проживати до дружини, а вона у 1984 року вийшла заміж і переїхала проживати до чоловіка в будинок № 5 по пров. Танкопія в м. Харкові. Після смерті батька у 1988 року, вона зі своєю сімєю переїхала проживати до матері, за якою вона доглядала. Потім брат залишив родину і переїхав проживати до матері. Брат зловживав спиртними напоями, став приводить жінок і тому стали виникати суперечки і склалися неприязні стосунки. Вона пропонувала зробити йому обмін або особові рахунки, але він відмовився. В 2001 р. позивач оселив ОСОБА_7 в квартирі і між ними стали виникати суперечки і тому вона вимушена піти проживати до чоловіка по про вул. Танкопія, буд. № 5. Цей будинок належить чоловіку на праві власності у порядку спадкування. Після смерті матері 26.12.2003 року, якій вона надавала допомогу, вона знову братові пропонувала вирішити питання з квартирою, але відповідач давав обіцянку подумати. У 2006 р. були

змінені замки, а ключ їй не був наданий, в квартирі він її не пускав. У них були стосунки з братом, але на нього має вплив його цивільна дружина, тому вона зверталася до суду. В квартирі залишилася частина її майна, а саме: комод, диван, пос куртка, пальто, плаття. В поліклініках, в інформації за місцем роботи вказана її а; реєстрації по вул. Рибалко. Таким чином, вважає, що спірну квартиру зали вимушено, так як відповідач привів співмешканку, у них виникали суперечки і то вона вимушена піте з квартири. Крім цього, була зміна вхідні двері. В квартиру н пускають, чим порушують її житлові права

Третя особа не з'явилася, про день і час слухання справи сповіщена належн чином, не явка третій осіб не перешкоджає слуханню справи.

Позивач ОСОБА_2 зустрічний позов не визнав і пояснив, що відповідачем д суду доведена недостовірна інформація, а саме: відповідачка після одруження, до квартири не поверталася проживати, її речей в квартири немає. Комод та диван це майно батьків. Після того як вона переїхала до чоловіка, вони відбудували з ним старий будинок і на сьогоднішній час на земельній ділянці будинок знаходяться два житлових будинки, це двохповерховий - № 7 по пров. Танкопія і невеликий будинок № 5 по пров. Танкопія, з гарним ремонтом і зі всіма зручностями. Конфліктів у нього з сестрою, а також у сестри з його жінкою ОСОБА_7 JI.M, з якою він мешкає з 2001 року,, не було, про те свідчить те що вони ходили до сестри в гості, де він познайомив їх один одному. Ні яких суперечок не було. Матері був потрібний постійний догляд тільки за останні шість місяців після перелому. Догляд за нею був з його боку і боку його дружини. Проживати в квартиру після смерті матері, сестра не приходила, а тільки приходила за швейною машинкою та за золотим кільцем. Це майно було віддано без суперечок. Приблизно у 2006 р. в будинку було кілька крадіжок, у них також намагались зламати замок, тому він поставив ще одні двері, ключі від яких, сестра не просила і вони їй не були потрібні, так як вона мешкала з чоловіком. У грудні 2009 р. вона прийшла до квартири і попросила надати їй ордер, що і було зроблено, а також просила надати ключі. Вважає, що відповідача ніхто не змушував йти з квартири і не перешкоджав в її проживанні, але вона втратила право на проживання з моменту переїзду до чоловіка.

Вислухавши сторони, свідків та перевіривши матеріали в справі, суд вважає первісний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, в задоволенні зустрічного позову відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира № 18 розташована у будинку № 44 по вул. Рибалко у м. Харкові. Ця квартира отримана ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Орджонікідзевської райради № 248 від 27.11.1965 р. на склад осіб - чотири, у тому числі позивача та відповідача. Квартира трьохкімнатна, загальною площею 51,0 кв. м., житловою площею 35,1 кв. м.

