РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2010 р.

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі головуючого - судці Алфьорової Т.М., за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 23.03.2002року. Від шлюбу має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Вони з відповідачем проживають окремо один від одного. В наступний час нею подана заява про розірвання шлюбу, дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу не надає і тому вона просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 грн., але не менше одного неоподаткованого мінімуму

В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі і дала пояснення як вказано вище, а також вказала, що не проживають разом з відповідачем біля пяти років, раніше до 2009 року відповідач брав на вихідні дитину, але в 2009 року брав лише три рази. Після подачі позову, він знову став брати дитину на вихідні. Розмір аліментів уточнила і просить стягнути на її користь - аліменти на дитину в розмірі 350 грн., вказує про те, що їй необхідні гроші для сплати за дитячий заклад, продукти харчування, одяг та інших потреб дитини.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнав і дав пояснення, що дійсно вони тривалий час не проживають з ОСОБА_2 Він мешкає з іншою жінкою. Він або його мати забирають сина у пятницю із дитячого закладу, а у вівторок він повертається до закладу. Його мати та він купують сину одяг, який він носить тільки у них і тому позивачка могла його не бачити, продукти харчування, а також іграшки. Його мати зареєструвала онука в їх квартирі. Позивачка не потребує матеріальної допомоги на утримання дитини, так як вона достатньо заробляє, працює приватним підприємцем, а його аліменти, якщо їх стягнути будуть витрачатися не на дитину, а на чоловіка з яким позивачка проживає. У 2009 році дійсно дитину брали мало, а з серпня зовсім не брали до дому, так як була дуже хвора бабуся, яка померла у грудні 2009 року. Він працює, але не офіційно і робота не носить постійного характеру, тому не зможе сплачувати аліменти щомісяця у розмірі 1000 грн. або 350 грн.

Вислухавши сторони, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, але підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони знаходяться на стадії розірвання шлюбу, але сумісно не мешкають тривалий час. Дитина зі згоди матері зареєстрована за місцем k проживання батька та бабусі.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Статтею 181 ч.І, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № З « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляду справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них з ким вона проживає вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 А інших дітей немає, працездатний, на його утриманні ніхто не перебуває і тому може надавати відповідну матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно на момент подачі позову про стягнення аліментів, відповідач фактично ні якої допомоги на утримання не надавав і дитину в 2009 році до себе брав дуже рідко.

Свідки з боку відповідача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили в судовому засіданні, що дитина з моменту народження знаходилася у бабусі, а потім у подружжя, але коли подружжя ОСОБА_3 не стали разом проживати, то їх сина з дитячого закладу у пятниця або в четвер забирає бабуся або батько. Дитина перебуває у них до понеділка або вівторка, йому купають необхідні речі, іграшки. З вересня 2009 року дитину не брали так як була хвора бабуся.

Свідок ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає і фактично у 2009 році брав сина три рази. Вона не бачила нового одягу у дитини або іграшок. Коли мати дитини знаходиться на роботі, то дитини знаходиться дитячому закладі, а також онук буває і нею у нею за місцем її проживання Донька їй надає матеріальну допомогу.

Батьки зобовязані утримувати свою дитину і тому довід відповідача, що позивач достатньо заробляє і потребує його аліменти, судом не може буде прийнято до уваги, а також його довід, що аліменти будуть витрачатися на чоловіка з яким колишня дружина зараз проживає, так як він без підставний.

За таких обставин, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, але при стягненні розміру аліментів, суд бере до уваги, що дитина частково знаходиться у батька з бабусею, де на нього витрачаються гроші, а саме купуються іграшки, одяг та продукти харчування. Суд вважає, що з урахуванням усіх обставин, треба стягнути на користь позивача аліменти щомісяця по 300 грн.

У відповідності з положеннями ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, при зміні майнового стану позивача та відповідача вони обидва не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом стосовно зміни розміру аліментів.

У звязку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат по цій категорії справ, тому на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, а саме: за судовий збір - 51 грн., а також треба стягнути за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи - 120 грн.

Керуючись ст.ст. 180,181,182,183 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11,60,81,88, 208,209,212-215 ЦПК України, суд -

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити часткове.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 300 гр., але не менше ніж ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20.01.2010 р. до часу повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір - у розмірі 51 грн., та за інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи 120 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або протягом десяти днів з дня проголошення рішення без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя