Справа №22ц-6315/10 Головуючий у 1-й інстанції Мельник С.Р.
Категорія: 34 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Курій Н.М.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Зверхановської Л.Д.,

з участю секретаря: Стасів М.І.,

позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за апеляційною скаргою ВАТ «Львівобленерго» на рішення Буського районного суду Львівської області від 02 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13 до ВАТ «Львівобленерго», з участю третіх осіб - Андріївської сільської ради Буського району Львівсько області; Управління ветеринарної медицини в Буському районі Львівської області; Відділу з питань надзвичайних ситуацій Буської районної державної адміністрації про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року позивачі звернулись до суду з позовом зазначеним вище.

Позивачі обґрунтували позовні вимоги тим, що 03 серпня 2009 року в 11 год. 30 хв. внаслідок обриву гірлянди високовольтної лінії електропередач на громадському пасовищі в с. Андріївка Буського району Львівської області, загинуло 11 голів великої рогатої худоби (10 корів та 1 телиця).

Позивачі зазначали, що відповідно до акта обстеження пасовища у звязку із загибеллю корів внаслідок обриву лінії електропередач, що належить відповідачу ВАТ «Львівобленерго» від 03 серпня 2009 року, засвідчено, що належні позивачам 6 корів лежали на електропроводі, 3 корови під електропроводом, 2 корови лежали вздовж електропроводу. Згідно з протоколами розтину трупів корів №№3-13 від 04 серпня 2009 року, складеними Жовківським ветсанзаводом, смерть настала внаслідок паралічу центру дихання з одночасною зупинкою серця через ураження електричним струмом та розладом центральної нервової системи, судинного кровообігу і розвитку дистрофічних змін в паренхіматозних органах. Трупи тварин були піддані дезінфекції та утилізації за згодою позивачів, з умовою, що їм буде відшкодовано заподіяну шкоду.

Позивачі вказували, що аварія, яка сталася 03 серпня 2009 року, спричинена виходом з ладу застарілого обладнання, яке використовував відповідач як власник джерела підвищеної небезпеки. Обрив лінії електропередач призвів до того, що провід під напругою частково опустився на висоту 1-1,2 м від землі, а частина його лежала на землі та навколишніх деревах.

Позивачі просили стягнути з відповідача середню розрахункову вартість однієї молочної корови, що становить 7200 грн. кожному з позивачів власникам корів, а позивачці ОСОБА_9, крім вартості корови, ще і вартість телиці, яка становить 4085 грн.

Крім того, враховуючи, що кожна сімя позивачів втратила одне з головних джерел доходу, залишилась без молочних продуктів, переносить моральні страждання в звязку із втратою тварин, просили стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 9000 грн. кожному з позивачів.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 02 червня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Львівобленерго» на користь ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_13 по 7200 грн. кожному, та ОСОБА_9 - 11177,50 грн. заподіяних збитків.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

ВАТ «Львівобленерго» оскаржило рішення суду. Апелянт просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю. Зазначає, що судом порушено норми матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також вважає, що суд не дав оцінки кожного доказу окремо, та не врахував достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Апелянт вказує, що судом не враховано ч. 5 ст. 1187 ЦК України, яка передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п.1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31 липня 2006 року №28, форс мажорні обставини - надзвичайна та непереборна за наявних умов сила, захист від якої не передбачено в проектній та іншій нормативній документації, дію якої неможливо попередити застосовуванням високопрофесійної практики персоналу, дія якої може бути викликана, зокрема, винятковими природними умовами і стихійним лихом.

Апелянт вважає, що при розгляді справи суд не взяв до уваги те, що загибель ВРХ спричинено також недотриманням мешканцями с. Андріївка Буського району Львівської області Правил охорони електричних мереж, затверджених Постановою КМ України від 4 березня 1997 року № 209 та Земельного кодексу України. Травмування тварин мало місце в межах загону для випасання худоби (огородженої території з воротами), який розміщений в охоронній зоні ПЛ - 35 кВ «Глиняни-Красне» з порушенням вимог Правил охорони електричних мереж. Випасання позивачами худоби в межах загону здійснювалось з порушенням вимог Правил охорони електричних мереж та Земельного кодексу України, що своєю чергою, на думку апелянта, також спричинило загибель тварин, оскільки охоронні зони ліній електропередач організовуються задля недопущення подібних випадків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ВАТ «Львівобленерго» ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та представника Головного Управління ветеринарної медицини у Львівській області ОСОБА_7, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Розглядаючи спір суд першої інстанції встановив, що відповідач - власник джерела підвищеної небезпеки повинен нести відповідальність за завдану шкоду позивачам, оскільки від дії електричного струму загинула худоба останніх.

