Справа №22-ц-4609/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалка В.Г.

суддів - Таран С.А., Хвостик С.Г.

з участю секретаря судового засідання -

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 11 серпня 2010 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2009 року ПАТ «Мегабанк» звернулось до суду з зазначеним позовом, який обґрунтовувало тим, що 10 липня 2008 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №21-18П/2008, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 100000 грн. на строк до 09 серпня 2018 року зі сплатою 25% річних. На забезпечення виконання кредитного договору сторонами укладено іпотечний договір №21-18П/2008-з від 10 липня 2008 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 09 вересня 2009 року утворилась заборгованість в сумі 112225 грн. 83 коп. Зважаючи на викладене, позивач просив розірвати кредитний договір та стягнути з відповідача заборгованість в сумі 112225 грн. 83 коп., звернувши стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м.Сум від 11 серпня 2010 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено. Розірвано кредитний договір №21-18П/2008 від 10 липня 2008 року, укладений між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» 112225 грн. 83 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором та звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором №21-18П/2008-з від 10 липня 2008 року двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки 160500 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» 1130 грн. 76 коп. повернення судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначене рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Мегабанк» за необгрунтованістю.

При цьому зазначає, що суд залишив поза увагою той факт, що сторонами в іпотечному договорі визначено вартість предмету іпотеки, а саме 275217,00грн., а згідно з ч.2 ст.43 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмету іпотеки, який виставляється на прилюдні торги, не може бути нижчою 90% його заставної вартості.

Крім того, вказує, що при проведенні оцінки 9 липня 2010 року вартість квартири, належної ОСОБА_2, свідомо занижено, визначена як сума 160500,00грн.

Як встановлено судом першої інстанції, 10 липня 2008 року між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №21-18П/2008, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 100000 грн. на строк до 09 серпня 2018 року зі сплатою 25% річних.

На забезпечення виконання кредитного договору сторонами укладено іпотечний договір №21-18П/2008-з від 10 липня 2008 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_3 - Київських дивізій в м.Сумах.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору станом на 09 вересня 2009 року утворилась заборгованість в сумі 112225 грн. 83 коп.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п.3.3.1 кредитного договору від 10 липня 2008 року ПАТ «Мегабанк» має право у випадку порушення ОСОБА_2 умов договору достроково розірвати договір та вимагати повернення кредиту і сплати відсотків (а.с.14-18), що узгоджується з вимогами ст.ст.1050, 1054 ЦК України.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України « Про заставу» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави вразі, якщо момент настання терміну виконання зобов»язань, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином не виконує свої зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у позивача виникло право на задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Однак, що стосується визначення початкової ціни предмету іпотеки, то на думку колегії суддів, суд першої інстанції, неправильно застосувавши норми матеріального права, допустив помилку.

Відповідно до укладеного сторонами іпотечного договору № 21-1811/2008р. сторонами була встановлена ціна предмета іпотеки у розмірі 275217,00грн. Постільки позивач ПАТ «Мегабанк» в судовому порядку оспорювала таку оцінку іпотечного майна , вона зобов»язана за змістом ч. 3 ст. 10 ЦПК України довести інший його розмір . При розгляді справи представник позивача не заявляла клопотання про проведення судової експертизи на предмет оцінки іпотечного майна . На підтвердження суми іпотечного майна у розмірі 160 500грн. представник позивача надала суду «Звіт про оцінку майна». Суд також погодився з вказаним Звітом та оцінкою майна у розмірі 160 500грн.

Колегія суддів вважає , що даний Звіт не може бути взятий до ваги як доказ іншого розміру предмету іпотеки, чим вказаний в договорі іпотеки.

Так , при визначенні оцінки майна , не було проведений огляд даної квартири , в звіті вказано, що технічний стан квартири визначається як добрий. Відповідно до приведеної в звіті шкали оцінки зносу елементів будинку фізичний знос при технічному стані квартири , визначений як добрий , визначається у відсотках від 0 до 20%. При розрахунку вартості іпотечного майна у висновку вказано , що стан квартири потребує ремонту і фізичний знос квартири складає 25%. Відповідачка та її представник пояснили , що у квартирі після її придбання був проведений якісний ремонт і на даний час вона не потребує ремонту . При таких розбіжностях в Висновку про оцінку предмету іпотеки , він не може бути безспірним доказом іншої чим вказано в іпотечному договорі оцінки іпотечного майна.

Згідно з ч.3 ст.43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п.4; 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 частково задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м.Сум від 11 серпня 2010 року в даній справі змінити.

Визначити початкову ціну двокімнатної квартири АДРЕСА_4 в сумі 275 217_( двісті сімдесят пять тисяч двісті сімнадцять )грн.

В іншій частині рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -