Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-566/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю : позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи - ОСОБА_11, ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2008 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_12, ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди(а.с.1,4-39)

25 березня 2010 року позивачем було уточнено свої позовні вимоги, в результаті чого в якості відповідачів було залучено ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_13(а.с.183-233)

Позивач, у позовній заяві та у судовому засіданні, з урахуванням уточнень, посилався на те, що в результаті шахрайських дій відповідачів - ОСОБА_5, ОСОБА_6, його було позбавлено права власності на належну йому частину майна, а саме ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, та продано дану квартиру відповідачу - ОСОБА_7, яка в подальшому за змовою разом з ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 насильно виселили позивача з даної квартири, з нанесенням тілесних ушкоджень, у звязку з цим позивач звернувся до суду та просив стягнути у рахунок відшкодування моральної шкоди з відповідача ОСОБА_7 500 000 грн., з інших відповідачів по 100 000 грн. з кожного, а разом 1000000 грн.(а.с.183-233)

Представник відповідача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, так як ОСОБА_5 є єдиним власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 та договір купівлі продажу між ним та ОСОБА_7 був укладений на законних підставах, факт насильницького виселення ОСОБА_4 не визнає, тому просив відмовити ОСОБА_4 у задоволені даного позову (а.с.122-124)

Представник відповідача ОСОБА_7 у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на не обґрунтованість позовних вимог позивача та відсутності доказів підтверджуючих факти описні у позовній заяві(а.с. 246-247).

Треті особи у судове засідання не зявилися, про день та годину розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 182, 239-240).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.04.2008 року до Жовтневого РО ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області звернулись ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_4 перешкоджає потрапити їй в квартиру АДРЕСА_2, яка належить їй на праві власності, а також ОСОБА_4 з заявою про те, що до його помешкання - квартири АДРЕСА_2, вдерлися невідомі особи які представилися новими власниками вже зазначеної квартири та спричинили йому тілесні ушкодження, що підтверджується протоколами усних заяв про злочин та письмовими поясненнями наявними в матеріалах справи( а.с.99-104)

Також судом встановлено, що за результатами перевірки заяв з якими ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зверталися 02.04.2010 року до органів міліції було винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 08.04.2008 року, в якій зазначено, що вказані відомості, щодо нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень з боку невідомого чоловіка, який був присутній разом з відповідачами по справі, не знайшли свого підтвердження, так як від звернення до лікарні та проходження судової медичної експертизи ОСОБА_4 відмовився та згідно пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_7 наданих слідчому Жовтневого РВ ДМУ вони не відчиняли двері квартири в якій знаходився ОСОБА_4 до приходу співробітника міліції, що підтверджується матеріалами відмовного матеріалу № 1667 наявного в матеріалах справи (а.с. 97-118)

Судом встановлено, що згідно довідки №711 від 25.02.2008 року виданої Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством №9 в квартирі АДРЕСА_2 ніхто не прописаний, що підтверджується копією даної довідки (а.с. 108)

У судовому засіданні встановлено, що відповідачу по справі ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 29.02.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_14, зареєстровано в реєстрі за № 1-1952, належить квартира АДРЕСА_2, зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 47).

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2009 року, яке набрало чинності, було визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 27.09.1993 року за №206, в частині належності на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12 квартири АДРЕСА_3, що підтверджується копією даного рішення (а.с.46)

Правовідносини, які виникли між сторонами по даній цивільній справі врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених частиною 2 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст..61 цього закону(підстави звільнення від доказування).

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, враховуючи вищезазначені обставини, та те що відсутній вирок суду, щодо визнання факту шахрайських дій з боку відповідачів по відношенню до позивача, те що, позивачем не надано жодних відомостей, щодо того хто саме спричинив позивачу тілесні ушкодження, не надано доказів існування таких обставин, не вказано яка саме йому була спричинена моральна шкода від кожного з відповідачів і в якому розмірі і також не надав доказів цього, та приймаючи до уваги, що не вдалося зясувати як саме позивач розраховував грошове відшкодування моральної шкоди у відношенні до кожного з відповідачів, не надано доказів глибини його фізичних та душевних страждань, погіршення його здібностей або позбавлення його можливості їх реалізації, спричинених діями відповідачів, не доведено ступінь вини кожного з них, суд вважає, що у задоволенні даного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1167 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 у задоволені позову до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи - ОСОБА_11, ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жотвневий районний суд м.Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур