Справа № 2-850/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2010 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Кондус Л.А.,

при секретарі Горват Н.Є., за участю: прокурора Маслюкова К.О., представника позивача, відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 райдержадміністрація звернулася до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав, стягнення з неї аліментів та про передачу малолітньої дитини на розгляд органу опіки та піклування ОСОБА_1 райдержадміністрації для подальшого її влаштування, мотивуючи наступним:

До служби у справах дітей ОСОБА_1 райдержадміністрації звернулася служба у справах дітей Соломянської районної у місті Києві державної адміністрації з клопотанням про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 .

Відповідачка по справі є матірю малолітньої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2). Вона є матірю-одиначкою, разом зі своєю дочкою 23 квітня 2010 року вона зареєструвалася у громадянина ОСОБА_4 на території Зеленогайської сільської ради за адресою: с.Краснопіль, вул. Пушкіна, 17.

15 квітня поточного року до служби у справах дітей надійшла інформація про те, що в інфекційному відділенні ОСОБА_1 центральної районної лікарні госпіталізовано громадянку з новонародженою дитиною, без будь-яких документів, що встановлюють її особу, яка після народження дитини мала проблеми зі станом здоровя, як зясувалося це була ОСОБА_3 Зі слів громадянки було встановлено, що вона є уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт загубила.

ОСОБА_3 була надана допомога в поновленні документів, реєстрації дитини та оформленні виплат по народженню.

Під час проведення профілактичного рейду, 20 червня поточного року, службою у справах дітей спільно з управлінням праці та соціального захисту населення райдержадміністрації і районним центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді було відвідано гр.ОСОБА_3 за місцем проживання. В ході перевірки встановлено, що ні ОСОБА_5, ні її новонародженої дочки на території району немає.

В кінці травня вона разом з дитиною, зникла з місця проживання.

Службою у справах дітей ОСОБА_1 райдержадміністрації було встановлено, що гр.ОСОБА_3 знаходиться в м.Дніпропетровську, де зупинилася у сторонніх людей.

За інформацією Зеленогайської сільської ради, на території якої незначний час проживала громадянка ОСОБА_3, вона зарекомендувала себе з негативної сторони. По відношенню до односельців відносилася нахабно і зухвало, до своєї дочки ставилася безвідповідально, веде аморальний спосіб життя, постійного місця проживання не має.

Вже 18 серпня 2010 року малолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, вилучено представником кримінальної міліції у справах дітей Соломянського РУ ГУМВС України в м.Києві з помешкання гр.ОСОБА_6, де мати залишила дитину і не зявлялася понад два дні.

До служби у справах дітей Соломянської районної у місті Києві державної адміністрації, на території якої було вилучено дитину, гр.ОСОБА_3 зявилася лише 30.08.2010 року.

Дитину було влаштовано до дитячої клінічної лікарні № 4 Соломянського району м.Києва у незадовільному стані: гостра вірусна інфекція та рахіт ІІ ступеня, гострий перебіг.

В судовому засіданні представник позивача начальник служби у справах дітей райдержадміністрації підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Прокурор не заперечує проти позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_2, враховуючи негативне відношення матері до дитини.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позовних вимог позивача заперечує та пояснила суду, що сама вона була вихованкою дитячого будинку м.Дніпропетровська, при народженні доньки вона загубила свої документи , що посвідчують особу, а тому не мала змоги ні зареєструвати дитину, ні отримати власні документи. Деякий час вона разом з дитиною перебувала в інфекційному відділенні ОСОБА_1 районної лікарні, де їй була надана допомога по оформленню документів та медична допомога. З лікарні її забрав разом з дитиною, до себе додому ОСОБА_4, який зі слів відповідачки є її батьком, та в будинку якого за його згодою вона зареєструвалася разом з дитиною, за адресою: Томаківський район Дніпропетровська область с.Краснопіль вул. Пушкіна ,17. Але за цією адресою відповідачка прожила не довго, вона не знайшла спільної мови з власником будинку, він ставився до неї неприязно, тому в кінці травня відповідачка разом з дитиною виїхала спочатку до м.Дніпропетровська, а потім до м.Києва. У Києві вона спочатку жила з одним співмешканцем, а потім з іншим за іншою адресою. Свою дитину вона не залишала на сторонніх людей, а дозволила батькові дитини піти з нею на прогулянку і на протязі доби спілкувалася з ним у телефонному режимі. Відповідачка також пояснила суду, що вона постійно телефонує у лікарню де знаходиться її донька цікавиться її станом, пояснила також що вона має хороші побутові умови та умови проживання, може забезпечити свою дитину усім необхідним, а тому з даним позовом вона не згодна та заперечує його.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона працює фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту с.Зелений Гай Томаківського району. Вона декілька раз здійснювала патронаж за адресою проживання матері ОСОБА_3 та її новонародженої дочки, при цьому їй розяснювала як треба правильно доглядати за дитиною, дитина на той час добре набирала вагу, умови для проживання дитини були непоганими. Але в середині травня 2010 року, коли вона поїхала на патронаж, то ОСОБА_3 плакала і повідомила їй, що буде виїжджати до тітки в м.Дніпропетровськ з причини поганого ставлення власника будинку, де вона проживає з дитиною. Приблизно 21 травня 2010 року ОСОБА_3 підїхала до неї за документами на дитину. Свідок пояснила , що дитина була під наглядом медичних працівників, і на той час стан здоровя її був хороший.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши сторони, свідка, враховуючи думку прокурора, та дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного:

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка має дочку ОСОБА_2, 30.03,2010 року народження, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України ( зі слів матері) , та копією свідоцтва про народження дитини.

