Справа №2-891/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд м. Чернігова

у складі:

головуючого судді Ченцової С.М.,

секретаря Биховець Н.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівметалпостач», треті особи: Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів та витребування майна,

В С Т А Н О В И В :

01 лютого 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_6 , Товариство з обмеженою відповідальністю « Чернігівметалпостач», в якому просив : визнати недійсними договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 18.03.2009 року № 1164; договір дарування нерухомого майна від 12.05.2009 року № 1799; договір купівлі-продажу від 30.09.2009 року

№ 1064 та зобов»язати ОСОБА_4 повернути нерухоме майно, яке є предметом договору від 30.09.2009 року № 1604, а саме : асфальто-бутове покриття № 1 загальною площею 0,1594 га, асфальто-бутове покриття № 2 загальною площею 0,1597 га, залізничні під»їздні колії № 3 загальною довжиною 1328,5 м.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 26.03.2009 року визнано недійсним договір від 03.09.2005 року, укладений між ТОВ

« Чернігівметалпостач» та ОСОБА_3 , згідно якого позивач купив об»єкти нерухомості : асфальто-бутове покриття № 1 загальною площею 0,1594 га, асфальто-бутове покриття № 2 загальною площею 0,1597 га, залізничні під»їздні колії № 3 загальною довжиною 1328,5 м., що знаходяться на вулиці Широка, 1-а в місті Чернігові.

За договором про задоволення вимог іпотекодержателя № 1164 від 18.03.2009 року , ОСОБА_3 передав майно у власність ОСОБА_7, яка в свою чергу 12.05.2009 року за договором дарування подарувала майно ОСОБА_5 09.01.2010 року ОСОБА_7 померла.

Згідно договору купівлі- продажу від 30.09.2009 року № 1604 ОСОБА_5 продав вищезазначене майно ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу перед ОСОБА_6

Позивач вважає , що хоча він не є власником названого майна , але виходячи з рішення апеляційного суду Чернігівської області , він повинен повернути майно ТОВ

« Чернігівметалпостач» , але для цього потрібно витребувати це майно у останього набувача- Войнілович ОСОБА_8, просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 09 березня 2010 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівметалпостач».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Крім того , доповнив , що витрати , які понесла ОСОБА_4 у зв»язку з укладенням договору купівлі- продажу підлягають стягненню з відповідача ТОВ « Чернігівметалпостач».

Представник третьої особи, Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції у судове засідання не з»явився , надав до суду письмове клопотання ( а.с. 69,70 ) в якому просив у задоволенні позову відмовити , справу розглядати без участі представника ДВС.

Відповідачі та третя особа: ОСОБА_6 у судове засідання не з»явились, надали до суду письмові заперечення, в яких просять у позові відмовити, справу розглянути у їх відсутність ( 56-61).

Заслухавши пояснення представника позивача , дослідивши матеріали справи , суд дійшов висновку , що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно із Цивільним кодексом України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутись до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною (ст. ст. 215-235), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 330, ст. 338).

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у звязку з недодержанням в момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст. 203 ЦК України.

Однак ст. 216 ЦК України визначено особливі правові наслідки недійсності правочину. Зокрема, кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Отже, на угоду, укладену з порушенням вимог закону, не поширюється загальне правило про наслідки недійсності правочину (двостороння реституція), якщо сам закон передбачає інші наслідки такого порушення.

Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що в разі придбання майна за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно зі ст. 388 ЦК України добросовісне придбання можливе тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захистові шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст.ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 26.03.2009 року визнано недійсним договір від 03.09.2005 року, укладений між ТОВ « Чернігівметалпостач» та ОСОБА_3 , згідно якого позивач купив об»єкти нерухомості : асфальто-бутове покриття № 1 загальною площею 0,1594 га, асфальто-бутове покриття № 2 загальною площею 0,1597 га, залізничні під»їздні колії № 3 загальною довжиною 1328,5 м., що знаходяться на вулиці Широка, 1-а в місті Чернігові, так як « Чернігівметалпостач» не було власником відчужуваного ним майна.

За договором про задоволення вимог іпотекодержателя № 1164 від 18.03.2009 року , ОСОБА_3 передав майно у власність ОСОБА_7, яка в свою чергу 12.05.2009 року за договором дарування подарувала майно ОСОБА_5 09.01.2010 року ОСОБА_7 померла.

Згідно договору купівлі- продажу від 30.09.2009 року № 1604 ОСОБА_5 продав вищезазначене майно ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу перед ОСОБА_6

Судом встановлено, що власником об»єктів нерухомості : асфальто-бутового покриття № 1 загальною площею 0,1594 га, асфальто-бутового покриття № 2 загальною площею 0,1597 га, залізничних під»їздних колій № 3 загальною довжиною 1328,5 м., що знаходяться на вулиці Широка, 1-а в місті Чернігові є ОСОБА_4 , що підтверджується договором купівлі- продажу від 30.09.2009 року ( а.с. 25-29, 105).

Позивач вважає , що хоча він не є власником названого майна , але виходячи з рішення апеляційного суду Чернігівської області , він повинен повернути майно ТОВ «Чернігівметалпостач» , але для цього потрібно витребувати це майно у останього набувача- Войнілович ОСОБА_8, просить задовольнити його позовні вимоги.

Оскільки , ОСОБА_3, як суб»єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець не є власником майна : асфальто- бутового покриття , зазначеного літерою

« № 1», загальною площею 0,1507 га, залізничних під»їзних колій , зазначених літерою

«№ 3» за адресою вул.. Широка, 1а, тому за змістом ст. 388 ЦК України , не має права витребувати це майно , а також заявляти вимоги про визнання попередніх угод недійсним.

За таких обставин , у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. 215, 216, 330, 388 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 10, 11, 57-60, 208-209, 212-215, 223, 294, 295 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року « Про судове рішення у цивільній справі», суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю « Чернігівметалпостач», треті особи: Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів та витребування майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення, протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів, після подання заяви про апеляційне оскарження рішення.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк , встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя Ново заводського районного суду

м.Чернігова С.М. Ченцова