АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Гальонкіна С.А.,

Суддів : Корнієнка В.І., Абрамова П.С,

При секретарі : Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради , Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права користування житлом, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Виконавчого комітету кременчуцької міської ради та УЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права користування житлом.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він згідно з договором суборенди житлового приміщення фактично з 2004 року прийняв у користування для проживання кімнату № 908, яка розташована в будинку № 13 по вул. Карнаухова м. Кременчука.

За весь час його проживання він справно сплачував орендну плату та всі комунальні платежі.

Посилаючись на те, що на даний час у нього виникло питання щодо реєстрації за вказаною адресою, просив суд визнати право користування житлом, а саме кімнатою № 908 по вул. Карнаухова, 13 в м. Кременчуці.

Рішенням Автозаводського районного суду . Кременчука від 17 березня 2010 року позов ОСОБА_2 до УЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права на житло задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право користування житлом в кімнаті № 908 по вул. Карнаухова, 13 в м. Кременчуці.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 вересня 2010 року виправлено допущену описку в резолютивній частині рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, УЖКХ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права користування житлом та ухвалено вважати, що в резолютивній частині рішення вказано:

Позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, УЖКГ виконавчо кого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права на житло задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право користування житлом в кімнаті № 908 по вул.. Карнаухова, 13 в м. Кременчуці.

З даним рішенням не погодився виконавчий комітет Кременчуцької міської ради та подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, вказуючи на те, що нормами цивільного законодавства визначено, що договір піднайму не може перевищувати строку договору найму житлового приміщення. А також згідно житлового законодавства піднаймачі та тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних обставин.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 згідно з договором суборенди житлового приміщення № 261/2 від 01 серпня 2005 року, а фактично з 2004 року прийняв у користування для проживання кімнату № 908, яка розташована в будинку № 13 по вул. Карнаухова в м. Кременчуці.

Вище зазначений будинок має статус будинку для малих сімей у відповідності до рішення Кременчуцької міської ради депутатів № 2506 від 24 грудня 2001 року.

Будинок № 13 по вул. Карнаухова в м. Кременчуці на час вселення позивача перебував на балансі АТ Укртатнафта, яким відповідно до договору № 9 від 31 травня 2002 року передало даний будинок у володіння МКП Гарпун.

31 січня 2007 року укладена угода про розірвання договору № 9 від 31 травня 2002 року про надання послуг по обслуговуванню будинку.

З урахуванням викладеного, встановивши, що позивач справно сплачував орендну плату та всі належні комунальні платежі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Проте, колегія суддів не може погодитися з тим висновком за наступних підстав.

Відповідно до договору № 9 від 31 травня 2002 року Дочірнє підприємством Житлово-комунальне управління АТ Укртатнафта передало, а Мале колективне підприємство фірма Гарпун прийняло у володіння будинок по вул. Карнаухова, 13.

Зі змісту даного договору вбачається, що його предметом є надання послуг на обслуговування будинку по вул.. Карнаухова, 13, а саме: ДП Житлово-комунальне управління АТ Укртатнафта (Замовник ) доручає та зобов?язується оплатити, а Мале КП фірма Гарпун ( Виконавець) зобов?язується надати послуги по обслуговуванню будинку по вул.. Карнаухвоа, 13.

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що МКП фірма Гарпун має право укласти з ДП Житлово-комунальне управління АТ Укртатнафта договори оренди з правом суборенди на приміщення, що не використовуються замовником .

Пунктом 7.2. цього ж Договору передбачено, що Договір припиняє дію у випадку переходу права власності на будинок іншій особі.

Згідно договору суборенди житлового приміщення від 01 серпня 2005 року № 261/2, укладеного між позивачем та МКП фірма Гарпун, останнє в статусі орендара надало, а суборендар ОСОБА_2 прийняв у тимчасове платне користування для проживання разом із сім?єю у складі 1 (один ) чоловік житлове приміщення ( кімнату ) площею койко-місце за адресою: вул.. Карнаухова, 13, кімната № 908.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму ( оренди ) наймодавець передає або зобов?язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Нормами ч. 1 ст. 774 ЦК України визначено, що передання наймачем речі у користування іншій особі ( піднайм ) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 774 ЦК України строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Окрім того, нормами ст. 99 ЖК України визначено, що піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання.

У разі припинення дії договору найму житлового приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім?ї, а також тимчасові жильці зобов?язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмови вони підлягають виселенню в судовому порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Кременчуцької міської ради від 29 листопада 2001 року Про прийняття до комунальної власності міста гуртожитків було надано згоду на прийняття до комунальної власності гуртожитку по вул.. Карнаухова, 13.

31 січня 2007 року була укладена угода про розірвання Договору від 31 травня 2002 року № 9 про надання послуг по обслуговуванню будинку і припинено дію Договору оренди.

Рішенням виконавчого комітету міської ради від 22 травня 2009 року № 376 Про затвердження актів приймання-передачі з балансу АТ Укртатнафта на баланс КГЖЕП Автозаводське гуртожитків було затверджено відповідні акти, у числі яких і акт відносно гуртожитку по вул.. Карнаухова, 13.

Також встановлено, що на вимоги п. 10 рішення виконавчого комітету міської ради від 20 червня 2008 року № 632 Про передачу на баланс КП Квартирне управління жилих будинків для малих сімей по проспекту 50-річчя Жовтня, № 29, № 29-а, № 76 та по вулиці Каранухова, 13 в місті Кременчуці зі змінами право власності на вказані будинки було зареєстровано за Кременчуцькою міською радою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

За таких обставин, рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17 березня 2010 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.3 ч.1 ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 березня 2010 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради , Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання права користування житлом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: /підпис/ОСОБА_3

Судді : /підпис/ ОСОБА_1 /підпис/ ОСОБА_4

Копія

Згідно: Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ___________ ОСОБА_1