За час проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, в період з 23.04.2010 року по 23.05.2010 року, на території Зеленогайської сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони., до односельців відносилася нахабно та зухвало, до своєї дитини ставилася безвідповідально, що підтверджується характеристикою, наданою сільським головою від 14.10.2010 року.

До служби у справах дітей ОСОБА_1 райдержадміністрації звернулася служба у справах дітей Соломянської районної у місті Києві державної адміністрації з клопотанням про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , посилаючись на те , що 18.08.2010 року о/у ВКМСД Соломянського РУ ГУ МВС України в м.Києві,було складено Акт про дитину покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоровя або яку відмовилися забрати батьки чи інші родичі, залишену без опіки, про дитину підкинуту чи знайдену дитину, з якого вбачається , що 18.08.2010 року до них надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_6 про те, що знайома залишила в неї вдома свою доньку ОСОБА_2 віком 4 місяці і не повернулася протягом двох днів, на даний час її місце перебування не відоме, тобто дитина була покинута без нагляду родичів та без належних умов харчування.

Згідно повідомлення служби у справах дітей Соломянської районної у м.Києві державної адміністрації від 31.08.2010 року за вих.№ 2318 вбачається, що 19.08.2010 року до дитячої клінічної лікарні № 3 Соломянського району м.Києва згідно вищевказаного акту про покинуту дитину, була доставлена малолітня дівчинка віком приблизно 4 місяці, де їй були поставлені діагнози: ГРВІ, рахіт ІІ ст., гострий перебіг. Мати дитини ОСОБА_3 зявилася до служби у справах дітей 30.08.2010 року та повідомила, що 30.07.2010 року вона разом з дитиною та співмешканцем ОСОБА_8 переїхали до м.Києва, а на сьогоднішній день вона змінила місце проживання та мешкає в м.Києві за іншою адресою та з іншим співмешканцем, а також виявляє бажання забрати дитину на виховання.

З повідомлення служби у справах дітей Соломянської районної у м.Києві державної адміністрації від 13.09.2010 року за вих.№ 2480 вбачається, що малолітня ОСОБА_2 була залишена матірю за вищевказаною адресою у м.Київ та згодом влаштована до лікарні, а 13.09.2010 року була переведена для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім.М.М. Городецького. Де також вказана Служба звертається до начальника служби у справах дітей ОСОБА_1 райдержадміністрації з проханням про поставлення малолітньої ОСОБА_2 на первинний облік за місцем реєстрації дитини та її матері, та вирішити питання про подальшу долю дитини.

Окрім того, відповідачка ОСОБА_3 відвідувала свою доньку за час перебування її у будинку дитини лише один раз 14.10.2010 року, що підтверджується повідомленням Київського міського будинку дитини ім.М.М. Городецького від 27.10.2010 року вих. № 718.

Заперечуючи позов, відповідачка заявила клопотання про надання їй терміну, для збору документів, що б підтверджували її матеріальний стан та умови проживання, для того щоб забрати дитину на виховання. Такий строк їй було надано та розяснено у які установи слід звернутись. Але після сплину часу, відповідачка так і не надала суду жодних доказів щодо своїх належних умов для життя та виховання дитини. За вказаною відповідачкою адресою декілька разів виїжджав дільничий інспектор, та комісія служби у справах дітей, вказана квартира за інформацією сусідів здається квартирантам, які часто змінюються, жодного разу відповідачки у вказаній квартирі не було, свою доньку у дитячому закладі, відповідачка не відвідувала.

Враховуючи вищевказане, суд зясував, що постійного житла відповідачка не має, жодного доходу крім державної допомоги при народженні дитини теж не має, дитину у дитячому закладі не навідує, і ніяких дій щоб повернути свою дитину на виховання не проводить. Суд вважає, що пояснення відповідачки, щодо свого матеріального стану, та місця проживання, були зроблені для того щоб ввести суд в оману. Відповідачка ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини, а оскільки дитина з серпня 2010 року знаходиться на утриманні держави і вона матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню та утриманню малолітньої доньки.

Ухилення матері від виконання своїх обовязків має місце, коли він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки матері, свідомого нехтування нею своїми обовязками, що передбачено ч.1 п.2 ст. 164 СК України.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи викладене вище, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, як такий, що знайшов своє підтвердження в ході судового засідання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 7, 15, 212, 215 ЦПК України, ст. ст. 150, 152, 155, 164-167, 180,181, 182, 183, 191 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», ст. 81 ЦПК, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання дитини задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, батьківських прав по відношенню до її малолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути аліменти з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючої за адресою: 53521, с.Краснопіль вул.Пушкіна, 17 Томаківського району Дніпропетровської області, на утримання дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини від усіх видів її доходів (заробітку) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на користь органу опіки та піклування ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Передати малолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на розгляд органу опіки та піклування ОСОБА_1 районної державної адміністрації Дніпропетровської області для подальшого її влаштування.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у сумі 51,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ Томаківським районним судом у розмірі 120 грн. на рахунок одержувача: ТУ ДСА в Дніпропетровській області, банк: ГУДКУ в Дніпропетровській області, код 26239738, р/р 0339, МФО 805012, призначення платежу: „за ІТЗ судового процесу Томаківським районним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9