РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2010 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - Горпинич О.В., при секретарях судових засідань - ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Дванадцята Харківська Державна нотаріальна контора про скасування реєстрації права власності на спадок, усунення від спадку та визнання єдиними спадкоємцями, -

встановив:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Дванадцята Харківська Державна нотаріальна контора про скасування реєстрації права власності на спадок, усунення від спадку та визнання єдиними спадкоємцями.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 17.10.1986 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Від подружнього життя народилися ОСОБА_5 (у дівоцтві ОСОБА_8) та ОСОБА_6. З 1992 року подружжя разом не мешкало та не вело сумісного господарства. ОСОБА_7 мешкав зі своїми батьками. У квітні 1994 року ОСОБА_7 була придбана однокімнатна квартира за адресою: м. Харків, проспект Московський, б. 200/1, кв. 5. Шлюб між ОСОБА_8 було розірвано рішенням суду від 17.10.1994 року. Після фактичного розірвання шлюбу ні колишня дружина ОСОБА_8, ні діти не підтримували ніяких стосунків зі своїми батьком - ОСОБА_7, який важко хворів, а саме: у 1988 році переніс важке хірургічне втручання на шлунку. Дуже довго проходила реабілітація, яка вимагала певного зосередження дієтичного харчування. У цей час ОСОБА_7 не мав ніяких матеріальних прибутків. Допомагали тільки його колишня дружина ОСОБА_9 та їх спільний син - ОСОБА_3 та батько - ОСОБА_4. Усі останні роки колишня родина ОСОБА_7 - ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_10 жодного разу не цікавилися його станом здоровя. Про смерть батька ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дізналися зі слів свого діда - ОСОБА_4 через деякий час. На підставі викладеного позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили скасувати реєстрацію права власності спадкоємців на спадок від ОСОБА_7, визнати відповідачів такими, що не мають права на спадок від ОСОБА_7 - усунути від спадку та визнати позивачів єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_7

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги у повному обсязі, пояснивши, що за декілька місяців до своєї смерті ОСОБА_7 знаходився в безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, оскільки хворів через перенесений інсульт. Проте ані відповідач ОСОБА_5, ані відповідач ОСОБА_10 не відвідували свого батька. Піклувалися про ОСОБА_7 тільки позивачі. Позивач ОСОБА_4 також зазначав, що відповідачі не відвідували свого батька оскільки знаходилися під впливом своєї матері, колишньої дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_8, у звязку з чим відмовилися ходити за батьком, не приймали участі в його похованні, не здійснювали матеріальної допомоги в утриманні спадкової квартири (прибирання, ремонт сантехніки, дверей та ін.)

У судовому засіданні представник позивачів - ОСОБА_11, яка діяла на підставі довіреності, підтримала позов у повному обсязі і пояснила суду про обставини вищевикладені.

Відповідач ОСОБА_10 у судовому засіданні, позовні вимоги не визнав, пояснивши про наступне: його батьки розлучилися у 1994 році, коли йому було 8 років. Після розлучення батьків він підтримував стосунки з ОСОБА_7. Проте з часом батьком став все більш зловживати спиртними напоями, та під їх впливом поводився неадекватно. В останні місяці життя батька відповідач намагався налагодити з ним стосунки. В вересні 2006 року він та його сестра ОСОБА_5 приїжджали до батька для того, щоб показати фотознімки з весілля сестри, але ОСОБА_7П, був в стані алкогольного спяніння, проте скарг на здоровя не висловлював. В вересні-жовтні 2006 року відповідач приїжджав до батька, але він був відсутній дома. В листопаді 2006 року з сестрою приїздили до батька, але він знов був у стані алкогольного спяніння. Всі спроби умовити батька перестати зловживати спиртними напоями ніяких результатів не дали. Відповідач зазначав, що коли він приїжджав до батька останній міг самостійно пересуватися по квартирі, виходити на вулиця, з проханням до відповідача про надання йому допомоги не звертався. ОСОБА_10 також пояснив, що на похованні батька був відсутній, оскільки не знав про його смерть. Про це йому стало відомо від дідуся ОСОБА_4 тільки в квітні 2007 року.

Відповідач ОСОБА_5 до судового засідання не зявилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, подала до суду свої заперечення в яких просила відмовити в задоволенні позову, при цьому посилалася на наступне: перші роки після розлучення батьків, вона неодноразово приїжджала до батька інколи з матірю, інколи з братом. В подальшому побачення з батьком стали рідкішими і це було повязано з образом життя яким він вів, зловживаючи спиртними напоями. Після її весілля ОСОБА_5 з чоловіком та братом приїхали до батька, проте він був в стані алкогольного спяніння та з ним важко було спілкуватися, але він міг самостійно пересуватися квартирою. Про смерть батька вона дізналися від дідуся ОСОБА_4 в квітні 2007 року.

У судовому засідання представники ОСОБА_5 - ОСОБА_8 та ОСОБА_12 підтримали доводи відповідача, зазначивши, що підстав для задоволення позовних вимог не має.

Дванадцята Харківська Державна нотаріальна контора до судового засідання не зявилися, проте на адресу суду надіслали листа за підписом

завідуючої ОСОБА_13, відповідного до якого просили розглядати дану справу у відсутності їхнього представника.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов задоволенні не підлягає, виходячи з наступного.

07.02.2007 року помер ОСОБА_7 у віці 64 роки, про що зроблено в книзі реєстрації смертей відповідний актовий запис за № 2135, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видано 08.02.2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири № 5 по проспекту Московському, б. 200/1 в м. Харкові, яке придбано згідно договору купівлі - продажу від 04.04.1994 року (біржовій договір № 4-4/2), копія його дублікату, що має силу оригінала, знаходиться в матеріалах справи, і яка складається з однієї кімнати, житлової площі - 18,7 кв.м, загальної - 32,1 кв.м.

Згідно зі ст. 1261 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідачі по справі є спадкоємцями першої черги, оскільки ОСОБА_7 був їх батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6, де батьком записаний ОСОБА_7 (IV-ВЛ № 346508), копія якого знаходиться в матеріалах справи та свідоцтвом про народження ОСОБА_14, де батьком записаний ОСОБА_7 (І-ВЛ № 291175), копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Позивачі по справі також є спадкоємцями першої черги.

Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, повинно бути встановлено і факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані.

Як встановлено у судовому засіданні на день смерті ОСОБА_7 було 64 роки, тому не можливо вважати його людиною похилого віку.

Як розяснив Верховний Суд України у Поставні Пленуму № 7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування п. 6 - безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги, піклування.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що була знайома з ОСОБА_7 у них були дружні стосунки. Відвідувала ОСОБА_7 один раз на тиждень. Півроку до смерті ОСОБА_7 не виходив на вулицю. З жовтня 2006 року він вже не міг вставати з ліжка. Даючи оцінку показанням свідка, суд критично відноситься до їх доводів, оскільки у судовому засіданні відповідач ОСОБА_6 та у своїх поясненнях відповідачка ОСОБА_5, зазначали, що у жовтні 2006 року відвідували свого батька який ознак безпорадного стану він не виявляв.

Комунальна установа охорони здоровя - міська поліклініка № З Фрунзенського району м. Харкова у відповіді від 29.10.2009 року за № 405 повідомляла, що в реєстратурі поліклініки відсутня медична документації (амбулаторна карта хворого) відносно ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, б. 200/1, кв. 5.

Доводи позивачів про те, що ОСОБА_7 тяжко хворів не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не було надано відповідних доказів на підтвердження цих доводів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Крім того, ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливості його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Ухилення характеризується умисною формою вини.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_10 зазначав, що батько не звертався ні до нього, ні до сестри з проханням про надання допомоги.

Позивач ОСОБА_4 у судовому засіданні також підтвердив той факт, що його син ОСОБА_7, не звертався до відповідачів з проханням про надання допомоги.

Суд також повинен зясувати чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Як пояснила у судовому засіданні позивачі, вони надавали допомогу ОСОБА_7, проте ані ОСОБА_3, ані ОСОБА_4 не надано переконливих доказів того, що ОСОБА_7 потребував допомоги від інших спадкоємців.

На день смерті ОСОБА_7, відповідачці ОСОБА_5 було 22 роки, а відповідачу ОСОБА_6 - 20 років.

Для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України необхідно, щоб були усі признаки вказані в цій статті. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7П, помер у віці 64 роки, зловживав спиртними напоями, до відповідачів з проханням про надання допомоги не звертався. Доказів того, що ОСОБА_7 важно хворів або мав каліцтво, суду не надано.

Доказів того, що відповідачі по справі умисно ухилялися від надання допомоги своєму батьку, суду не надано.

Суд вважає, що підстав для усунення від права на спадкування спадкоємців першої черги не має, у звязку з чим не має підстав для визнання позивачів єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_7

В позові ОСОБА_16 та ОСОБА_4 також просили скасувати реєстрацію права власності на спадок від ОСОБА_7.

Проте згідно відповіді Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 15.06.2009 року за підписом завідуючої ОСОБА_13 встановлено, що після смерті ОСОБА_7 який помер 07.02.2007 року, було заведено спадкову справу, в якій знаходяться заяви про прийняття спадщини від ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, ОСОБА_3 та заява від колишньої дружини спадкодавця - ОСОБА_8 на одержання свідоцтва про право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя. Інших заяв про прийняття або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтв про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно відповіді Дванадцятої Харківської Державної нотаріальної контори свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст. 1299 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядаються в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких спав проводиться за правилами іншого судочинства.

Проте право власності на спадкове майно у вигляді однокімнатної квартири № по проспекту Московському, 6.200/1 у м. Харкові за спадкоємцями не було зареєстровано, тому звернення до суду з вимогою про скасування реєстрації права власності спадкоємців на спадок є передчасним.

Керуючись ст.ст. 1224, 1299, ст.ст. 3,5, 10,11, 15, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Дванадцята Харківська Державна нотаріальна контора про

скасування реєстрації права власності на спадок, усунення від спадку та визнання єдиними спадкоємцями - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Фрунзенський районний суд м. Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано, якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження апеляційна скарга не подана - після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