Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

07 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Котік Т.С.

за участю секретаря Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира про визнання дій неправомірними, зобов'язання провести нарахування щомісячної доплати до пенсії дітям війни

за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира

на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2010 року, -

встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірними дії управління ПФУ в Богунському районі м. Житомира щодо нарахування в неповному обсязі доплати до пенсії. Також просила зобов'язати відповідача донарахувати і виплатити заборгованість в сумі 1225 грн. 20 коп. за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, а також проводити вказані виплати в подальшому відповідно до вимог Закону. Зазначила, що вона як дитина війни, відповідно до ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни", має право на отримання підвищення до пенсії t розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Однак, виплати їй проводяться у меншому розмірі, що не відповідає Конституції України. За таких обставин, просила позов задовольнити.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову управління ПФУ в Богунському районі м. Житомира здійснити перерахунок доплати до пенсії, що виплачувалась позивачці в період з 18.02.2009 року по 31.12.2009 року.

Зобов'язано управління ПФУ в Богунському районі м. Житомира провести перерахунок доплати до пенсії та виплатити ОСОБА_1 щомісячну надбавку до пенсії відповідно до ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни, за період з 18.02.2009 року по 31.12.2009 року, з урахуванням встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління ПФУ в Богунському районі м. Житомира, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову скасувати. Зазначає, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону України "Про соціальний захист дітей війни", здійснюється за рахунок Державного бюджету, а кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, тому вони не можуть бути використані на цілі, які не передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Також вважає, що судом неправильно визначено розмір мінімальної пенсії за віком, з якої обчислюється підвищення.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дитиною війни та відповідно до ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за віком /а.с. 6/. Однак, доплату до пенсії вона отримує у меншому розмірі, ніж визначено Законом /а.с. 3/.

Пунктом 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

У відповідності до статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення п. 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або І їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року спірні правовідносини регулюються ст.

6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а тому позивач має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм обрахунку доплати до пенсії дітям війни є мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Будь-яких інших нормативно-правових актів, які б визначали механізм обрахування мінімальної пенсії за віком або встановлювали її розмір, немає. Тому, положення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 цієї статті тільки стосовно визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, не є перешкодою для застосування даної величини для обрахування доплат, передбачених ст. б Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Доводи Управління ПФУ в Богунському районі м. Житомира щодо правомірності дій у зв'язку з відсутністю джерел фінансування на вказані виплати та необхідність їх встановлення бюджетним законодавством, є безпідставними, оскільки реалізація встановленого законом права не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

При цьому, колегія суддів бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справа "Кечко проти України", "Бурдов проти Росії", №59498/00, пар. 35, ECHR. 2002-Ш (mutatis mutandis), справа YVONNE Van Duyn V. Home Office (Case 41/74 van Duyn V. Home Office ); справа про принцип юридичної визначеності.

Крім того, відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.10.2007 року № 1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління ПФУ від 30.04.2002 року № 8-2 /з відповідними змінами/, управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, безпосередньо призначає /здійснює перерахунок і виплачує пенсії та інші виплати згідно чинного законодавства. Тому, відповідачем у справах щодо здійснення перерахунку соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, за відповідними позовами є управління Пенсійного фонду України.

З огляду на викладене, залучення до участі у таких справах як другого відповідача ОСОБА_2 в особі органів Державного казначейства України та зобов'язання їх вчинити певні /перерахувати кошти для виплати конкретній особі/ є помилковим та не відповідає вимогам діючого законодавства України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову в межах строку, встановленого ст. 99 КАС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування постанови немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304-1, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного Фонду України в Богунському районі м. Житомира відхилити.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 20 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: