30.06.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-1914 2010 р. Головуючий в І інстанції Стамбула М.І.
Категорія: 53 Доповідач: Прокопчук Л.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року червня місяця «30» дня колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Семиженка Г.В.

Суддів - ВоронцовоїЛ.П.,

- ОСОБА_1

при секретарі - Костеннікові Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський мясокомбінат» на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановила:

05 серпня 2009 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з надалі уточненим позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у сумі 3858 грн., за затримку розрахунку при звільненні 41125 грн., утримані 78 грн., 10000 грн. моральної шкоди та 1000 грн. витрати за надану йому правову допомогу. Крім того позивач просив змінити запис в трудовій книжці на звільнення за особистим бажанням відповідно до ст.38 КЗпПУкраїни, а також повернути йому трудову книжку.

Обґрунтував свої вимоги тим, що з 17 вересня 2007 року працював на підприємстві «Глобинський м'ясокомбінат» на посаді торгівельного представника з заробітною платою 1750 грн. за місяць.

У зв'язку з тим, що трудове законодавство в частині оплати заробітної плати порушувалося, він подав заяву про звільнення за власним бажанням, однак через вісім місяців дізнався, що звільнений за прогули без них причин.

При цьому відповідач не видав трудову книжку та заробітну плату, що змусило його звернутися за допомогою до адвоката, на що він витратив 1000 грн.

Незаконні дії ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» завдали йому моральної шкоди, яку оцінює у 10000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 01 березня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» змінити запис «звільнений за прогул без поважних причин п.4 ст.40 КЗпП України» в трудовій книжці ОСОБА_2 на звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України».

Зобов'язано ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» повернути ОСОБА_2 його трудову книжку.

Стягнено з ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_2 3858 грн. в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі, 41125 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 78 грн. в рахунок безпідставно утриманих коштів, 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1 тис. судових витрат.

Стягнено з ТОВ «Глобинський м'ясокомбінат» на користь держави 470 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом вимог матеріального і процесуального права, просило його скасувати і постановити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» апеляційну скаргу підтримав з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, ОСОБА_2 просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга підлягає часткому задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 працював в товаристві з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» на посаді торгівельного представника.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, першої інстанції виходив лише з наданих позивачем доказів у зв'язку з невиконанням відповідачем ухвали суд від 27 січня 2010 року про забезпечення доказів.

Проте колегія суддів вважає за необхідне врахувати ті докази, що надані представником ТОВ після постановлення рішення судом, оскільки відповідно до роз'яснень, даних у ч.4 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» зазначено, що вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини третьої статті 27 ЦПК України щодо зобов'язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов'язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи.

Із наданих товариством з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» документів, а саме заяви ОСОБА_2, трудового контракту від 14 листопада 2007 року, штатного розкладу на 2007-2998 роки, витягів з наказів, табелів обліку використання за листопад, грудень 2007 року та січень 2008 року вбачається, що позивач працював на підприємстві у період з 14 листопада 2007 року по 09 січня 2008 року на посаді представника торгівельного в Херсонському регіональному відділ з окладом у 1000 грн.

Доказів того, що розмір заробітної плати встановлювався ОСОБА_2 з урахуванням експлуатації автомобіля позивач не надав, відповідач такі твердження спростовує відсутністю таких.

Отже, розмір невиплаченої заробітної плати за відпрацьований період з 14 листопада 2007 року по 09 січня 2009 року з урахуванням виплаченої 1781,39 (а.с.50,80-82) складає 2000 грн. -1781,39 грн. - 218 грн. 61 коп.

Оскільки відповідач порушив ст.116 КЗпП України щодо строків рахунку при звільненні, то відповідно до ст.117 КЗпП має виплатити звільненому працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Проте, стягуючи з цих підстав на користь позивача 41125 грн., суд першої інстанції не врахував роз'яснень, даних у ч.2 пункту 20 постанов Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», згідно з якими при частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Тому колегія суддів вважає за необхідне зменшити стягнену судом першої інстанції суму з 41125 грн. до 218 грн. 61 коп.

Щодо доводів апеляційної скарги про зміну формулювання причини звільнення, то на думку колегії вони не заслуговують на увагу та не підлягають задоволенню, оскільки стверджуючи, що позивач не виходив на роботу з 09 січня 2008 року, відповідач з цієї дати у табелі робочого часу зазначав невихід ОСОБА_2 на роботу як прогули, все ж наказ про його звільнення видав лише через 9 місяців - 08 жовтня 2008 року.

Пояснення з приводу вказаного, які б заслуговували на увагу могли бути прийняті до уваги судом, представник товариства не надав, а тому колегія суддів вважає, що постановлюючи рішення про задоволення вимог ОСОБА_2 про зміну причин звільнення, суд постановив в цій частині законне рішення.

Також такими, що не підлягають задоволенню є доводи апеляційної скарги товариства щодо не порушення ним строків видачі трудової книжки.

Так, відповідно до ст.47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Отже, обов'язок своєчасно видати працівнику трудову книжку лежить на товаристві, а тому твердження позивача про те, що в день звільнення йому вона не була видана заслуговують на увагу. Більш того, трудову книжку відповідач видав ОСОБА_2 лише в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Неприйнятним на думку колегії є і посилання в апеляційній скарзі як на завищений розмір стягненої моральної шкоди.

Згідно ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальніх життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В позовній заяві позивач належним чином обґрунтував свої моральні страждання, причинені невиплатою відповідачем заробітної плати та невидачею тривалий час трудової книжки, а тому стягнена судом на відшкодування моральної шкоди шкода у розмірі 2000 грн. відповідає засадам розумності та справедливості.

Витрати понесені позивачем на отримання юридичної допомоги підтверджені долученою до справи квитанцією до прибуткового касового ордера від 10 грудня 2009 року (а.с.22), а тому відповідно до ст.84 ЦПК України підставно стягнені судом у розмірі 1000 грн.

Апелянтом сума стягнена судом з відповідача на користь ОСОБА_2 у зв'язку з купівлею ним КПК не оскаржувалося, а тому апеляційним судом рішення в цій частині не перевірялося.

Керуючись ст.ст.303, 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу товариства с обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01 березня 2010 року в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Глобинський м'ясокомбінат» на користь ОСОБА_2 3858 грн. в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі та 41125 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні змінити, зменшивши вказані суми відповідно до 218 грн. 61 коп. і 218 грн. 61 коп. без утримання податків і обов'язкових платежів.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Г.В.Семиженко

Судді: Л.П. Воронцова, Л.П. Прокопчук