Христинівський районний суд Черкаської області
Справа № 2-595-2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2010 р. Христинівський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Олійника М.Ф., при секретарі Кришевській Т.О.,

за участю позивача та її ж як представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної скоєним злочином,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної скоєним злочином.

Просили стягнути з ОСОБА_5 на їх користь 7460 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди, завданої ОСОБА_5 внаслідок вчинення нею злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.4,364 ч.2 КК України.

В обґрунтування позову посилались на такі обставини.

У провадженні Монастирищенського районного суду Черкаської області перебуває кримінальна справа № 1-3/2009 по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 190 ч.4, 364 ч.2 КК України.

Даними злочинами їм була нанесена матеріальна шкода у сумі 7460 грн.

Вчиненням ОСОБА_5 злочинів, передбачених ст.ст. 190 ч.4, 364 ч.2 КК України, їм була нанесена також і моральна шкода, яку вони оцінюють в 20000 грн.

У подальшому від позивача ОСОБА_1, яка діє також за довіреністю в інтересах ОСОБА_3, надійшла письмова заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій вона просить стягнути з ОСОБА_5 на їх користь лише 7460 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, питання про відшкодування моральної шкоди було фактично зняте.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1, яка представляла також інтереси іншого позивача ОСОБА_3 за довіреністю, позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання не зявилась, на даний час вона відбуває покарання в Уманській виправній колонії № 129. У своїй письмовій заяві просила суд розглянути справу без її участі, але за участю її представника адвоката ОСОБА_2 В своєму письмовому запереченні на позовну заяву ОСОБА_5 позов не визнала та вказала, що письмова розписка ОСОБА_5 про отримання нею від ОСОБА_3 1100 доларів СІЛА свідчить лише про те, що між ними існує договір позики, а не про те, що ОСОБА_5 наданням такої розписки вводила в оману потерпілих з метою заволодіння їхніми коштами. Цей борг вона повернула ще в серпні 2002р. Вироком суду її фактично було звинувачено в тому, що вона не переслала до Німеччини отримані від ОСОБА_3 та ОСОБА_1 кошти, але в договорі № 1302/02 від 13.02.2002р., який був укладений між організацією «Партнер-груя» та фірмою «Надія», керівником якої вона була, не передбачені її повноваження чи обовязки по прийняттю та пересиланню коштів. Судом не враховані дії ОСОБА_3, який, отримавши рахунок від німецької організації «Партнер-груп» на оплату навчання та маючи намір виїхати на навчання разом зі своєю дружиною ОСОБА_1, повністю його не оплатив, що і стало причиною його невиїзду на навчання. Не обґрунтовано також, чому з ОСОБА_5 стягуються кошти в сумі 7460 грн., коли судом першої інстанції стягнуто 7500 грн., а ОСОБА_5 обвинувачувалась у заволодінні коштами в сумі 7460 грн.03 коп.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідач ОСОБА_5 вважає, що нею була повернута сума коштів, яку вона взяла у позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 На іншу суму в 1400 дол.< відсутні письмові документи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши писі докази, а саме: копію вироку Монастирищенського районного суду від 23.10.2С постанови про уточнення вироку Монастирищенського районного суду від 09.11.2С ухвали апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2010р., довідки Умане виправної колонії № 129 від 2010р. за №4084 про те, що ОСОБА_5 відбуває покаранні виді шести років позбавлення волі за вчинення нею злочинів, передбачених ст. ст. 190 чи 364 ч.2 КК України, розписки ОСОБА_5 від 23.06.2002р. про отримання нею Щ ОСОБА_3 коштів в розмірі 1100 дол. США, протоколу допиту потерпіле ОСОБА_3 від 03.10.2003р., договору ІІ-ІБ 0506/02 від 05.06.2002 р. про нядям компанією «Партнер Груп» послуг ОСОБА_3 щодо вступу у вищі навчаш заклади Німеччини, додатку до договору и-ІБ 0506/02 від 05.06.2002 р., постава прокурора від 15.09.2009р. про зміну обвинувачення ОСОБА_5, договору між фірмі! «Партнер Груп» та фірмою «Надія» від 13.02.2002р., суд вважає, що позов підла! задоволенню повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Монастирищенського районного суду Черв області від 23.10.2009р. ОСОБА_5 була засуджена за скоєння нею злочинів, передбач ст. ст. 190 ч.4, 364 ч.2 КК України, до шести років позбавлення волі з позбавленням і займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністратимі господарських обовязків, строком на два роки.

У вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.10.2009р зазнечено що ОСОБА_5 починаючи з 18.04.2002 р являлися службовою особою з виконанням організаційно-розпорядчих обовязків, умисно, з корисливих мотивів ш метою заволодіння чужим майном, зловживаючи своїм службовим становищем 1 довірою потерпілих ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_1, використовую довірливі відносини, засновані на службових відносинах з останніми, повідомляюча З неправдиві відомості, під приводом влаштування ОСОБА_3 та його дружм ОСОБА_1 на роботу та навчання в Німеччині, в рамках міжнародної прогрм «Освіта без меж», завівши їх в оману, не маючи наміру повернути, заволоділа добровішИ переданими їй потерпілими 18.04.2002р. грошовими коштами в сумі 400 доларів СшА і курсом Національного банку України 532,79 грн. за 100 доларів США на суму 2131,1 грн., в травні 2002 р. - грошима в сумі 1000 доларів США за курсом Національного ба України 532,82 грн. за 100 доларів США на суму 5328, 20 грн., та шляхом складем договору 11-1Б 0506/02 від 05.06.2002р. і додатку до договору ІМБ від 05.06.2002| вручення їм розписки на отримання від ОСОБА_3 грошей в сумі 1100 домр США, датованої 23.06.2002р., того ж числа заволоділа добровільно переданшш 1 потерпілими грошовими коштами в сумі 1100 доларів США за курсом Національна банку України 532,88 грн. за 100 доларів США в сумі 5861,68 грн., а всього заволодм грошовими коштами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в загальній сумі 2500 додцй США на суму 13321,04 грн., після чого в серпні 2002р. 1100 доларів США за куроя Національного банку України 532,91 грн. за 100 доларів США на суму 5862,01 грн. здш суми повернула, а рештою грошей заволоділа, спричинивши тим самим потерпім ОСОБА_3 та ОСОБА_1 матеріальні збитки у великих розмірах на заганд суму 7460,03 грн.Цивільний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вироком суду вирішений не був.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області 09.11.2009р. про уточнення вироку цивільний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_7 суму 7500 грн. був задоволений повністю. Однак ухвалою апеляційного суду Чері області від 09.03.2010р. зазначена постанова про уточнення вироку була скасована потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розяснено право звернутись з цивільним позовом до суду в порядку цивільного судочинстваПісля розгляду апеляційним судом Черкаської області апеляційних скарг вирок суду першої інстанції набрав законної сили.

Згідно з ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої 23.10.2009р. є обовязковим для суду у даній справі про цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_5 з питання заволодіння нею грошовими коштами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та спричинення останнім матеріальної шкоди на загальну суму 7460,03 грн. Доводи відповідача ОСОБА_5 та її представника ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_5 не заволодівала грошовими коштами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не можуть бути взяті до уваги. Щодо суми 7460 грн., яка відповідно до позовної заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5, то вона менша суми, зазначеної у вироку суду, і позивачі мали право зазначити саме таку суму.

Відповідно до ч.І ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 необхідно стягнути 7460 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої скоєним злочином.

Керуючисьч.1 ст.1166 ЦК України, ст.ст. 60,61 ч.4,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної скоєним злочином, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 7460 (сім тисяч чотириста шістдесят) грн. на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної скоєним злочином.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційного суду.

Суддя М.Ф.Олійник