Справа № 2-940/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Митрофанової Є.Г.,

при секретарі Довгій С.Б.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом Житлово-комунального підприємства № 4 Приморського району м. Маріуполя до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з експлуатаційних витрат та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Житлово-комунального підприємства № 4 Приморського району м. Маріуполя про перерахунок боргу за квартирну плату та зобовязання провести ремонт квартири, стягнення моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості з експлуатаційних витрат з відповідачів, в якому зазначив, що відповідачі зареєстровані та мешкають в квартири АДРЕСА_1, зобовязані сплачувати надані житлово-комунальні послуги у встановлені законом строки. Однак в період з липня 2007 року по лютий 2010 року відповідачі у повному обсязі оплату не здійснюють, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 1788 гривень 59 копійок. Просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по оплаті експлуатаційних витрат по утриманню будинку та прибудинкової території в сумі 1788 гривень 59 копійки та понесені судові витрати у вигляді сплачених витрат за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 гривень.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до Житлово-комунального підприємства №4 Приморського м. Маріуполя про перерахунок боргу за квартирну плату та зобовязання провести ремонт квартири, де зазначала, що має пільги по сплаті комунальних послуг, оскільки є інвалідом ІІ-гої групи, ветераном праці, має статус «Діти війни», однак при нарахуванні розміру квартирної плати позивачем це не враховано. Також, неодноразово зверталася до позивача з заявами про виконання ремонтних робіт в квартирі, але її звернення були проігноровані, ремонт сантехнічного обладнання та косметичний ремонт квартири не виконано протягом семі років, в звязку з чим їй завдана морально шкода, що виявилася в погіршенні стану здоровя та безсонні. Просила зобовязати Житлово-комунальне підприємство № 4 Приморського району м. Маріуполя (надалі ЖКП №4) зробити перерахунок квартирної плати з урахуванням пільг, не вказуючи періоду, провести косметичний ремонт квартири с заміною сантехніки в ванній кімнаті та кухні, стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 15000 гривень.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом підтримала у повному обсязі та суду пояснила, що відповідачі з листопада липня 2007 року по лютий 2010 року квартирну плату не сплачують, у звязку з чим у них мається заборгованість перед позивачем за надані останнім послуги в розмірі 1788 гривень 59 копійок. Також заявила, що позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території, де мешкають відповідачі, здійснюється належним чином. Просила стягнути з відповідачів вказану суму боргу та понесені судові витрати у вигляді сплаченого збору за інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 гривень. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала, оскільки законодавством не передбачено надання пільг по сплаті житлових послуг вказаним позивачкою категоріям громадян, за заявами позивачки проводились ремонтні роботи, що підтверджується відповідними актами, до обовязків підприємства не входить проведення косметичного ремонту та заміна сантехніки, що відноситься до внутріквартирного ремонту і здійснюється за рахунок мешканців квартири. З цих підстав проти стягнення моральної шкоди також заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги ЖКП № 4 не визнала та суду пояснила, що вона в квартирі фактично не мешкає, але їй відомо, що позивач послуги не надає. Згодом надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги ЖКП № 4 не визнала та суду пояснила, що послуги позивач надає не в повному обсязі, її неодноразові звернення про проведення ремонту ігнорувалися, тому вважає, що не повинна сплачувати комунальні послуги. Позовні вимоги за зустрічним позовом підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Згодом залишила залу судового засідання.

Тому, судом розглянута справа відповідно до ч. 5 ст. 169 ЦПК України за відсутності відповідачки ОСОБА_2 на підставі наявних доказів.

Допита в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є директором ЖКП №4, що підприємством в період липня 2007 року по лютий 2010 року виконувалися всі роботи згідно з затвердженим переліком, відповідачка ОСОБА_2 неодноразово зверталася з заявами, які приймалися, та працівниками ЖКП № 4 виконувалися роботи належним чином, що підтверджується відповідними актами про виконання робіт. Акти складалися відповідно до вимог діючого законодавства уповноваженими особами та затверджувалися нею, як директором. У деяких актах відсутній підпис відповідачки ОСОБА_2, оскільки вона від підпису відмовилась.

Судом встановлено, що відповідно до особового рахунку № 1005, наймачем квартири АДРЕСА_2 є відповідачка ОСОБА_2, в квартирі зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є неповнолітнім (а.с.3).

Зазначений будинок, в якому мешкають відповідачі, знаходиться на балансі Житлово-комунального підприємства №4 Приморського району міста Маріуполя.

З довідки-розрахунку вбачається, що відповідачі мають заборгованість перед позивачем за період з липня 2008 року по лютий 2010 року в сумі 1788 гривень 59 копійки (а.с.4).

Згідно рішення виконавчого комітету Маріупольської міської Ради від 16.08.2006 року № 214 розмір плати за користування житлом (квартирна плата) та плата за утримання будинків і при будинкових територій по 2-му типу житла складає 1,47 грн за 1 кв.м. загальної площі.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Переліку робіт, які виконуються підприємствами, обслуговуючими житловий фонд, затвердженого рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 20.12.2006 року № 351, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території включають в себе прибирання внутрішньо будинкових приміщень та при будинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо.

Відповідно до п. 7 Правилами користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року з наступними змінами та доповненнями власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Суд вважає, що відсутність між сторонами письмового договору про надання послуг з утримання будинку та при будинкової території не позбавляє відповідачів обовязку сплачувати ці послуги, оскільки між сторонами існують фактичні договірні відносини, які регулюються зокрема Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, відповідно п. 5 ч. 3 ст. 20 та п. 7 яких передбачають обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Суд не приймає доводів відповідачів про не надання послуг, або надання їх не в повному обсязі та ігнорування на звернення, оскільки ці ствердження спростовуються поясненнями свідка ОСОБА_4, а також наданими в судовому засіданні копіями актів ЖКП № 4 /а.с. 24, 25, 26, 63, 64, 67, 68, 69, 70/, та повідомленнями ЖКП №4 /а.с. 61,62, 66/, з яких вбачається, що у період з липня 2007 року по лютий 2010 року за зверненнями відповідачки ОСОБА_2 неодноразово працівниками ЖКП№4 проводився огляд квартири та виконувалися роботи в межах обовязків підприємства. Також, суд не бере до уваги заперечення відповідачки ОСОБА_3 щодо її фактичного не проживання в квартирі, оскільки тимчасове відсутність споживача не є підставою для звільнення його від обовязку сплати витрат, понесених на утримання будинку. Крім того, відповідачкою ОСОБА_3 не доведено, що дійсно у період з липня 2007 року по лютий 2010 року вона не мешкала в квартирі, тому що наданий суду акт від 25.07.2003 року /а.с. 23/ свідчить про її відсутність в квартирі з 20.10.2001 року станом на 25.06.2003 року, що не стосується періоду, в межах якого заявлені позовні вимоги.

Таким чином, відповідачами в порушення зазначених вимог діючого законодавства послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території не сплачуються.

Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

У звязку з цим суд приходить до висновку, що на відповідачках лежить обовязок солідарно сплачувати надані послуги.

Прийшовши до висновку про обґрунтованість позовних вимог, суд згідно ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача понесені ним та підтверджені відповідним платіжним дорученням судові витрати в сумі 30 гривень (а.с.1) та враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 51 гривні.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Житлово-комунального підприємства № 4 Приморського району м. Маріуполя про перерахунок боргу за квартирну плату та зобовязання провести ремонт квартири, стягнення моральної шкоди, враховуючи те, що ОСОБА_2 позивачка за зустрічним позовом, залишила залу судового засідання, суд відповідно до ч. 3, ч.5 ст. 169 ЦПК України, залишає зустрічну позовну заяву без розгляду.

На підставі ст. 64, 66, 68 ЖК України, ст. ст. 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 169, 213, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Житлово-комунального підприємства № 4 Приморського району міста Маріуполя до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з експлуатаційних витрат задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ЖКП №4 Приморського району міста Маріуполя (р/р 0109 в МФ КБ «Приватбанк», МФО 335429, ЕДРПОУ 32457558) заборгованість по оплаті експлуатаційних витрат в розмірі 1788 гривень 59 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень, а всього стягнути 1818 гривень 59 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір на користь держави (міський бюджет Приморського району, ОКПО 3486694, ГУДКУ в Донецькій області, МФО 834016, р/р 0055) в розмірі 51 гривня в дольовому порядку по 25,5 гривень з кожного.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Житлово-комунального підприємства № 4 Приморського району м. Маріуполя про перерахунок боргу за квартирну плату та зобовязання провести ремонт квартири, стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя