Апеляційний суд Житомирської області
У ХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2010 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів Косигіної Л.М., Котік Т.С.

при секретарі судового засідання Войтюк В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту володіння будинком на праві власності за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2010 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду із названою заявою. Зазначила, що 30.12.2009 року помер її дядько - ОСОБА_2, після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку №17 по вул. Центральній в м.Радомишлі. Вказаний будинок раніше рахувався на балансі СТОВ „Нива" і згідно рішення даного товариства був виділений для проживання ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_3, а згодом викуплений ОСОБА_2 З часу поселення та викупу жилого будинку ОСОБА_2 постійно, відкрито і безперервно користувався ним, що дає підстави вважати, що він володів будинком та господарськими угіддями на праві власності, але через незнання закону не зареєстрував його у БТІ. На даний час із-за відсутності правовстановлюючих документів на будинок, нотаріальна контора відмовляє у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Враховуючи наведене, просила встановити факт, що померлий 30.12.2009 року ОСОБА_2, володів, користувався домоволодінням №17 по вул. Центральній в м. Радомишлі, Житомирської області на праві власності з часу викупу будинку і по день своєї смерті.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2010 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового - про встановлення факту володіння будинком на праві власності. На думку апелянта, суд неповно з'ясував обставини справи, припустився порушень норм матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Частиною 2 ст.256 ЦЛК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документа про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на. праві власності /п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"/.

Відмовляючи в задоволенні, заяви ОСОБА_1, суд 1 інстанції виходив з того, що факт, про встановлення якого просить заявниця, не підтверджений належними доказами. Такий висновок суду є правильним та узгоджується з вимогами матеріального і процесуального закону.

Довідки №5 від 03.02.2010 року та №123 від 10.08.2010 року, видані СТОВ „Нива" (а.с.13,14) не є належними та допустимими доказами. В даних довідках не міститься конкретної інформації щодо дати і підстав надання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спірного будинку для проживання. Також відсутні будь-які відомості щодо дати продажу цього будинку, яким чином даний правочин було оформлено та хто є покупцем. Відомості щодо покупця будинку, які вказані у названих довідках, є суперечливими. У довідці №5 вказано, що будинок був викуплений ОСОБА_3 і ОСОБА_2, а в довідці №123 згадується лише ОСОБА_2 Крім того, не надано будь-яких бухгалтерських документів, що будинок №17 по вул. Центральній в м. Радомишлі рахувався на балансі СТОВ „Нива", яке вправі було ним розпорядитись. Посилання в довідці на рішення СТОВ „Нива", як підставу відчуження будинку, є також неконкретним, оскільки не вказано ні дату прийняття цього рішення, ні надано його копію. Тим часом зі змісту домової книги (а.с.10-11) вбачається, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 були зареєстровані за даною адресою з 12.06.1990 року і відповідальним за ведення цієї книги і прописку є колгосп ім. Леніна. Відомості, про те, що СТОВ „Нива" є правонаступником колгоспу ім. Леніна, в тому числі і щодо прав на спірний будинок, сулу не надані. Технічний паспорт на будинок був виготовлений 27.11,1990 року (а.с.17) , проте, в ньому не міститься відомостей щодо власника будинку.

За таких обставин, достовірно встановлено, що ОСОБА_2 проживав у спірному будинку, але докази, які би підтверджували набуття ним права власності на це майно, у матеріалах справи відсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209, 218, 302, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді