Суворовський районний суд м.Херсона
справа №2-895/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року Суворовський районний суд м. Херсона під головуванням судді В.М. Палькової

при секретареві Л.Л. Волинець

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Херсона справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання неправомірним дій та витребування майна з чужого незаконного володіння

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 28.02.2008 року між нею та ПАТ КБ «Приват Банк» у Херсонському філіалі «Центральний офіс» за адресою м. Херсон, пр.-т Ушакова буд. 43 було укладено Кредитно-заставний Договір № HECFAE00000078

Відповідно до п.2.1 Договору - за договором відповідач зобовязується надати позивачеві кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьому договорі, а позивач зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру.

Відповідно до п. 8.1 Договору предметом застави за цим Договором є автомобіль, власником якого є позивач і детальний опис якого наведено у статті Договору.

Згідно із п. 17.9 Договору предметом застави є автомобіль Lexus GS 300 кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2.

17.12.2009 року співробітниками Банку без відому, без згоди та у відсутність позивача, з майданчику для паркування розташованого по вул. Бєлінського, було вилучено т/з автомобіль Lexus GS 300 кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, у звязку з чим просить постановити рішення яким визнати дії ЗАТ КБ «Приват Банк», щодо вилучення з її володіння т/з автомобіля Lexus GS 300 кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 - неправомірними, та витребувати у ЗАТ КБ «Приват Банк», з незаконного володіння зазначений автомобіль

В судовому засіданні представник позивача, за дорученням ОСОБА_2, підтримав вимоги позову з підстав в ньому зазначених, та просив позов задовольнити, пояснивши, що спірний автомобіль за ухвалою суду передано позивачеві, та той на теперішній час користується автомобілем

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши належним чином матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини, так з матеріалів справи вбачається, що між сторонами 28.02.2008 року укладено Кредитно-заставний Договір № HECFAE00000078 та відповідно до п. 8.1 Договору предметом застави за цим Договором є автомобіль Lexus GS 300 кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, власником якого є позивач, згідно копії свідоцтва про реєстрацію. 17.12.09 р. працівники відповідача вилучили спірний автомобіль, не повідомивши про даний факт позивача.

З умов договору (п.11.2.1) вбачається, що у разі настання Події Дефолту відповідач (Банк) надає позивачеві (Позичальнику) письмове повідомлення про настання Події Дефолту та реєструє у Державному Реєстрі відомості про звернення стягнення на Предмет Застави. У повідомленні про Дефолт, окрім інформації, зазначення якої вимагається законодавством, Банк ставить вимогу про повернення наданої суми Кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування наданим Кредитом, виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за Договором.

Пункт 11.2.2 Договору відзначає, що Позичальник зобовязаний усунути Подію Дефолту негайно або передати Предмет Застави у володіння Банку за актом приймання-передачі за адресою, що вказана в статті Договору протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на Предмет Застави у Державному Реєстрі. П. 17.13 Договору зазначено, що адреса доставки Предмету Застави у випадках, передбачених статтями 11.2.2. Договору є Херсонський філіал, «Центральний офіс», 73000, м. Херсон, пр.-т. Ушакова, 43.

Відповідно до п. 11.2.3 Договору, якщо Предмет застави не був переданий у володіння Банку у порядку та строки, визначені статтею, Позичальник надає Банку право здійснити доставку Предмета Застави за адресою, вказаною у статті Договору, у володіння Банку для забезпечення його схоронності, як власними силами, так і на договірних засадах з третіми особами. Витрати, повязані з доставкою Предмета Застави покладаються на Позичальника.

Виходячи з вищезазначеного Позичальник надає Банку право здійснити доставку Предмета Застави за адресою, вказаною у статті Договору, у володіння Банку для забезпечення його схоронності, лише за умови, якщо Позичальнику у відповідності до п. 11.2.1 Договору було направлено письмове повідомлення про настання події Дефолту та ним не було усунено добровільно Подію Дефолту, та в 30 денний строк не передано Предмет Застави у володіння Банку в разі неможливості усунути Подію Дефолту.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними, правами, на засадах змагальності згідно ст. 10 ЦПК України.

Суд вважає, що відповідачем не надано суду доказів на спростування позовних вимог, які суд знаходить обгрунтованними та такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідно до умов договору (п.11.2.1 )у разі настання Події Дефолту відповідач (Банк) не надав позивачеві (Позичальнику) письмове повідомлення про настання Події Дефолту та не зареєстрував у Державному Реєстрі відомості про звернення стягнення на Предмет Застави, та відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом та згідно до ст. 586 ЦК України заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави.

Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, та згідно до ст.. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 387 ЦК України чітко відзначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що дії співробітників відповідача (Банку), щодо вилучення заставного автомобіля у позивача є неправомірними, у звязку з чим суд вважає, що співробітники Банку не мали правових підстав для вилучення предмета застави у позивача та передачі предмета застави у володіння Банку, внаслідок невиконання ЗАТ КБ «Приват Банк» вимог п. 11.2 Договору.

Що стосується позовних вимог в частинні зобовязання ПАТ КБ «Приват Банк», повернути ОСОБА_1 т/з автомобіль марки Lexus GS 300, 1999 року випуску, кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 в даній частині позову слід відмовити, у звязку з тим, що за ухвалою суду від 30.12.2009 року спірний автомобіль було вилучено у Банку та передано в користування позивачеві, який і знаходиться в його користуванні на теперішній час.

На підставі наведеного, керуючись ст.. 321,387, 391, 586,590 ЦК України, ст.ст. 10,60,212- 215,218,ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії ПАТ КБ «Приват Банк», щодо вилучення з володіння ОСОБА_1 т/з автомобіля Lexus GS 300 кузов № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2 - неправомірними.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: В.М.Палькова