Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Горблянського Я.Д., Девляшевського В.А.

секретаря Балагури М.О.

з участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок пенсії, за апеляційною скаргою управління пенсійного фонду України в Богородчанському районі на постанову Богородчанського районного суду від 22 квітня 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

10 лютого 2010 року ОСОБА_1 звернувсь до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він є ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС і йому на даний час встановлена друга група інвалідності. У звязку із неправильною нарахуванням та виплатою пенсії, звертавсь до відповідача з заявою про її перерахунок , однак у лютому 2010 року в задоволенні заяви йому відмовлено.

Просив визнати відмову неправомірною та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії з 1.01.2010 року відповідно до діючого законодавства.

Постановою Богородчанського районного суду від 22 квітня 2010 року позов задоволено - визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі щодо відмови в перерахунку пенсії по інвалідності ОСОБА_1 та зобовязано провести перерахунок та виплату державної і додаткової пенсій, починаючи з 1 січня 2010 року, виходячи з мінімальної пенсії за віком.

________________________________________________________________________________

Справа №22-ц-1852/2010 р. Суддя-доповідач ОСОБА_3

Категорія 57 Головуючий у І інстанції Битківський Л.М.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, управління Пенсійного фонду України в Богородчанському районі подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, зокрема положень ч.1 ст. 28 ЗаконуУкраїни «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», якою встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій, що призначаються за цим законом і не може застосовуватися при обчисленні розміру пенсій, що призначаються за іншими законами, в т.ч. Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Правильність цієї позиції, на думку апелянта, обґрунтовується ухвалою Конституційного Суду України від 19.05.2009 року.

Зважаючи на наявність прогалини в законодавстві з цього приводу та відсутність механізму вирахування мінімального розміру пенсії за віком, а також те що фінансування виплат по даному закону проводиться з Державного бюджету України, а управління є лише розпорядником коштів, просить скасувати оскаржувану постанову, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог позивача.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника апелянта, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до 1 категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи і одержує пенсію по інвалідності на підставі ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, на підставі ст. 50 цього Закону.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсій, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, з якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Такий висновок можна визнати обґрунтованим, виходячи з наступного. Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій, у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 1997 року №523. Ця постанова є чинною і її положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 2 Постанови №1 від 03 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» всупереч положенням ст.ст. 50, 54 закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Кабінет Міністрів України встановив розміри сум, з яких проводиться розрахунок пенсій, при тому, що ці суми не відповідають розмірам мінімальної пенсії за віком.

Положення ч.3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, повязаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім, передбаченого ч. 1 цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

З даною постановою суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вона ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують її законності і обгрунтованості. Підстав для її скасування і ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Богородчанському районі відхилити.

Постанову Богородчанського районного суду від 22 квітня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді: Меленко О.Є.

ОСОБА_4

ОСОБА_5