Справа №22ц-1272 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Категорія:25 Доповідач: Павлишин О.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мусіної Т.Г., Шандри М.М.,

при секретарі Балюк О.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1-В.В. ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника закритого акціонерного товариства „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 4 лютого 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4, закритого акціонерного товариства „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс (далі - ЗАТ), треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування, відшкодування матеріальної і моральної шкоди Вирішено стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача 1224 грн. 73 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, з ЗАТ „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс на користь позивача страхове відшкодування в сумі 24490 грн., з обох відповідачів солідарно в користь позивача 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати в сумі 287 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ЗАТ „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс. В апеляційній скарзі стверджує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права. При цьому посилається, що позивач не є власником автомобіля. Вважає, що суд безпідставно не взяв до уваги висновок спеціаліста, відповідно до якого автомобілі не були в контакті один з одним. Зазначає, що суд не дав оцінку розбіжностям протоколів про порушення правил дорожнього руху та протоколу огляду транспортного засобу, відповідно до яких кількість пошкоджень є різною. Також посилається на відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1-В.В.- ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3 про заперечення вимог скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 строком на один рік уклав з відповідачем по справі договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - автомобіля НОМЕР_1. Строк дії договору з 16.08.2007 року до 15.08.2008 року. (а.с.12)

ОСОБА_5 є власником автомобіля НОМЕР_2. (а.с.19)

19.06.2007 року ОСОБА_5 видала ОСОБА_1-В.В. довіреність на розпорядження автомобілем НОМЕР_2., а також представництво її інтересів. (а.с.20)

6.07.2007 року ОСОБА_1-В.В. видав довіреність ОСОБА_3, якою уповноважив останнього на водіння автомобілем НОМЕР_2. (а.с.92)

30.08.2007 року настав страховий випадок - застрахований автомобіль під керуванням ОСОБА_4 на вул.Гнатюка в м.Львові зіткнувся з автомобілем НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3

Постановою Шевченківського районного суду м.Львова від 24.09.2007 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, що спричинило дорожньо-транспорну подію, та піддано останнього штрафу в сумі 51 грн. (а.с.13)

Страховика повідомлено про страховий випадок, що мав місце 30.08.2007 року.

18.02.2008 року страховиком відмовлено уповноваженій особі - ОСОБА_1-В.В. у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що згідно з висновком спеціаліста з автотехнічного дослідження автомобілі НОМЕР_2 та ВАЗ-2108 реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 не були в контакті один з одним, а відтак останній автомобіль не причетний до спричинення механічних ушкоджень автомобіля ОСОБА_1-В.В.(а.с.9)

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст.982 ЦК України істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Аналогічні положення закріплено в ст.ст. 20, 25, 26 Закону України "Про страхування".

Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, враховуючи те, що водієм забезпеченого транспортного засобу ОСОБА_4 неправомірними діями завдано шкоду ОСОБА_1-В.В., як володільцеві автомобіля НОМЕР_2, місцевий суд дійшов правильного висновку, що відповідач зобов'язаний сплатити страхове відшкодування відповідно до договору.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що відмова у виплаті страхового відшкодування є правомірною з посиланням на висновок автотехнічного дослідження, визнається колегією суддів безпідставними в зв"язку з наступним.

Обставини, на які посилається апелянт фактично вказують на дії, спрямовані на протиправне заволодіння коштами відповідача, тобто стосуються кримінально-караних діянь, наявність чи відсутність яких підлягає встановленню в порядку, визначеному Кримінально-процесуальним кодексом України. Однак, за відсутності об"єктивних перешкод з часу подання позову - 4.09.2008 року, та до розгляду справи апеляційним судом, відповідач по справі до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину не звертався. При цьому колегія суддів також бере до уваги і те, що з клопотанням про призначення судово-трасологічної експертизи представник апелянта не звертався.

В зв"язку з цим колегія суддів вважає, що судом першої інстанції підставно не взято до уваги висновок спеціаліста.

Крім того, безпідставним є твердження апелянта про неправомірність вимог ОСОБА_1 Б-В.В. з посиланням на те, що він не є власником автомобіля, оскільки останній є особою, законно уповноваженою власником автомобіля, а також особою, відповідальною перед власником автомобіля.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення про стягнення страхового відшкодування з дотриманням норм матеріального і процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду в цій частині.

Разом з тим, поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що відповідно до п.22.3 ст.22 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України. Відшкодування моральної шкоди з підстав, передбачених пунктами 3, 4 ч.2 ст.23 ЦК України, проводиться у розмірі, визначеному судом, особою, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки в справі відсутні підстави, передбачені пунктами 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України, колегія суддів вважає, що суд помилково прийшов до висновку про необхідність покладення обовязку щодо відшкодування моральної шкоди страховою компанією, а відтак в цій частині рішення підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

В звязку з цим підлягає зміні розподіл судових витрат. Пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та документально підтверджених судових витрат на користь позивача підлягає стягненню з закритого акціонерного товариства „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс 244 грн. 90 коп. судового збору та 28 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 273 грн. 40 коп. судових витрат, з ОСОБА_4 12 грн. 10 коп. судового збору та 1 грн. 50 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 13 грн. 60 коп. судових витрат. Крім того, в місцевий бюджет Шевченківського району м.Львова підлягає стягненню з ОСОБА_4 47 грн. 40 коп. судових витрат.

Керуючись п.п.1, 2 ч.1 ст.307 , ст.308 , п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України , колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника закритого акціонерного товариства „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 4 лютого 2010 року в частині стягнення в користь ОСОБА_1 з ЗАТ „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс , ОСОБА_4 солідарно на відшкодування моральної шкоди 2000 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові ОСОБА_1 до ЗАТ „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс про відшкодування моральної шкоди. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 4 лютого 2010 року в частині розподілу судових витрат змінити та стягнути з ЗАТ „Українська інноваційна страхова компанія „Інвестсервіс в користь ОСОБА_1 273 грн. 40 коп. судових витрат. Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 13 грн. 60 коп. судових витрат. Стягнути з ОСОБА_4 в місцевий бюджет Шевченківського району м.Львова 47 грн. 40 коп. судових витрат.

В решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_6