Кузнецовський міський суд Рівненської області
Справа № 2-540/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2010 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Зейкана І.Ю.

при секретарі судового засідання Бедик Н.Л.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Кузнецовського міського суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення незаконно утриманих коштів із заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

До Кузнецовського міського суду з позовною заявою звернулась позивач ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогами прийняти рішення про припинення неправомірн6ого утримання коштів із зарплатної картки №4627 0817 4364 0554, зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути незаконно утримані кошти із зарплатної картки №4627 0817 4364 0554 за період з серпня 2009 року до травня 2010 року.

Під час розгляду справи ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги, а саме просили визнати протиправними дії працівників ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо утримання коштів з зарплатної картки № 4627 0817 4364 0554 в сумі 15 103,65 грн. та зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути незаконно утримані кошти із вказаної зарплатної картки за період з серпня 2009 року до серпня 2010 року у сумі 15 103,65 грн.

Згодом, ОСОБА_1 змінила позовні вимоги, просила зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути незаконно утримані кошти з зарплатної картки № 4627 0817 4364 0554 за період з серпня 2009 року до серпня 2010 року у сумі 11 630,07 грн.

Остаточно подала заяву про зміну позовних вимог, у якій просила зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути незаконно утримані кошти із зарплатної картки № 4627 0817 4364 0554 за період з серпня 2009 року до серпня 2010 року у сумі 10 423,81 грн.

У судовому засіданні уточнила позовні вимоги, вказавши, що період утримання слід зазначити з липня 2009 року до серпня 2010 року, оскільки фактично за цей період незаконно утримувались кошти.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 10.04.2006 між працівниками Кузнецовської ОДПІ та ЗАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до договору про розрахунково-касове обслуговування організації, укладені договори з видачі заробітної плати з використанням платіжних карток. Картка «VISA» № 4627 0817 4364 0554 видана в січні 2009 року.

Починаючи з серпня 2009 року з цієї зарплатної картки, без будь-яких письмових чи усних попереджень зі сторони банку, без рішення суду про стягнення коштів почали здійснюватися утримання в повному розмірі зарахованої на картку заробітної плати. Будь-яких пояснень зі сторони відповідача щодо зняття коштів не отримала. Такими діями відповідача вона позбавлена єдиного доходу в сімейний бюджет, так як є державним службовцем і займатись іншою діяльністю, яка б приносила дохід не може.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному розмірі з урахуванням останніх змін. Пояснила, що дійсно у 2004 році отримала у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку і користувалась нею. Під час заповнення анкети вказала на те, що з її зарплатної картки банк може списувати кошти, проте мала розуміла, що у відповідності до норм законодавства, а саме ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст.127-128 КЗпП України, де встановлюється обмеження на відрахування коштів із заробітної плати.

Погодилась з тим, що банк мав право на стягнення з її зарплатної картки коштів, але не більше 20% у місяць.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю. Пояснив, що між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладена кредитна угода від 23.06.2004 року у вигляді анкети-заяви, яку позивач підписала, а тому погодилась на умову, яка викладена у цій анкеті-заяві, а саме про те, що у випадку невчасного погашення заборгованості доручає банку проводити утримання шляхом списання з її зарплатної карти. А тому, банк керуючись ст.1071 ЦК України, утримував кошти із заробітної плати позивача, у необхідних йому розмірах. Крім того, пояснив, що банк не перебуває у трудових відносинах з позивачем, а тому посилання позивача на Кодекс законів про працю України є безпідставним.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

10.04.2006 року між банком - ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та організацією - ДПІ у Володимирецькому районі укладений договір про розрахунково-касове обслуговування організації з видачі заробітної плати з використанням платіжних карток. Предметом договору є врегулювання відносин між банком та організацією в частині відкриття карткових рахунків на користь фізичних осіб для виплати заробітної плати та інших видів виплат, розрахунково-касового обслуговування під час видачі заробітної плати та інших видів виплат, які передбачені чинним законодавством України, працівникам організації з використанням платіжних карток міжнародних платіжних систем.

За умовами п.3.2.1. 3.2.3 банк зобовязався, зокрема, відкрити картрахунки та забезпечити працівників організації платіжними картками відповідно до стандартів обраної міжнародної платіжної системи після надання працівниками організації оформлених пакетів документів і наданих даних, згідно п.2 додатка 1. Зарахувати на картрахунки працівників організації заробітну плату та забезпечувати безперешкодну виплату коштів з картрахунків працівників організації через мережу пунктів видачі готівки та банкоматів.

