Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-6031/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А..

при секретарі - Куліш О.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_1М

представника позивача адвоката ОСОБА_2В .,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтави справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, визначення порядку користування приміщеннями квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою, визначення порядку користування приміщеннями квартири.

В поданій до суду заяві позивач посилався на те, що він, відповідач ОСОБА_3 та їх неповнолітні дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, є співвласниками квартири №3, що розташована за адресою: м.Полтава, пров.Заячий, 8а. В даний час він та старша дочка ОСОБА_7 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3. Відповідач ОСОБА_3 перешкоджає їм користуватись спільною квартирою. Тому позивач просив суд зобовязати відповідача ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в користуванні квартирою №3, яка знаходиться за адресою: м.Полтава, пров.Заячий, 8а. Також просив суд визначити наступний порядок користування спільною квартирою виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату (2) площею 10,4 м?, ОСОБА_3 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 - кімнату (3) площею 17,4 м?, ОСОБА_5 - кімнату (4) площею 17,3 м?, коридор (1) площею 7,8 м?, кухню (5) площею 5,5 м?, ванну кімнату (6) площею 2,0 м?, вбиральню (7) площею 1,2 м? просив залишити в їх спільному користуванні.

Під час розгляду справи судом позивач змінив свої вимоги в частині варіанту, за яким він просив суд визначити порядок користування між співвласниками, а саме: просив виділити ОСОБА_1 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_6 в користування житлову кімнату (3) площею 17,4 м?, в користування ОСОБА_3 - житлову кімнату (2) площею 10,4 м?, ОСОБА_5 - кімнату (4) площею 17,3 м?, решту приміщень - залишити в їх спільному користуванні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат ОСОБА_2 змінені позовні вимоги підтримали у повному обсязі. При цьому пояснили, що не заперечували б проти визначення порядку користування квартирою за варіантом, що був ними запропонований спочатку.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 заперечили. Вважають, що позивач мав би свою частку подарувати дочкам. В цьому випадку у відповідача та обох дочок сторін було б по кімнаті. При визначенні порядку користування просили суд взяти до уваги, що відповідач хворіє на бронхіальну астму, у звязку з чим вона не може проживати в одній кімнаті з дочкою. В той же час позивач та їх дочка ОСОБА_6 є особами різної статі, дівчина підростає, тому в одній кімнаті з батьком також проживати не може.

Орган опіки та піклування в судове засідання свого представника не направив, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с.31).

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 2000 року, виданого відділом приватизації житла Управління житлово-комунального господарства Полтавської міської ради, квартира за адресою: м.Полтава, пров.Заячий, 8а, кв.3 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 (а.с.8). Право власності вказаних осіб на зазначену квартиру зареєстровано КП «Інвентаризатор» 19.12.2000 року за №124-16866 (а.с.49).

Вказана квартира розташована на 1 поверсі 5-поверхового жилого будинку, і складається з наступних приміщень: коридору (1) площею 7,8 м?, трьох окремих житлових кімнат - (2) площею 10,4 м?, (3) площею 17,4 м?, (4) площею 17,3 м?, кухні (5) площею 5,5 м?, ванної кімнати (6) площею 2,0 м? та вбиральні (7) площею 1,2 м?.

Також судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 здійснюються перешкоди позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в користуванні їх спільною квартирою. Як перешкоди в користуванні квартирою суд розцінює заміну ОСОБА_3 дверей в квартирі, замка на них та не надання ключів від квартири позивачу та їх дочці ОСОБА_7. Вказані висновки суду в повній мірі підтверджуються відповідачем, яка в судовому засіданні пояснила, що згодна надати ключі від квартири ОСОБА_1 при умові, що свою частку в квартирі він подарує дочкам.

Суд також бере до уваги, що до даного часу відповідачем не надані ключі від квартири ОСОБА_5, проти проживання якої в квартирі відповідач в судовому засіданні не заперечує.

Крім того, відповідач послалась на те, що вирішила змінити двері не тільки тому, що вони були старі та потребували заміни, але і тому, що з квартири пропали цінні для неї речі, в тому числі лист її дочки ОСОБА_7, залишений нею, коли вона уходила жити до батька.

В даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3.

На підставі ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб належить їм на праві спільної власності .

Відповідно до ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року з послідуючими змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно висновку спеціаліста будівельно-технічного дослідження ОСОБА_9 від 03.09.2010 року №95 приміщення коридору (1), кухні (5), ванної (6), санвузлу (7) можливо виділити лише в спільне користування. Три житлові кімнати можливо виділити співвласникам по одній на кожну частку ?, ? та ? (а.с.15).

Сторонами та їх представниками в судовому засіданні також визнавався той факт, що із складу належної їм квартири неможливо виділити кожному із співвласників ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири.

Спеціалістом будівельно-технічного дослідження у вказаному вище висновку з урахуванням будівельних норм та правил визначено два варіанти можливого порядку користування спірною квартирою.

