Комінтернівський районний суд м.Харкова
Справа № 2-1914
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2010 року Комінтернівський районний суд міста Харкова

у складі : головуючого судді Юрєвої А.М.

при секретарі Галда С.В.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири, про встановлення факту, що має юридичне значення, усунення від права спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила усунути його від права спадкування за законом після смерті 12 червня 2009 року ОСОБА_4; встановити факт, що вона постійно проживала з ОСОБА_4 на день відкриття спадщини 12 червня 2009 року; визнати за нею право власності на ? частину квартири 74 по Фесенківському вїзду,8 в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті 12 червня 2009 року ОСОБА_4.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 12 червня 2009 року помер її рідний брат ОСОБА_4 . Після його смерті залишилась спадщина у вигляді ? частини квартири 74 по Фесенківському вїзду, 8 в м. Харкові. ? частини зазначеної квартири належить їй. З 1996 року ОСОБА_4 перебував на обліку в районній поліклініці у звязку з хворобою на панкреотіт, з 2002 року він хворів на туберкульоз, а з 2008 року на цукровий діабет 11 ступеню, був залежний від інсуліну. У звязку з наявністю у ОСОБА_4 тяжких захворювань він потребував постійного догляду. ОСОБА_4 не працював, пенсію не отримував та знаходився на її повному утриманні. Син померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 знав про тяжкі захворювання батька, його тяжке матеріальне становище, однак матеріальної допомоги йому не надавав, морально не підтримував, не доглядав батька, хоча він неодноразово просив у нього допомоги. Позивач вважає, що відповідач навмисно ухилявся він надання допомоги своєму батькові.

При усуненні від спадкування ОСОБА_3 вона має право на спадкування як спадкоємець другої черги.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник адвокат ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 проти позову ОСОБА_2 заперечували, посилаючись на те, що ОСОБА_3 надавав своєму батькові допомогу одежею, на утримання батька давав гроші позивачці. Крім того, його батько мав нерегулярний заробіток, чергував у підїзді. ОСОБА_4 у безпорадному стані не перебував. Від надання батькові допомоги він не ухилявся.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12 червня 2009 року в м.Харкові помер ОСОБА_4, у віці 51 року / а.с.7/.

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина- ? частини квартири №74 будинку 8 по Фесенківському вїзду в м.Харкові / а.с.6,8/.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є його син ОСОБА_3, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. ОСОБА_6 визнала зазначені обставини.

ОСОБА_2- сестра померлого ОСОБА_4 є спадкоємцем другої черги/ а.с. 9-12/.До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 вона не зверталась.

Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений її похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя.

Вищезазначеною нормою закону передбачено, що ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця повинно бути пов'язане з винною поведінкою такої особи за умови, що спадкоємець усвідомлював свій обов'язок, але не вчиняв відносно цього необхідних дій.

З пояснень допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7,ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_4 у безпорадному стані не перебував.

Крім того, свідок ОСОБА_7 пояснила, що зі слів ОСОБА_2, яка є її подругою, їй відомо, що ОСОБА_3 не доглядав за своїм батьком ОСОБА_4, який хворів на діабет, туберкульоз, не надавав йому допомоги. Останній знаходився на утриманні ОСОБА_2. ОСОБА_4 не працював, доходу не мав. Їй також відомо, що ОСОБА_4 вживав алкогольні напої, лікувався в ЛТП, де його відвідував син.

Свідок ОСОБА_8, подруга позивача, пояснила, що ОСОБА_4 хворів на діабет, туберкульоз, переніс операцію на підшлунковій залозі. За ОСОБА_4 доглядала його сестра ОСОБА_2, він знаходився на її утриманні. За життя ОСОБА_4 їй скаржився, що його син не надає йому допомоги, не відвідує його, не забезпечує харчами.

ОСОБА_4 не повідомляв про те, чи звертався він до сина за допомогою. Їй також відомо, що ОСОБА_4 вживав алкогольні напої, у звязку з чим не працював.

Згідно з довідкою КУОЗ « Клінічна багато профільна лікарня №17 заводу ім. Малишева» №365 від 6.04.2010 року ОСОБА_4 знаходився на лікуванні з 07.10.1994 року по 1.12.1994 року з приводу гострого гнійного панкреонекроза , разлитого фібринозно-гнійного перитоніту, зовнішнього свища підшлункової залози, тобто тяжкого життєпогрожуючого захворювання . Безпосередньо після операції був непрацездатним, не виключається, що він потребував медичного патронажу / а.с.33/.

Відповідно до довідки КУОЗ «Міський клінічний протитуберкульозний диспансер №1» від 4.03.2010 року ОСОБА_4 з лютого 2004 року перебував на обліку з приводу відкритої форми туберкульозу легень / а.с.34/.

З довідки УПФУ в Комінтернівському районі м.Харкова від 11.02.2010 року вбачається, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку та жодних видів пенсії не отримує / а.с.32/.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 ніколи інвалідом не було визнано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З письмових доказів, пояснень допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_7,ОСОБА_8 не вбачається, що ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані та потребував допомоги.

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 ніколи інвалідом не було визнано.

Доказів на підтвердження захворювання ОСОБА_4 на цукровий діабет 11 ступеню позивачем не надано.

Суд вважає, що позивачем також не доведено факт ухилення відповідача від надання допомоги своєму батькові ОСОБА_4, а також те, що він мав можливість надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 з позовом до свого сина ОСОБА_3 про стягнення аліментів не звертався.

Квитанції про сплату комунальних послуг за квартиру 74 будинку 8 по Фесенківському вїзду в м.Харкові не свідчать про те, що вони сплачувались саме позивачем та за її власні кошти / а.с.36-51/

Суд вважає за необхідне у задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 також відмовити, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що вона постійно проживала з померлим на день відкриття спадщини та має право на спадкування за законом.

Так судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 зареєстрована в квартирі №75 , а померлий ОСОБА_4 був зареєстрований в квартирі №74 будинку 8 по Фесенківському вїзду в м.Харкові / а.с.35/.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7,ОСОБА_8 не підтвердили факт постійного сумісного проживання позивача з померлим на день відкриття спадщини.

Суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст.154 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову , що вжиті ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2010 року та зняти арешт з квартири №74 будинку 8 по Фесенківському вїзду в м. Харкові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215, 218,256 ЦПК України , ст. ст. 1224 ч.5, 1259 ,1261,1262 ЦК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири, про встановлення факту, що має юридичне значення, усунення від права спадкування за законом відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, що вжиті ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03 березня 2010 року та зняти арешт з квартири №74 будинку 8 по Фесенківському вїзду в м. Харкові.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя -