Справа № 2-0533-2010 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2010 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2009 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постановити рішення про стягнення з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 6 340 грн. та моральну шкоду в сумі 50 000 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 03.08.2006 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем „ОСОБА_4 230Е, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську, перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті, не переконався в безпеці свого руху та здійснив наїзд на рухаючогося Моторолера „Хонда, без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого йому були спричинені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2008 року ОСОБА_3 було визнано винним в скоєнні ДТП та звільнено від кримінальної відповідальності за п. б ст. 1 Закону України „Про амністію від 19.04.2007 року. Позивач знаходився у лікарні з 03.08.2006 року по 23.08.2006 рік, на що ним було витрачено 6 340 грн. 04 коп. Внаслідок ДТП йому було завдано моральну шкоду, яка виразилася у тому, що він знаходиться у стресовому стані, отримав травми, через які має перешкоди в спілкуванні з людьми через порушення мови, письма та читання, виникають труднощі при виконанні виробничих обовязків. Таким чином, він вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

У судовому засіданні позивач збільшив позовні вимоги на 1 435 грн. 60 коп., оскільки ним було продовжено лікування, він купував ліки, та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Представник позивача підтримав збільшені позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України - вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Крім того, в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року є розяснення, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

У судовому засіданні встановлено, що згідно Постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2008 року ОСОБА_3 було визнано винним в скоєнні ДТП та звільнено від кримінальної відповідальності за п. б ст. 1 Закону України „Про амністію від 19.04.2007 року, де зазначено, що 03.08.2006 року о 19 год. 40 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем „ОСОБА_4 230Е, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Героїв Сталінграду в м. Дніпропетровську, перевищив встановлену швидкість руху в населеному пункті, не переконався в безпеці свого руху та здійснив наїзд на рухаючогося Моторолерв „Хонда, без номерного знаку, під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого йому були спричинені тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України - фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно виписки з амбулаторної карти № 1005 ОСОБА_1 було встановлено діагноз наслідки перенесеної відкритої черепно-мозкової травми (забій головного мозку 2-го ступеня, гостра субдуральна гематома зліва), судорожний синдром (а.с. 14-15). Позивачеві було призначено лікування, що підтверджується виписками Центру патології судин та серця (а.с. 16-20, 48-53). ОСОБА_1 були витрачені кошти на лікування та придбання ліків в сумі 7 775 грн. 64 коп., що підтверджується квитанціями (а.с. 3-13, 39-44).

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачана користь позивача матеріальну шкоду в сумі 7 775 грн. 64 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України - моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оскільки, судом встановлено, що внаслідок ДТП позивачеві було завдано шкоду здоровю, в результаті чого йому завдана моральна шкода, яка виразилася у важких психологічних стражданнях щодо погіршення його здоровя, він знаходиться у стресовому стані, отримав травми, через які має перешкоди в спілкуванні з людьми через порушення мови, письма та читання, виникають труднощі при виконанні виробничих обовязків. Тому, з урахуванням вимог розумності та справедливості, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, суд приходить до висновку, що необхідно частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 86 грн. 26 коп. та сплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн., а всього 116 грн. 26 коп. А також необхідно з відповідача стягнути на користь держави недоплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 90 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1168, 1187, 1195 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 79, 81, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої ДТП задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 7 775 грн. 64 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн. та судові витрати за подачу позову у розмірі 116 грн. 26 коп., а всього 22 891 грн. 90 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави недоплачені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 90 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т. О. Дубіжанська