Справа № 2-9238/10>
Провадження № 2-9238/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2010 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді ЕайдукЛ.П.

при секретарі Дєтлінг О.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на майно в порядку регресу. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що згідно кредитного договору № CL-701/319/2006 від 29.11.2006р., укладеного між ОСОБА_3 та АТ «ОТП Банк», останній надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 18 613.00 доларів США. Для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4В перед AT «ОТП Банк» за кредитним договором 29.11.2006р. між ОСОБА_2 та AT «ОТП Банк» було укладено договір застави автотранспортного засобу № PCL-701/319/2006, за яким ОСОБА_2 LA. передала у заставу AT «ОТП Банк» легковий автомобіль. Також для забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3В перед AT «ОТП Банк» за кредитним договором 16.03.2010р. між позивачем та AT «ОТП Банк» було укладено договір поруки № SR-701/319/2006. У травні 2010 року позивач, як поручитель який діяв на підставі договору поруки погасив заборгованість ОСОБА_3В перед AT «ОТП Банк» у розмірі 8 101,49 доларів США. Позивач у червні звернувся з вимогою до ОСОБА_4В та ОСОБА_2 щодо погашення в порядку регресу заборгованості за кредитним договором, або передачі ОСОБА_2 у власність позивача предмету застави. Проте відповідачі не виконали зазначеної вимоги позивача, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути в порядку регресу з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 23 544,33 грн. та звернути стягнення на заставлене майно, шляхом визнання за позивачем права власності.

Позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

ОСОБА_3 визнала позовні вимоги ОСОБА_1 та пояснила, що за рахунок отриманих кредитних коштів вона оплатила вартість легкового автомобіля, який є предметом застави за договором застави.

Представник ОСОБА_2 проти позовної вимоги стосовно звернення стягнення на майно не заперечував та пояснив, що дійсно станом на дату укладання кредитного договору та договору застави ОСОБА_2 працювала в ТОВ Аудиторська фірма Ді Ен Пі» на посаді економіста по фінансовій роботі. У зв'язку з необхідністю придбання легкового автомобіля для цілей його використання у господарській діяльності ТОВ Аудиторська фірма «Ді Ен Пі», працівником якого була на той час. 14 листопада 2010 року на неї був оформлений легковий автомобіль марки MITSUBISHI LANCER на підставі Договору купівлі-продажу від 14.09.2006р. укладеного з ТОВ «Техно-Арт». Оплату вартості автомобіля на користь ТОВ «Техно-Арт» в повному обсязі здійснила ОСОБА_5 за рахунок отриманих кредитних коштів за кредитним договором, укладеним з АТ «ОТП Банк». ОСОБА_2 не здійснювала на користь ТОВ Техно-Apt» будь-яких платежів в рахунок оплати вартості автомобіля, що є предметом застави.

У подальшому позивач уточнив свої позовні вимоги та просив суд лише звернути стягнення на заставлене майно, що належить ОСОБА_2

Розглянувши матеріали справи, надані докази. вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовна заява піддягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29 листопада 2006 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Баню» (на сьогодні - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № CL-. за яким AT «ОТП Банк» надало ОСОБА_3 кредит у розмірі 18 613.00 доларів США для купівлі автомобілі марки MITSUBISHI LANCER зі строком повернення до 26.11.2012 року.

У забезпечення вимін AT «ОТП Банк» до ОСОБА_3 за кредитним договором. 29 листопада 2006 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави автотранспортного засобу № PCL-. за яким ОСОБА_2 передала у заставу AT «ОТП Банк» легковий автомобіль: MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1: рік випуску - 2006: колір - сірий: шасі (кузов, рама) № JMBSNCS3A7U008816: тип - легковий седан -В (свідоцтво про реєстрацію ТЗ АХС № 00874-. видане РЕВ MB № 1 ОСОБА_6 України в Харківській області. 14.11.2006р.).

Вказаний легковий автомобіль ОСОБА_2 придбала у ТОВ «Техно-Арт» за договором купівлі-продажу № б/н, укладеним 14 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Техно-Арт».

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за рахунок кредитних коштів, отриманих за кредитним договором у AT «ОТП Банк», 29 листопада 2006 року здійснила замість ОСОБА_2 в повному обсязі оплату вартості вищевказаного автомобіля на користь ТОВ «Техно-Арт», що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 29.11.2006р.. так як цей автомобіль придбавався для цілей його використання у господарській діяльності ТОВ Аудиторська фірма «Ді Ен Пі» директором якого вона була та є на сьогодні. ОСОБА_2А не сплачувала на користь ТОВ «Техно-Арт» грошові кошти в рахунок оплати вартості автомобіля, що є предметом застави.

У забезпечення вимог AT «ОТП Банк» до ОСОБА_3 за кредитним договором. 16 березня 2010 року між AT «ОТП Банк» та позивачем, ОСОБА_1, було укладено договір поруки № SR-701/319/2006, за яким позивач зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3, своїх боргових зобов'язань перед AT «ОТП Банк», що витікають із кредитного договору.

