Справа № 2-195/10/0442
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.04.2010 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Омеко М.В.,

при секретарі - Горват Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» ДП Дніпропетровський «Облавтодор філія «Томаківський райавтодор» про зміну дати звільнення з роботи і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку при звільненні, теретя особа начальник філії «Томаківський райавтодор» ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну дати звільнення з роботи і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги позивач обгрунтовує наступним: 21 листопада 2007 року позивачка була прийнята на роботу до відповідача у якості інженера 2 категорії. На даній посаді вона працювала до 12 березня 2009 року, а потім була призначена на посаду начальника виробничого відділу. 22 лютого 2010 року відповідно до наказу № 10, позивачка була звільнена з роботи за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням.

Подавши заяву про звільнення за власним бажанням, вказавши бажану для неї дату звільнення 16 лютого 2010 року була звільненна начальником філіїї «Томаківський райавтодор» ОСОБА_2 22 лютого 2010 року.

Не оспорюючи підстав звільнення з роботи за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) позивачка вважає, що її звільнення з роботи було проведено передчасно та з порушеннямв вимог частини 1 ст. 38 КЗпП України.

Просить зобовязати відповідача внести зміни в трудову книжку, щодо дати звільнення з 22 лютого на 01 березня 20010 року, стягнути середній заробіток за час вимушенного прогулу в сумі 2167 грн., та спричиненну незаконними діями відповідача моральну шкоду що призвели до моральних переживань, глибокої психологічної травми, яку оцінює в 2000 грн.

Відповідач філія «Томаківський райавтодор» надали суду заперечення проти позову, в якому посилаються на те, що вони є структурним підрозділом без права юридичної особи ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України». В зв`язку з чим ухвалою суду 16 квітня 2010 року було замінено відповідача філію «Томаківський райавтодор» на ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України».

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача подав до суду клопотання про слухання справи за його відсутності та надав пояснення в яких йдеться мова про наступне : незважаючи на те, що відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України філія не може бути відповідачем у справі, однак відповідно до ст. 6 Положення філії саме начальник здійснює управління філією, приймає на роботу та звільняє працівників філії та несе персональну відповідальність за своєчасність виплати заробітної плати працівникам філії. Щодо затримки розрахунку при звільненні позивача, то основним замовником робіт ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» є держава, фінансування проводиться з бюджетів різних рівнів, отже розрахунки проводяться по мірі надходження коштів з відповідного бюджету.

Представник третьої особи в судовому засіданні визнала вимоги в частині зміни дати звільнення та стягнення среднього заробітку за час вимушенного прогулу в сумі 2167 грн. Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди не визнала через необгрунтованність.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, третю особу, вважає , що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

21 листопада 2007 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу до філіїї відповідача у Томаківському районі у якості інженера 2 категорії, 12 березня 2009 року призначена на посаду начальника виробничого відділу філії «Томаківський райавтодор» Дочірнього підприємства «Дніпропетровський облавтодор ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

15 лютого 2010 року позивач подала заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, вказавши бажану для неї дату звільнення 16 лютого 2010 року.

22 лютого 2010 року відповідно до наказу № 10 була звільнена з роботи за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням. Дані обставини підтверджуються витягом з трудової книжки ОСОБА_1, її заявами та не заперечується сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган, письмово за два тижні. Тобто, подавши заяву про звільнення з роботи за власним бажанням позивачка мала відпрацювати на підприємстві два тижні з дня подачі заяви. Таким чином, звільнення позивачки з роботи за власним бажанням мало мати місце лише з 1 березня 2010 року або з дати, узгодженої між сторонами і при умові, що позивач не відкликала свою заяву про звільнення з роботи на протязі двох тижнів.

Період часу з 22 лютого по 1 березня 2010 року ( 6 робочих днів) є вимушеним прогулом, який підлягає оплаті, виходячи з середньої заробітної плати. Розрахунок по заробітній платі було проведено з позивачкою 18 березня 2010 року після того, як позивачка письмово повідомила відповідача про необхідність розрахунку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач зобов`язаний виплатити позивачеві середній заробіток за весь час затримки розрахунку і по день звернення з позовом до суду. Затримка розрахунку на день звернення з позовом до суду складає 14 днів з 1 березня 2010 року по 22 березня 2010 року включно.

За 20 робочих днів ( 6 днів вимушеного прогулу та 14 днів затримки розрахунку) відповідач має виплатити позивачеві середню заробітну плату. Середньомісячна заробітна плата за 2 місяці, що передувала звільненню з роботи відповідно до довідки відповідача складає 4550, 86 грн. Виходячи з кількості робочих днів у грудні 23, а у січні 19, що виходить середньоденна заробітна плата складає 108 грн. 35 коп. , а тому сума, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку на день звернення до суду складає 2167 грн.

Згідно ст.237 КЗпП України суд покладає на службову особу, винну у незаконному звільненні шкоду, заподіяну підприємству у звязку з оплатою вимушенного прогулу.

Відповідно до п.3.7 посадової інструкції начальник філії «Томаківський райавтодор»ДП «Дніпропетровський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» має правоприймати на роботу та звільняти працівників філії.

Таким чином, встановлену ст.237 КЗпП України відповідальність має нести саме начальник філії «Томаківський райавтодор».

Вимоги позивача, щодо відшкодування йому моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Суд вважає їх необгрунтованими, через неспроможність позивача довести власні моральні страждання або втрату нормальних життєвих звязків, що вимагалоб від неї додаткових зусиль для організації власного життя, внаслідок порушення її законних прав.

На підставі наведенного та керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 116,117,237,237-1 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати звільнення ОСОБА_1 з роботи з 22 лютого 2010 року за статтею 38 КЗпП України незаконним та зобов`язати філію «Томаківський райавтодор» ДП Дніпропетровський «Облавтодор» ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України» внести відповідні зміни в трудову книжку ОСОБА_1 щодо звільнення з 22 лютого 2010 року на 01 березня 2010 року.

Стягнути з начальника філії «Томаківський райавтодор» ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку, за період часу від 22 лютого 2010 року по 22 березня 2010 року включно в розмірі 2167 грн.

В решті позову відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: М.В. Омеко