Задовольняючи частково позов, та стягуючи з відповідача на користь позивачів заподіяні збитки, суд першої інстанції виходив з того, що причиною заподіяння шкоди була дія джерела підвищеної небезпеки, а технічна неспроможність уникнути заподіяння шкоди дією струму не може вважатися непереборною силою, оскільки саме джерело підвищеної небезпеки не є непереборною силою.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача на наявність обставин непереборної сили і її надзвичайний характер, який пов'язується із складними погодніми умовами, колегія суддів не бере до уваги, оскільки подію 03 серпня 2009 року не було визнано стихійним лихом, а лише некласифікованою подією(а.с 181), тому, відповідно до пункту 7.1. рішення комісії, викладеного у протоколі № 18 від 07 серпня 2009 року позачергового засідання обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій (на якій був присутній один з керівників ВАТ «Львівобленерго»), обовязок відшкодування шкоди за загибель худоби покладено на ВАТ «Львівобленерго» (а.с.184-188).

Доказів того, що зазначене вище рішення комісії було оскаржене або змінене відповідач судам двох інстанцій не надав.

Крім того, у п.7.2 зазначеного рішення, комісія зобов'язала відповідача провести обстеження охоронних зон ліній електропередач та вжити заходів щодо усунення загрози їх обриву.

Враховуючи, що клопотань про призначення будь-якої експертизи в суді першої інстанції відповідачем не заявлялось, колегія суддів, критично оцінює Експертний висновок Львівської торгово-промислової палати від 13 квітня 2010 року № 19-08-4/358 (а.с.212), зроблений на замовлення самого відповідача, оскільки цей висновок не відповідає вимогам ч.4 ст.147 ЦПК України, яка передбачає обовязок попередження експертів про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та зазначення у висновку експерта інформації про це.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що випасання позивачами худоби в межах загону здійснювалось з порушенням вимог Правил охорони електричних мереж та Земельного кодексу України, що, на думку апелянта, стало причиною загибелі тварин, виходячи з наступного.

Пункт 5 Правил охорони електричних мереж, затверджених постановою КМ України від 4 березня 1997 року № 209 (далі Правил) передбачає: «Охоронні зони електричних мереж встановлюються: 1) уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань:

(для повітряних ліній напругою)

2 метрів - до 1 кВ

10 метрів - до 20 кВ

15 метрів - 35 кВ…».

Пунктом 23 означених Правил передбачено, що контроль за виконанням Правил здійснюється енергопідприємствами, а відповідно до пункту 25 Правил, збитки, заподіяні власникам землі та землекористувачам в охоронній зоні повітряних ліній електропередачі, відшкодовуються енергопідприємствами у встановленому законодавством порядку.

Колегією суддів встановлено, що громадське пасовище - загін для випасання худоби в с. Андріївка був облаштований задовго до проведення лінії електропередач саме через вказану територію загону. Відповідачем не надано доказів на спростування цих тверджень.

Також не надано доказів, що ВАТ «Львівобленерго» вживало заходи щодо належної охорони зони електричних мереж, передбачених п.п.5, 23 Правил, хоча в матеріалах справи та в апеляційній скарзі наводить докази, що проводило перевірку устаткування лінії електропередач у лютому і травні 2008 року.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, стягуючи завдані збитки правильно виходив з розрахунків вартості молочної худоби, відповідно до довідки наданої керівником управління агропромислового розвитку №129 від 20.05.2010 року (а.с.219) та правильно визначив вартість телиці, враховуючи вагу загиблої телиці (протокол № 7 (а.с.49) та закупівельну ціну 1 кілограма живої ваги корови, зазначеної в довідці керівника управління агропромислового розвитку №114 від 30.04.2010 року (а.с.218).

Оспорюючи розрахунок вартості худоби, з якого виходив суд першої інстанції, апелянт іншого розрахунку судам не надав, відтак не довів підставність своїх тверджень.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідач є власником джерела підвищеної небезпеки, і що саме від дії електричного струму, а не розряду блискавки загинула худоба.

З огляду на мотиви зазначені вище, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції. Такий висновок узгоджується із перевіреними та відхиленими в суді апеляційної інстанції доводами відповідача про те, що за завдану шкоду його від відповідальності слід звільнити.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що судове рішення відповідає вимогам закону й немає підстав для його скасування, оскільки суд першої інстанції правильно застосував матеріальний закон та дотримав процесуальний закон під час розгляду справи, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ВАТ «Львівобленерго»відхилити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 02 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Курій Н.М.