26 травня 2010 року ОСОБА_3 листом № б/н звернулася до ОСОБА_1ГІ. як до поручителя який діє на підставі договору поруки, з проханням здійснити замість неї погашення заборгованості за кредитним договором перед AT «ОТП Банк» у повному обсязі на загальну суму 8 101,49 доларів США. у звязку з відсутністю у неї грошових коштів. ОСОБА_3 зобовязалася повернути кошти, у випадку задоволення її прохання, на першу вимоги позивача.

Судом встановлено, що 28 травня 2010 року позивач, ОСОБА_1. за власні кошти придбали іноземну валюту в AT «ОТП Банк», а саме 8 101.49 доларів США. що підтверджується квитанцією №19 від 28.05.2010р. про здійснення валютно-обмінної операції або операції з купівлі-продажу банківського металу.

28 травня 2010 року позивач ОСОБА_1, погасила заборгованість ОСОБА_3 перед AT «ОТП Банк», що виникла за кредитним договором, у розмірі 8 101.49 доларів США, що станом на 28.05.2010 за офіційним курсом НБУ складає 64 205.12 грн.. що підтверджується квитанцією № 50 від 28.05.2010р.

Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Згідно ч. 5 ст. 20 Закону України «Про заставу» до третьої особи, яка задовольнила в повному обсязі вимоги заставодержателя. переходить разом з правом вимоги забезпечена нею застава у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 3.6. Договору поруки «Право регресу» Поручитель, в разі виконання ним Боргових Зобовязань, стає кредитором Боржника відносно виконаної таким чином частини Боргових Зобов'язань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 діючи як поручитель на підставі Договору поруки від 16.03.2010р.. виконала у повному обсязі зобов'язання ОСОБА_3 перед АТ «ОТП Банк» на суму 8 101.49 доларів США. тобто виконала зобов'язання, забезпечене порукою.

Відповідно, суд дійшов висновку, що до позивача, ОСОБА_1. перейшли усі права кредитора, АТ «ОТП Банк», що витікають із Кредитного договору та Договору застави, укладеного 26.11.2006р. між ОСОБА_2 та АТ «ОТП Банк».

Частиною 1 статті 544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Отже, позивач. ОСОБА_1. як поручитель, який в повному обсязі виконав зобов'язання ОСОБА_3 за кредитним договором, що було забезпечене заставою рухомого майна, наданою ОСОБА_2, має право на регресну вимогу до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо повернення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п 6.4. договору застави позивач, як Заставодержатель, має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: - передача Предмету застави у власність Заставодержателя в рахунок виконання Заставодавцем фактичних вимог Заставодержателя; - продаж Заставодержателем Предмету застави шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем або на публічних торгах. Передача Предмету застави у власність Заставодержателя, а також продаж Заставодержателем Предмету застави буде здійснено за початковою ціною, визначеною шляхом проведення незалежної експертизи, яку замовляє і оплачує Заставодержатель чи третя особа, за погодженням з Заставодержателем.

Судом встановлено, що 01 червня 2010 року позивач, ОСОБА_1, звернулося до ОСОБА_2 з повідомленням про порушення зобовязання в якому було викладено вимогу сплатити на її користь грошові кошти у сумі 8 101,49 доларів США, що станом на 01.06.2010 року за офіційним курсом НБУ складає 64 205,12 грн., або передати у її власність легковий автомобіль, що є предметом застави. Вказаним повідомленням позивач, ОСОБА_1. попередила ОСОБА_2 про свій намір звернути стягнення на заставлене майно, легковий автомобіль, шляхом передачі права власності, у випадку невиконання вимоги щодо погашення боргу. Проте, ОСОБА_2 не виконали вказаних вище вимог позивача.

Судом встановлено, що станом на момент розгляду справи погашення існуючої заборгованості в порядку регресу перед позивачем не здійснено, вимога щодо передачі легкового автомобіля у власність позивача також не виконана.

Відповідно до експертної оцінки предмету застави станом на 02.06.2010р. ринкова вартість предмету застави складає 40 630,00 грн.

Згідно ч. З ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про задоволення у повному обсязі позовних вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. З, 4, 5, 10. 11. 209. 212. 214. 215 ЦПК України, ст. 15, 16, 526, 530 ЦК України., суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно - задовольнити.

Звернути стягнення на предмет застави за Договором застави автотранспортного засобу № PCL-701/319/2006 від 26 листопада 2006 року - легковий автомобіль: MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1: рік випуску - 2006: колір - сірий: шасі (кузов, рама) № JMBSNCS3A7U008816: тип - легковий седан - В (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС № 008747. видане РЕВ MB № 1 ОСОБА_7 України в Харківській області. 14.11.2006р.). що належить на праві власності ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на легковий автомобіль: MITSUBISHI LANCER, реєстраційний номер НОМЕР_1: рік випуску - 2006: колір - сірий: шасі (кузов, рама) № JMBSNCS3A7U008816: тип - легковий седан - В (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС № 008747. видане РЕВ MB № 1 ОСОБА_6 України в Харківській області. 14.11.2006р.).

Заяву про апеляційне оскарження рішення суд> може 5>ти подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий - суддя