Згідно рішенню виконкому Фрунзенської райради м. Харкова від 19.06.1990 року , за№ 174/12, особистий рахунок був відкритий на імя ОСОБА_8

Як встановлено в судовому засіданні - відповідачка ОСОБА_3 у 1984 року вийшла заміж і переїхала проживати до свого чоловіка - ОСОБА_9 за адресою м. Харків, пров. Танкопія, № 5, де у них народилася дитина і досить вони живуть за вказаною адресою в зареєстрованому шлюбі. На цій же земельній ділянці знаходиться і житловий будинок № 7. Згідно наданих документів - домоволодіння це спадщина ОСОБА_9 Як пояснили свідки в судовому засіданні, в період шлюбу ОСОБА_9, вони відбудували заново один із будинків і тепер у них на земельній ділянці стоїть двохповерховий будинок з гарним ремонтом, про що свідчать і надані фотографії.

Згідно довідки з місця проживання на сьогоднішній час в спірній квартирі зареєстровано позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3

Згідно зі ст. 71 ЖК України - при тимчасовій відсутності наймача або члена родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо

наймач або члени його родини були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжений наймодавцем, а у випадки суперечки - судом.

В судовому засіданні було встановлено що відповідачка ОСОБА_3 тривалий час не користувалася правами наймача, цим житлом не цікавилася, не сплачувала за комунальні послуги, не робила ремонту і не проживає за цією адресою на сьогоднішній день.

Свідок ОСОБА_7, яка була опитана у судовому засіданні, пояснила, що у 2001р. стала проживати у спірній квартирі разом з ОСОБА_2Г і в червні цього ж року познайомилася з його сестрою в її будинку так як вона на той час мешкала зі своєю родиною по пров. Танкопія у м. Харкова. Вони з чоловіком були у них кілько раз в гостях, тому ні яких неприязних стосунків з нею вона немала. На земельній ділянці знаходяться два будинки і ОСОБА_3 проживають у двохповерховому будинку, який вони побудували і він мав гарний ремонт як і інший будинок. ОСОБА_5 у вересні 2001 р. приїхала з села і стала проживати з ними. Відносини були гарні, суперечок про те, що вона проживає в їх квартирі не було. Коли мати зламала ногу, за нею доглядав ОСОБА_2 та вона. ОСОБА_3 іноді навіщала матір. Відповідачка приходила як до смерті матері так і після, але не з метою її проживання і перешкод їй ніхто не чинів. Після смерті матері за вимогою відповідачки вони віддали кольцо та швейну машинку матері. Вимог ОСОБА_3 з приводу квартири вона не чула. Майна відповідача в квартирі ніякого немає. Остатні чотири - пять років ОСОБА_3 в квартиру не приходила і вона її не бачила. Вона з'явилися з сином тільки в грудні 2009 року за ордером і їй ніхто перешкод не чинив. Нові двері її чоловік поставив, так як в будинку були крадіжки, а їх замок намагалися розкрити.

Свідок ОСОБА_10 пояснив в судовому засіданні, що він знає обидві сторони тривалий час. Бував в гостях у ОСОБА_3, куди приходили і ОСОБА_11 зі свою жінкою, а також буває і у позивача. їздив сумісно на відпочинок з ОСОБА_3. Коли ОСОБА_3 треба було необхідно виїхати з м. Харкова, то вони з дружиною залишалися у них у будинку для охорони. Після одруження відповідачка в спірній квартирі не мешкала, а проживала зі своєю сім'єю по пров. Танкопія, де знаходяться два будинку, один із яких двохповерховий, який подружжя будували разом замість старого. Обидва будинки с гарним ремонтом. Невеликий будинок здавався квартирантам. У позивача та його дружини були нормальні стосунки з ОСОБА_3 Коли мати була лежачої хворою то фактично за нею доглядав ОСОБА_2 ОСОБА_11 говорив, що сестра зареєстрована в квартирі, але за квартиру не сплачує. Про пропозицію по обміну квартири з боку відповідача, він нічого не чув. Жінка, яка мешкає з позивачем виключно порядна людина, не конфліктна і завдяки їй квартира з гарним ремонтом.

Свідок ОСОБА_12 пояснила в судовому засіданні, що мешкає в будинку по вул. Рибалко, №44 з серпня 1998 року, двері квартири позивача напроти її квартири. В квартирі у ОСОБА_2 була неодноразово, іноді заходила до нього дзвонити, а іноді, коли була жива його мати, залишав їй або у інших сусідів ключі, щоб навідували матір, коли в квартирі нікого не було. Знає, що у позивача є сестра, але її ніколи не бачила, хоча позивача бачила постійно, так як в квартирі він проживав. Ніяка дитина також в квартирі не мешкала. Коли вона вселилася, ОСОБА_2 жив один, а бабуся жила в селі, а потім повернулася до міста. На момент її хвороби за нею доглядав ОСОБА_2 Його жінку може характеризувати тільки з позитивної сторони. Коли були у будинку крадіжки, то позивачем було поставлено ще одні двері..

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала аналогічні пояснення.

Свідок ОСОБА_14 пояснила в судовому засіданні, що останні 17 років вона регулярно приходить до будинку по вул. Рибалко, №44, так як в цьому будинку мешкає її батько за котрим вона доглядає. ОСОБА_3 проживає у приватному будинку по

пров. Танкопія, де знаходяться два будинку. Вона стала там проживати коли вий заміж. Десь біля після двох років після реєстрації шлюбу, відповідачка після сварки чоловіком, з дитиною переїхала проживати до матері, перевезла свої та дитини особи речі. В квартирі проживали біля чотирьох років, і її чоловік приходив в квартиру уходив. ОСОБА_2 повернувся до квартирі після смерті батько. Коли ОСОБА_3 0 повернулася до свого чоловіка не памятає. Вона була в гостях у відповідача ОСОБА_7 також з ОСОБА_2 бували у ОСОБА_3 і відносини між ними бу нормальні. ОСОБА_7 знає як порядну людину. Коли мати сторін була лежачо хворої то їй допомагала і відповідачка. На прикінці 2009 року зустріла ОСОБА_3Г яка говорила що не може війти в квартиру, так як брат змінив двері.

Свідок ОСОБА_6 поясняв в судовому засіданні, що коли він був малолітньо дитиною, то він з матерію проживав по вул. Рибалко. 44 кв. 18 і на той час була жив бабуся. Батько приходив до них, іноді залишався проживати. ОСОБА_11 повернувся в квартиру приблизно в І996р - 1997 року. Вони повернулися до житла батька по пров. Танкопія, № 5 у 1997 р„ де і мешкають до сьогоднішнього часу. Не могли проживати в квартирі так як були суперечки. З приводу чого він не памятає, йому було на Т)й час 12 років. З ОСОБА_7 познайомилися у 2001 р. і на той час мати вже не проживала у спірній квартирі. Коли у бабусі ОСОБА_5 був абсцес і вона поломана ногу, то його мати приходила в ранці, щодня перед роботою і ввечері допомагала доглядати за нею, Вони з матерію приходили до ОСОБА_2 щоб вирішити питання про квартиру, але двері ним ніхто не відчиняв, ключем не було так як ОСОБА_2 змінив замок. В грудні 2009 року їх пустили в квартиру, мати взяла ордер і ОСОБА_2 давав обіцянку зробити ключі.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що є родичкою сторін. Відповідачка ОСОБА_3 мешкає у чоловіка у приватному будинку. Знає, що вона допомогла доглядати за матірю ОСОБА_5 Після одруження, ОСОБА_3 через деякий час поверталася до матері з сином, коли вона не стала проживати в квартирі і коли ОСОБА_2 повернувся в квартиру, вона точно не памятає. Сама вона в квартирі була останній раз у 2003 року. Із розмов з ОСОБА_3 вона дізналась, що ОСОБА_2 обіцяв щось вирішити з квартирою і сестра розраховувала на порядність брата, тому нікуди не зверталася і з її слів вона ходила з сином до квартири, але там нікого не було. Двері не відчиняли.

Згідно зі ст.60 ЦПК Україні -кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши надані сторонами докази, суд вважає, що поважних причин для не проживання у спірній квартирі у відповідача не було. Довід її про те, що причиною її уходу і не проживання у спірній квартири є те, що брат зловживав спиртними напоями, став приводить жінок, стали виникати суперечки і між ними склалися неприязні стосунки є голослівним і ні якими доказами не підтвердилися, а також не підтвердився довід про те, що однією із причин її уходу із квартири і порушення житлових прав є те, що брат оселив ОСОБА_7 в квартирі з якою у них не склалися взаємовідношення. Як встановлено в судовому засіданні на 2001 рік, коли стала проживати ОСОБА_7. відповідачка ОСОБА_3 мешкала зі своєю родиною за адресою м. Харків, пров. Танкопія.

Сусіди допитані в якості свідків, не підтвердили в судовому засіданні факти вказані відповідачем і якщо ОСОБА_3 як вона стверджує проживала з дитиною у спірній квартирі в період з 1988 року до 2001 року, то сусіді не могли її не побачити.

Крім цього, відповідачка в судовому засіданні уточнила, що в 2001 року конфліктів або суперечок з ОСОБА_7 не було, а пішла вона із квартири, так як хотіла, щоб брат створив сімю.

Було встановлено, що на 2001 рік у відповідача ОСОБА_3 зі своїм братом і ОСОБА_7 були нормальні стосунки, які дозволяли ОСОБА_3 запрошувати їх до себе в гості, де ОСОБА_3 і познайомилася з ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_6 підтвердив факт того, що на момент коли вони познайомилися з ОСОБА_7 вони вже проживали у батька, а саме з 1997 року. Пояснення вказаного свідка співпадають з поясненнями свідка ОСОБА_12, яка стверджувала, що на момент її вселення у 1998 році в будинок № 44 по вул. Рибалко у м. Харкові - в спірної квартирі ОСОБА_3 з сином не проживали.

Той факт, що ОСОБА_3 вказувала адресу своєї реєстрації - АДРЕСА_1 за місцем її роботи, а також в медичних документах у поліклініці, яка обслуговує як вул. Рибалко так і пров. Танкопія, не може свідчить про те, що вона проживала або проживає у спірній квартирі.

Тривалий час, як з 2001 року, так як і після того як було замінено двері у 2006 року відповідач, яка стверджувала, що з цього часу були порушені її житлові права не зверталася з позовом до суду або до інших органів за поновленням цих прав. Згідно відповіді Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківської області від 29.12.09 року - ОСОБА_3 з питань перешкод в проживанні в спірній квартирі не зверталася. Той факт, що вона приходила до квартири і їй ніхто не відчиняв двері, не може бути доказом того, що її в квартиру не пускали, так як не надані докази того, що в квартирі хтось був на той час. А крім того, як підтвердила свідок ОСОБА_7 останні чотири або пять років, вона зовсім не бачила відповідача і це посвідчення збігаються з посвідченнями сусідів ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які квартири знаходиться на одній площадці сходів.

Із наданих квитанцій про сплату за комунальні послуги, витрати по утриманню квартири несе позивач ОСОБА_2

Відповідач стверджувала, що іншої власності у нею нема і фактично ніде проживати на сьогоднішній день, так як вона з родиною мешкають у невеликому будинку № 5 по пров. Танкопія в м. Харкові, який належить її чоловікові, а інший двохповерховий будинок, який був побудований на місці старого, не об лаштований, нема опалення, нічого нема і для житла непридатний, в ньому стара комунікація. Ця інформація зовсім не відповідає дійсності і це підтверджують як надані фотографії так і пояснення свідків.

Той факт, що за адресою позивача зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає тривалий час, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача та його родини, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових майнових обовязків.

Також факт реєстрації відповідача за адресою позивача створює потенційні перешкоди для реалізації останнім повною мірою свого права на приватизацію житла та розпоряджатися цим майном.

Також, у ст. 72 ЖК України зазначається, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням через відсутність цієї особи понад встановлені терміни, здійснюється у судовому порядку. Отже, звернення позивача до суду за захистом своїх законних прав є зрозумілим і закономірним, а вимоги - цілком обґрунтованими.

У звязку з вказаними обставинами суд вважає, що позивачем був доказаний факт не проживання відповідача тривалий час за місцем її реєстрації без поважних причин, тому суд вважає за необхідне первісний позов задовольнити у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, II, 60, 212,213, 215, ст. ст. 71-72 , ЖК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Виконком Фрунзенської районної м. Харкова ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою : м. Харків, вул. Рибалко, буд.44, кв. №

18 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поновлення порушеного права та вселення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м .Харкова. Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Г оловуючий -