Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-6029
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2010 року Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді - Дужича С.П.

при секретарі - Прокопчук Л.М.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Рівненського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Житловий Комплекс» та ОСОБА_3 Івановича про визнання договору недійсним, -

встановив:

04 лютого 2004 року РРВ «Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву», правонаступником якого є РРУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», як кредитора, і ОСОБА_3, як позичальником, було укладено Кредитну угоду №51 за якою фонд надає позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 70 320, 00 грн. терміном на 20 років з сплатою 3% за користування кредитом .

Також, 04 лютого 2004 року РРВ «Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву», правонаступником якого є РРУ ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», і позичальником ОСОБА_3, з однієї сторони, та ТзОВ «Рівненський МЖК», як організацією, з іншої сторони, було укладено Договір №10-51 про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла.

01 жовтня 2004 року, між ТОВ «Рівненський МЖК», як забудовником, та ОСОБА_3 було укладено Договір про порядок і умови фінансування житла, яким було внесено зміни до Договору №10-51 від 04 лютого 2004 року. Згоди на укладення цього договору позивач не надавав, про його укладення не знав. Цим договором порушено права та законні інтереси позивача в частині належного виконання відповідачами своїх обов'язків по спірному Договору №10-51. Крім того відповідачем 1 порушено умови інвестиційного договору № 10 від 17 грудня 2001 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю і посилаючись на те, що відповідачами після укладення трьохсторонньої угоди від 04 лютого 2004 року було, без згоди і відома позивача, укладено Договір від 01 жовтня 2004 року, яким фактично вносились зміни до укладеного трьохстороннього договору, які порушують права та законні інтереси фонду просить розірвати вказаний договір про пайову участь через невиконання своїх зобов'язань відповідачем.

Представник відповідача ТОВ «Рівненський МЖК» в судовому засіданні визнав, що Договір про порядок і умови фінансування житла від 01 жовтня 2004 року був укладений без відома позивача.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду, причин своєї неявки не повідомив і зауважень з приводу позовних вимог не направив. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутність даного відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи встановив, що 04 лютого 2004 року між позивачем та ОСОБА_3, як позичальником, було укладено було укладено Кредитну угоду №51 за якою фонд надає позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 70 320,00 грн. терміном на 20 років з сплатою 3% за користування кредитом для будівництва - трикімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 68,85 м2.

Також, в продовження даної угоди, між позивачем, позичальником та ТзОВ «Рівненський МЖК», було укладено Договір №10-51 про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла, згідно якого позивач зобов'язувався надати кошти, а організація передати ОСОБА_3 у другому кварталі 2004 року квартиру №68, загальною площею 68,85 м2, розташовану на дев'ятому поверсі будинку №41 по вул. Струтинської в м. Рівне, вартість реконструкції якої складає 78 351,00 грн.

Пунктом 5 цього Договору №10-51 зазначено, що остаточний розрахунок за квартиру здійснюється після затвердження акту державної приймальної комісії про прийняття житлового будинку в експлуатацію, за письмовим повідомленням Організації і наданням копії акту, шляхом сплати різниці між 100 відсотками фактичної вартості квартири з урахуванням уточненої її вартості на момент затвердження акту державної комісії та загальної площі згідно з технічним паспортом, виданим в бюро технічної інвентаризації та раніше перерахованими сумами згідно з графіком фінансування.

Крім того, пунктом 6 Договору №10-51 визначено, що вартість будівництва (реконструкції) одного м2 квартири може уточнюватися відповідно до змін вартості одного м2 житла та середньої вартості будівництва, що склалась в регіоні на час введення житла в експлуатацію. Платежі, перераховані відповідно до затвердженого Сторонами графіку фінансування індексації і зміні не підлягають.

Проте, після укладення даної угоди між відповідачами без згоди та повідомлення позивача, 01 жовтня 2004 року було укладено Договір про порядок і умови фінансування житла, яким фактично було внесено зміни до Договору №10-51 від 04 лютого 2004 року, а саме пунктом 5 визначено, що у випадку зростання вартості будівництва одного квадратного метра у зв'язку з інфляційними процесами в державі або зростанням цін на будівельні матеріали, обладнання, устаткування, паливно-мастильних матеріалів або зростання вартості будівельно-монтажних робіт, або збільшенням опосередкованої вартості житла, що склалася в регіоні, або іншими об'єктивними факторами, позичальник протягом десяти календарних днів з моменту письмового повідомлення забудовника вносить на поточний рахунок останнього розраховану суму вартості будівництва, що суперечить порядку розрахунків визначених пунктами 5, 6 Договору №10-51.

Також, п.8 Договору від 01 жовтня 2004 року, встановлено майнову відповідальність позичальника за порушення умов розрахунку по даному договору.

Про дані обставини позивачу стало відомо лише в березні 2010 року.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є - свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Як свідчить оспорюваний Договір про порядок і умови фінансування житла від 01 жовтня 2004 року, позивач не є його стороною, а являється кредитодавцем за Кредитною угодою № 51 від 04 лютого 2004 року, а тому є заінтересованою особою з приводу укладення даного Договору від 01 жовтня 2004 року, оскільки перебуває з ОСОБА_3 в кредитних відносинах і даним Договором порушено право фонду на своєчасне та повне повернення наданих кредитних коштів, тому вимога про визнання недійсним Договору про порядок і умови фінансування житла заявлена фондом цілком правомірно, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 215, 203, 216 ЦК України та ст.ст. 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Рівненського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Житловий Комплекс» та ОСОБА_3 Івановича про визнання договору недійсним задоволити.

Визнати недійсним Договір про порядок і умови фінансування житла між товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Житловий Комплекс» та ОСОБА_3 від 01 жовтня 2004 року - визнати недійсним.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Житловий Комплекс» на користь Рівненського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» 85(вісімдесят п'ять) грн. державного мита та 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд протягом десяти днів.

Суддя С.П. Дужич