АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2723/10* Головуючий у 1-й інстанції Яценко В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Панченка О.О., Триголова В.М.

при секретарі: Буряк С.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області

на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 лютого 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області про поновлення строку та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни,-

Колегія судців, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області протиправною.

Зобов»язано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 9.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з 1.01.2009 року по 31.12.2009 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 грн.70 коп.

Постанову суду оскаржив відповідач в апеляційному порядку.

Апелянт прохає скасувати постанову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» і, відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обовязку по здійсненню позивачу доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни». При цьому, такі висновки суду грунтувались на рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007року №6-рп/2007 та від 22.05.2008року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» і п.41 розділу 2 Закону України «Про державний бюджет на 2008рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» то, відповідно, з дня ухвалення рішення, вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач, як орган, уповноважений призначати і виплачувати пенсії та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і здійснити позивачу належні нарахування (за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але в порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював розмір такої пенсії, немає, у зв»язку з чим колегія суддів вважає правомірним застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому скарга підлягає відхиленню.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307 ч.1 п.1 ,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Лубенському районі Полтавської області відхилити.

Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 2 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею чинності шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України .

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: