Апеляційний суд Івано-Франківської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Стефанів Н.С., Шишка А.І.

секретаря Балагури М.О.

з участю:

сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника ВАТ «Укрнафта» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ВАТ «Укрнафта» про виконання умов договору та зустрічним позовом ВАТ «Укрнафта» до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення незаконно виплаченої авторської винагороди за апеляційними скаргами ВАТ «Укрнафта», ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 на рішення Долинського районного суду від 28 грудня 2009 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 Долинського районного суду від 28 грудня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ВАТ «Укрнафта» про виконання умов договору та зустрічного позову ВАТ «Укрнафта» до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення незаконно виплаченої авторської винагороди відмовлено у зв»язку з безпідставністю позовних вимог.

На дане рішення ВАТ «Укрнафта», ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

__________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-465/2010 р Головуючий у 1 інстанції Лицур І.М.

Категорія 19 Доповідач Пнівчук О.В.

ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 в апеляційній скарзі посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянти зазначили, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні їх позову посилався на рішення Апеляційного суду м. Києва від 08.04.2009 року згідно якого визнано недійсним патент №36242 «Спосіб обробки пристовбурної зони пласта», однак не взяв до уваги, що воно зупинено виконанням та перебуває на розгляді в касаційній інстанції.

Крім того, рішенням суду визнано недійсним патент №36242 виданий 04.11.2004 року, в свою чергу предметом розгляду в Долинському районному суді було стягнення авторської винагороди за договором від 15.11.1999 року про передачу прав на винахід за деклараційним патентом № 36242 «А» виданим в 1999 році.

При визнанні патенту чи його частини недійсним Установа повідомляє про це у своєму офіційному бюлетені. На час винесення рішення судом першої інстанції відсутня публікація в бюлетені про недійсність деклараційного патенту № 36242»А».

Судом на думку апелянтів не дано належної оцінки тому, що тільки після визначення відповідачем розміру доходу, вони , позивачі могли отримати право вимоги на виплату авторського гонорару. Розмір доходу за 2002- 2003 р. р. відповідачем встановлено в 2005 році, а саме наказами № 33 від 16.02.2005 року та № 34 від 16.02.2005 року про виплату їм авторської винагороди за впровадження винаходів за 2002 та 2003 роки.

31.12.2004 року та 31.12.2005 року складено акти про використання об»єкта промислової власності відповідно в 2004 та 2005 роках, розмір авторської винагороди в 2004 році складав 220975 грн., а в 2005 році 283 225 грн.

Згідно висновку судово-економічної експертизи від 28.05.2008 року кожному з авторів відповідно до умов договору передачі-приймання прав на винахід від 15.11.199 року та угоди між авторами з урахуванням індексу інфляції за час затримки розрахунку та 3 % річних за несвоєчасну виплату винагороди станом на травень 2008 року підлягала виплаті винагорода в розмірі: ОСОБА_5., ОСОБА_1, ОСОБА_8 по 258925 грн. 61 коп. кожному та ОСОБА_6 172617 грн. 07 коп.

Посилаючись на зазначені обставини апелянти просили рішення суду про відмову в задоволенні їх позову скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову в повному об»ємі.

Представник ВАТ «Укрнафта» в апеляційній скарзі зазначив, що рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ВАТ «Укрнафта» є необґрунтованим, судом не повно з»ясовано обставини справи які мають значення для справи та невірно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що суд приймаючи рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову виходив із того, що авторська винагорода в 2001-2002 роках була виплачена позивачам на законних підставах. Однак рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 квітня 2009 року визнано недійсним патент України на винахід № 36242 «Спосіб обробки пристовбурної зони пласта», у зв»язку з цим слід застосовувати загальні підстави відповідальності по відшкодуванню шкоди ВАТ «Укрнафта» в частині повернення незаконної виплати авторської винагороди по вказаному патенту. Апелянт просив рішення суду в частині відмови в позові ВАТ «Укранафта» скасувати та постановити нове рішення яким задовольнити зустрічний позов.

В судовому засіданні апелянти ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представник ОСОБА_3, підтримали подану ними апеляційну скаргу та заперечили доводи апеляційної скарги ВАТ «Укрнафта», представник ВАТ «Укрнафта» ОСОБА_4 заперечуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги ВАТ «Укрнафта».

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ВАТ «Укрнафта» відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 отримали Патент на винахід № 36242 «Спосіб обробки пристовбурної зони пласта», виданий відповідно до Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» державним департаментом інтелектуальної власності. Даний винахід, відповідно опису до патенту на винахід відноситься до нафтогазовидобувної галузі, а саме до методів інтенсифікації припливу вуглеводнів із пласта.

Між авторами заявки на можливий винахід «Спосіб обробки пристовбурної зони пласта» 15.11.1999 року укладено угоду про передачу виключних прав на створений спільною працею винахід підприємству «Долинанафтогаз» та про розподіл авторської винагороди за використання патенту у співвідношенні ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 15 %, ОСОБА_6 10 %.

Відповідно до договору № 15 від 15.11.1999 року укладеного між авторами та підприємством «Долинанафтогаз» про передачу-приймання виключних прав на винахід «Спосіб обробки пристовбурної зони пласта» автори передали виключне право на винахід підприємству, яке в свою чергу зобов»язалося виплачувати авторам щоквартальну винагороду у випадку використання винаходу у власному виробництві або в технічній документації в розмірі 25 % від прибутку, який отримано за рахунок його використання.

Позивачі звернулися з позовом до ВАТ «Укрнафта», структурним підрозділом якого являється підприємство «Долинанафтогаз» про виконання умов договору та стягнення належної їм винагороди за використання винаходу у власному виробництві, за 2002-2005 роки посилаючись на те, відповідач не виконує умов договору про передачу-приймання виключних прав на винахід від 15.11.1999 року.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ВАТ «Укрнафта» про стягнення належної їм частини винагороди за використання винаходу, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням апеляційного суду м. Києва від 08 квітня 2009 року визнано недійсним патент України на винахід «Спосіб обробки пристовбурної зони пласта», а отже він являється таким, що не набрав чинності від дати публікації відомостей про його видачу.

Однак із таким висновком суду погодитись не можна. Станом на час розгляду справи в апеляційному суді патент України на винахід № 36242 «Спосіб обробки пристовбурної зони пласта» у встановленому законом порядку не визнано недійсним. ОСОБА_7»янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2009 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 травня 2010 року, в позові ВАТ «Укрнафта» до Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_6 про визнання патенту на винахід недійсним відмовлено.

Наказами по ВАТ «Укрнафта» № 33 від 16.02.2005 року та № 34 від 16.02.2005 року визначено виплату авторської винагороди за впровадження винаходів в 2002-2003 роках; 31 грудня 2004 року та 31 грудня 2005 року ВАТ «Укрнафта» складено акти про використання об»єкта промислової власності відповідно в 2004 та 2005 роках, однак авторська винагорода позивачам не виплачена.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Судом встановлено, що відповідач ВАТ «Укрнафта» не виконав взяті на себе зобов»язання за договором про передачу-приймання виключних прав на винахід «Спосіб обробки пристовбурної зони пласта» від 15.11.1999 року щодо оплати належної позивачам авторської винагороди, а тому позовні вимоги ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 про стягнення належних їм сум винагороди є обґрунтованими.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку № 820 судово-економічної експертизи Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28 травня 2008 року з врахуванням визначеного Угодою між авторами заявки на можливий на винахід «Спосіб обробки пристовбурної зони пласта» від 15.11.1999 року розподілу авторської винагороди за використання патенту сума винагороди за період 2002-2005р.р. з урахуванням індексу інфляції за весь час затримки розрахунку та трьох процентів річних за несвоєчасну виплату винагороди - сума належної винагороди ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_2 складає по 258925,61 грн. кожному та ОСОБА_6 172617,07 грн.

Будь-яких заперечень щодо суми належної винагороди позивачам відповідачем ВАТ «Укрнафта» не представлено, а тому позовні вимоги позивачів підлягають до задоволення в повному обсязі.

У зв»язку з наведеним рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Разом з тим, не заслуговують на увагу доводи апелянта ВАТ «Укрнафта» про необґрунтованість висновків суду першої інстанції про відмову в стягненні з ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 отриманих сум авторської винагороди за 2000-2001 роки, оскільки така винагорода виплачена відповідно до вимог чинного законодавства на підставі виданих ВАТ «Укрнафта» НГВУ «Долинанафтогаз» наказів № 132 від 31.08.2001 року та № 134 від 10.10.2002 року та відповідно до договору між авторами винаходу та НГВУ про передачу-приймання виключних прав на винаходи.

А тому, рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові ВАТ «Укрнафта» слід залишити без зміни.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 526, 625, 629 ЦК України, керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Долинського районного суду від 28 грудня 2009 року в частині відмови в позові ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ВАТ «Укнафта» на користь ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 258925 грн. 61 коп. кожному, на користь ОСОБА_6 172617 грн. 07 коп. та 1700 грн. сплачених судових витрат на користь ОСОБА_2

Апеляційну скаргу ВАТ «Укрнафта» відхилити.

Рішення Долинського районного суду від 28 грудня 2009 року в частині відмови в позові ВАТ «Укрнафта» до ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення незаконно виплаченої винагороди залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з часу набрання законної сили.

Головуюча Пнівчук О.В.

Судді: Стефанів Н.С.

ОСОБА_13