Справа № 2-205/10
Провадження № 2-205/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2010 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого Жигуліна С.М.

при секретарі Павлюк Л.П.

за участю

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі

справу за позовом

ОСОБА_3

до

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6,

ОСОБА_7

про

визнання договору недійсними

В С Т А Н О В И В

Позивач змінив первісні позовні вимоги та пояснив, що після смерті 29 травня 2006 року його матері ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_1 знаходилось майно вартістю 11803 грн., з якого йому особисто належало майно на 1783 грн. Майном, яке належало його матері, вказує наступне: телевізор кольоровий «HAIER» - 557 грн., пилосос «Сатурн» - 214 грн., холодильник 1800 грн., пральна машина 339 грн., новий диван 1100 грн., занавіски 20 метрів 300 грн., нова кухня 851 грн., два крісла 160 грн., комплект білизни 270 грн., міксер «Тефаль» - 149 грн., посуд 93 грн., подовжувач 26 грн., масляний радіатор 311 грн., шкаф 100 грн., сервант 100 грн., ліжко панцерне 150 грн., ручна машина «Зінгер» - 500 грн., сервіз чайний та посуд на 1000 грн., вироби із золота на 2000 грн. Належні йому речі вказує наступні: шуба 250 грн., куртка джинсова 150 грн., куртка кожана 200 грн., костюм 500 грн., шапка хутрова з ондатри 200 грн., чоботи шкіряні 120 грн., туфлі шкіряні 80 грн., три сорочки 75 грн., спортивний костюм 150 грн., окуляри для зору у футлярі 58 грн.

Після смерті матері він відповідно до заповіту є спадкоємцем за законом, разом із тим у квартирі вказані речі відсутні. Вказані речі були розпорошені відповідачами, з яких ОСОБА_5 є власником квартири з 07 березня 2005 року, а ОСОБА_7 з 04 серпня 2006 року. Разом із тим пояснив, що після смерті матері його належним чином не сповістили про дату та місце поховання матері, не повернули йому особисті речі матері з фотографіями, чим спричинили йому моральні страждання, які оцінює у 15000 грн. Просить стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду 11803 грн., а також з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 моральну шкоду 15000 грн.

Представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проти позовних вимог заперечує, пояснив, що відсутні докази наявності на день смерті 29 травня 2006 року його матері ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_1 майна вартістю 11803 грн. Разом із тим пояснив, що з часу набуття власності на квартиру відповідач знав про вказані обставини, але наявність майна не цікавився. Відправлення ОСОБА_10 до лікарні, а також її поховання відбулося за їхньою участю через відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_7 проти позовних вимог заперечує, пояснила, що у квартирі залишились старий шкаф та ліжко, які через значну зношеність були відправлені на смітник. Речі померлої, які знаходились у валізі, були передані позивачеві. Разом із тим пояснила, що на час звернення позивача до суду із заявою, яка датована 11 червня 2007 року, та прийнята до провадження судом 21 червня 2007 року, законодавство не передбачає обов'язку на збереження майна.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, думку захисту, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, які надані сторонами в порядку, передбаченому ст. 131 ЦПК України.

Смерть 29 травня 2006 року ОСОБА_8, сином якого відповідно до свідоцтва про народження є позивач, підтверджена свідоцтвом серії 1-ЖД № 082758, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за № 605 від 30 травня 2006 року.

За договором купівлі-продажу від 07 березня 2005 року ОСОБА_8 продала, а ОСОБА_5 купила квартиру АДРЕСА_2.

За договором купівлі-продажу від 04 серпня 2006 року, тобто після смерті ОСОБА_8 право власності на квартиру АДРЕСА_2 набула ОСОБА_7.

Показання свідків щодо придбання ОСОБА_8 та позивачем і знаходження у квартирі АДРЕСА_2 деяких речей суд вважає такими, що не мають взаємного зв'язку із доказом наявності вказаного майна на час смерті ОСОБА_8 у вказаній квартирі.

Разом із тим, твердження позивача про те, що він є спадкоємцем за заповітом від 12 жовтня 2004 року, який долучений до матеріалів справи, спростовані витягом зі спадкового реєстру заповітів про скасування вищевказаного заповіту 20 грудня 2004 року.

Окрім того, до матеріалів справи не долучено, а сторонами не надано доказів, які підтверджують обов'язок ОСОБА_7 на зберігання майна, яке залишилось у квартирі, з оглядом на що суд погоджується із діями відповідача щодо відправлення через значну зношеність на смітник старого шкафу та ліжка.

За вказаних обставин суд вважає недоведеним обов'язок, передбачений ст. 1166 ЦК України відповідачів в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Разом із тим, відповідно до вимог ст. 1167 ЦПК України, з оглядом на роз'яснення п. 9 постанови № 4 пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Докази, які надані позивачем, не дають підстав для покладення на відповідачів обов'язку відшкодування моральної шкоди, яка пов'язана з діями щодо направлення до медичного закладу, а також поховання ОСОБА_8. Окрім того дії щодо заміни замка, а також вхідних дверей у квартиру суд вважає необґрунтованими вимогами щодо спричинення моральної шкоди, тому що вони є право власника, передбаченим ст. 319, 321, 325 ЦК України.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України розподіляються судові витрати.

З оглядом на вищенаведене, відповідно до вимог ст. 154 ч.6 ЦПК України суд скасовує ухвали від 21 червня 2007 року та 11 березня 2008 року щодо накладення арешту на майно відповідачів.

Керуючись ст. 209-215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди 11803 грн. відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди 15000 грн. відмовити.

Арешт, накладений за ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 червня 2007 року у забезпечення позовних вимог на квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_7, скасувати.

Арешт, накладений за ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2008 року у забезпечення позовних вимог на будівлю № 15 по вул. Свердлова м. Білгород-Дністровський Одеської області, що належить ОСОБА_4 та на квартиру АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_5, скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошеня.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судового засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_11