На підставі цього договору, у 2006 році позивачу видана зарплатна картка № 745911. У 2009 році ця картка замінена на зарплатну картку №4627 0817 4364 0554, на яку нараховується заробітна плата позивача. Даний факт сторонами не оспорюється і визнаний.

Також встановлено, що відповідно до копії анкети-заяви на отримання кредитної карти від 23.06.2004 року та копії додаткової угоди від 23.06.2004 року ОСОБА_1 видана кредитна картка 5457 0829 0205 4746. Цей сторонами визнаний і не оспорюється.

За умовами додаткової угоди від 23.06.2004 року, укладеної між банком - «ПриватБанк» та клієнтом - ОСОБА_1, банк відкриває клієнту картковий рахунок і випускає платіжну картку. Її вид і строк дії визначені в анкеті-заяві, яка є невідємною частиною цієї угоди. В анкеті-заяві на отримання кредитної карти, копія якої досліджена у судовому засіданні, зазначається умова про те, що у випадку несвоєчасного погашення заборгованості вона доручає банку проводити утримання шляхом списання з її заробітної картки.

Факт користування кредитною карткою позивач та представник відповідача визнали і його не оспорюють. Також визнаний факт несвоєчасного погашення заборгованості позивачем і вона просила не досліджувати розмір заборгованості, у звязку з тим, що він не є предметом розгляду у справі. Представник відповідача також визнав факт несвоєчасного погашення заборгованості позивачем і погодився, що позивачем оспорюється лише розмір відрахувань із заробітної плати. У звязку з цим суд не досліджував у судовому засіданні розмір заборгованості, строки погашення. Проте, цей факт також підтверджується копією виписки по кредитному рахунку ОСОБА_1, з якої вбачається, що за період з 30.01.09 до 05.01.10 їй неодноразово нараховувались відсотки за прострочення платежів.

Суд визнає право відповідача на утримання коштів із заробітної плати ОСОБА_1, яке виникло на підставі умови договору зазначеної у заяві-анкеті на отримання кредитної картки від 23.06.2004 року.

З аналізу довідки про доходи ОСОБА_1 №18/05-21 від 27.09.2010 року, виданої Кузнецовською обєднаною державною податковою інспекцією, вбачається, що позивачу фактично виплачувалась заробітна:

- за липень 2009 року у сумі 2747,09 грн. (3506,02 грн. (сума нарахованого доходу) 758,93 грн. (сума утриманих обовязкових платежів та податків));

- за серпень 2009 року 3056,61 грн. (5010,76 грн. 1954,15 грн.);

- за вересень 2009 року 3033,26 грн. (4099,30 грн. 1066,04 грн.);

- за жовтень 2009 року 3662,93 грн. (4667,71 грн. 1004,78 грн.);

- за листопад 2009 року 2463,79 грн. (3132,66 грн. 668,87 грн.);

- за грудень 2009 року 3329,65 грн. (4241,65 грн. 912,00 грн.);

- за січень 2010 року 2618,79 грн. (3325,72 грн. 706,99 грн.);

- за лютий 2010 року 2666,23 грн. (3386,29 грн. 720,06 грн.);

- за березень 2010 року 2970,91 грн. (3772,89 грн. 801,98 грн.);

- за квітень 2010 року 5075,28 грн. (6767,51 грн. 1692,23 грн.);

- за травень 2010 року 2880,76 грн. (3394,35 грн. 513,59 грн.);

- за червень 2010 року 2705,78 грн. (3457,93 грн. 752,15 грн.);

- за липень 2010 року 2508,74 грн. (3450,47 грн. 941,73 грн.);

- за серпень 2010 року 3042,48 грн. (3876,20 грн. 833,72 грн.).

Відповідно до цієї ж довідки, за період із жовтня 2009 року до серпня 2010 року заробітної плати ОСОБА_1 утримані кошти по виконавчих листах у розмірі 20% від отриманого доходу.

Відповідно до ст.128 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - пятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку.