Згідно першого варіанта:

першому співвласнику на ? частину відходить житлова кімната №2 площею 10,4 м?,

другому співвласнику на ? частину відходить житлова кімната №3 площею 17,4 м?,

третьому та четвертому співвласникам на 1/2 частину відходить житлова кімната №4 площею 17,3 м?,

у спільне користування відходять - коридор №1 площею 7,8 м?, кухня №5 площею 5,5 м?, ванна №6 площею 2,0 м?, санвузол №7 площею 1,2 м?.

Згідно другого варіанта:

першому співвласнику на ? частину відходить житлова кімната №2 площею 10,4 м?,

другому співвласнику на ? частину відходить житлова кімната №4 площею 17,3 м?,

третьому та четвертому співвласникам на 1/2 частину відходить житлова кімната №3 площею 17,4 м?,

у спільне користування відходять - коридор №1 площею 7,8 м?, кухня №5 площею 5,5 м?, ванна №6 площею 2,0 м?, санвузол №7 площею 1,2 м?.

Враховуючи неможливість реального виділу часток співвласників в спільній квартирі, суд вважає за необхідне встановити порядок користування між ними.

Вирішуючи питання щодо обрання варіанту, за яким необхідно визначити порядок користування квартирою між співвласниками суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч.2 ст.50 Житлового кодексу України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя.

27 лютого 2009 року зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.51). Тому їм не може бути виділена в користування одна кімната на двох.

Відповідно до ч.2 ст.50 ЖК України, зважаючи на пряму заборону Закону, позивач не може бути поселений в одну кімнату зі своїми дочками: ні з ОСОБА_5, яка досягла 17-річного віку, ні з ОСОБА_8, якій виповнилося 10 років.

Крім того, суд не вважає за можливе поселити старшу дочку ОСОБА_7 в одну кімнату з матірю, оскільки в судовому засіданні встановлено наявність конфлікту між ними, що перешкоджатиме їх нормальному спільному проживанню в одній кімнаті.

Суд враховує, що рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Решетилівській районній державній адміністрації від 30.03.2009 року №01 місце проживання малолітньої ОСОБА_8 визначено з батьком, дане рішення компетентного органу не змінено, не скасовано (а.с.59). Зважаючи на це, а також на стан здоровя ОСОБА_3, яка потребує медичного нагляду невролога, ендокринолога (а.с.64-66), суд також вважає за неможливе поселення ОСОБА_8 в одній кімнаті з матірю.

Таким чином, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок користування квартирою №3 в жилому будинку по пров.Заячому, 8а у м.Полтаві між її співвласниками:

виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату (2) площею 10,4 м?,

виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату (4) площею 17,3 м?,

виділити ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в користування кімнату (3) площею 17,4 м?,

в спільному користуванні співвласників необхідно залишити коридор (1) площею 7,8 м?, кухню (5) площею 5,5 м?, ванну кімнату (6) площею 2,0 м?, вбиральню (7) площею 1,2 м?.

При цьому суд зважає на показання неповнолітньої ОСОБА_5, яка суду пояснила, що перебуває в добрих стосунках з сестрою, та на інформацію Полтавського ДНЗ №55 «Незабудка» від 10.04.2009 року №33, згідно якої старша дочка сторін опікується ОСОБА_8 (а.с.56).

Пояснення ОСОБА_5 про те, що вона просить їй виділити окрему кімнату, оскільки в подальшому має намір укласти шлюб, та можливо проживати в цій кімнаті зі своїм чоловіком, суд до уваги не бере, оскільки рішення суду не може ухвалюватись під умовою: чи укладе шлюб ОСОБА_5, чи нададуть співвласники квартири дозвіл на вселення її чоловіка в спільну квартиру, чи буде її чоловіка - та кого - саме вселено в квартиру, тощо.

Також, як вбачається з первісних вимог позивача, він не заперечував проти виділення йому в користування найменшої кімнати, та просив виділити йому в користування жилу кімнату (2) площею 10,4 м?.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені на ?, тому саме така частина понесених судових витрат має йому бути відшкодована відповідачем. З відповідача на користь позивача необхідно стягнути 34 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перешкоди в користуванні квартирою №3, яка знаходиться за адресою: м.Полтава, пров.Заячий, 8а.

Визначити наступний порядок користування квартирою №3, яка знаходиться за адресою: м.Полтава, пров.Заячий, 8а:

виділити ОСОБА_1 в користування житлову кімнату (2) площею 10,4 м?,

виділити ОСОБА_3 в користування житлову кімнату (4) площею 17,3 м?,

виділити ОСОБА_5 та ОСОБА_8 в користування кімнату (3) площею 17,4 м?,

в спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залишити коридор (1) площею 7,8 м?, кухню (5) площею 5,5 м?, ванну кімнату (6) площею 2,0 м?, вбиральню (7) площею 1,2 м?.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але були відсутні в судовому засіданні, в 10-денний термін з дня одержання його копії.

Головуючий О.А.Самсонова

01.12.2010