Положеннями ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати та інших видів доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків. Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що сума, яка підлягає утриманню відповідачем із заробітної плати позивача, не може перевищувати 20 % від заробітної плати, яка фактично виплачувалась позивачу із урахуванням суми утриманої за іншими виконавчими листами. Отже, відповідачем підлягали до утримання кошти із зарплатної картки позивача:

- за липень 2009 року у сумі 549,42 грн. (2747,09 грн. (фактично виплачувана заробітна плата позивачу із урахуванням сум, які утримуються за іншими виконавчими листами) х 20%);

- за серпень 2009 року 611,32 грн. (3056,61 грн. х 20%);

- за вересень 2009 року 606,65 грн. (3033,26 грн. х 20%);

- за жовтень 2009 року 732,59 грн. (3662,93 грн. х 20%);

- за листопад 2009 року 492,76 грн. (2463,79 грн. х 20%);

- за грудень 2009 року 665,93 грн. (3329,65 грн. х 20%);

- за січень 2010 року 523,75 грн. (2618,79 грн. х 20%);

- за лютий 2010 року 533,25 грн. (2666,23 грн. х 20%);

- за березень 2010 року 594,18 грн. (2970,91 грн. х 20%);

- за квітень 2010 року 1015,06 грн. (5075,28 грн. х 20%);

- за травень 2010 року 576,15 грн. (2880,76 грн. х 20%);

- за червень 2010 року 541,16 грн. (2705,78 грн. х 20%);

- за липень 2010 року 501,75 грн. (2508,74 грн. х 20%);

- за серпень 2010 року 608,50 грн. (3042,48 грн. х 20%).

При розрахунках сум, які підлягають до утриманню відповідачем не враховувалась сума утримань із заробітної плати ОСОБА_1 за виконавчими листами, у звязку з тим, що вона становить щомісяця 20%, а тому у сукупності сума утримань не зможе перевищити 50 %, передбачених ст.128 КЗпП України, як максимальної частки відрахування.

З копії роздруківки про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 №4627 0817 4364 0554 вбачається, що відповідачем у цей період самовільно утримано із її заробітної плати кошти:

- за липень 2009 року у сумі 2000,95 грн.;

- за серпень 2009 року 4821,65 грн.;

- за листопад 2009 року 4,18 грн.;

- за грудень 2009 року 1491,28 грн.;

- за січень 2010 року 8,04 грн.;

- за лютий 2010 року 114,87 грн.;

- за березень 2010 року 137,98 грн.;

- за квітень 2010 року 3600,30 грн.;

- за травень 2010 року 1267,01 грн.;

- за червень 2010 року 1201,66 грн.;

- за липень 2010 року 455,10 грн.;

- за серпень 2010 року 168,90 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «ПриватБанк» неправомірно утримані кошти із заробітної плати ОСОБА_1 у сумі 10 423,81 грн., а саме:

-за липень 2009 року у сумі 1451,53 грн. (2000,95 грн. 549,42 грн.);

-за серпень 2009 року у сумі 4210,33 грн. (4821,65 грн. 611,32 грн.);

-за грудень 2009 року у сумі 825,35 грн. (1491,28 грн. 665,93 грн.);

-за квітень 2010 року у сумі 2585,24 грн. (3600,30 грн. 1015,06 грн.);

-за травень 2010 року у сумі 690,86 грн. (1267,01 грн. 576,15 грн.);

-за червень 2010 року у сумі 660,50 грн. (1201,66 541,16 грн.).

Посилання представника відповідача на те, що при утриманні коштів із заробітної плати позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» керувався нормами ст.1071 ЦК України, а також те, що спірні відносини не можуть регулюватись нормами Кодексу законів про працю України, суд вважає безпідставним.

Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Відповідно до ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він обирає або на яку він вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 26 Закону України «Про оплату праці», визначено, що утримання із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. При кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх утримань не може перевищувати двадцяти відсотків, а у випадках, передбачених законодавством, - п'ятдесяти відсотків заробітної плати, що належить до виплати працівникам.

З цього вбачається, що правовідносини, з приводу яких виник спір врегульовані спеціальними нормами, визначеними у ст.43 Конституції України, ст.26 Закону України «Про оплату праці», ст.128 КЗпП України та ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», які передбачають мінімальний розмір заробітної плати працівника, у разі утримань із заробітної плати, а тому саме ці норми слід застосувати при вирішенні цього спору.

На підставі викладеного, керуючись ст.43 Конституції України, ст.26 Закону України «Про оплату праці», ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.127-128 КЗпП України, ст.ст.15, 30, 62, 75, 202-203 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10 423 (десять тисяч чотириста двадцять три) грн. 81 коп. незаконно утриманих коштів із її заробітної плати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у сумі 104 (сто чотири) грн. 24 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя І.Зейкан