АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-9358/10* Номер провадження 22-ц/786/1946/2013Головуючий у 1-й інстанції Кузнєцова О.Ю. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою заступника начальника Головного Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації та апеляційну скаргу начальника Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про стягнення недоплаченої щорічної допомоги , -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління праці та соціального захисту населення Полтавської облдержадміністрації щодо не нарахування ОСОБА_2 у 2009році грошової допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому ст.. 48 ч. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязано Головне управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_2 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ст.. 48 ч. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4 мінімальних заробітних плат, з розміру мінімальної заробітної плати встановленої на момент виплати, з урахуванням проведених виплат.

Зобовязано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити відповідну додаткову виплату ОСОБА_2

В решті позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

З постановою суду не погодилися відповідачі та подали апеляційну скаргу, в якій прохають скасувати дану постанову, оскільки вважають, що вона винесена з порушенням норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачеві в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, за адміністративними позовами, у яких апеляційні та касаційні скарги чи подання, подані до набрання чинності цим Законом до відповідних адміністративних судів в адміністративних справах, передбачених пунктом 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України, і за якими провадження не відкрито, розгляд проводиться у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач інвалідом Зї групи, захворювання якого повязано з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії А№015035.

Відповідно до ст.. 48 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на отримання щорічної одноразової допомоги на оздоровлення у розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Позивач отримав допомогу у 2009 році у розмірі 90 грн.

Разом з тим мінімальна заробітна плата станом з 01.01.2009 року складає 605 грн. на

місяць.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи, людини і громадянина не можуть бути обмежень, Крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Доводи відповідачів про відсутність кошторисних призначень для виплати допомоги у розмірах, встановлених Законами, не можуть бути підставою для невиконання вимог зазначеного Закону.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 Закону України«Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава взяла на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобовязалась відшкодувати її за : пошкодження здоров»я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В 2009 році позивачу виплачувалися допомоги в порядку та розмірах, встановлених відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 90 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд вірно прийшов до висновку, що відповідачем порушено право позивача на отримання разової грошової допомоги у розмірі, встановленому ст.. 48 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в 2009 році.

Так, позивачу недоплачена допомога у відповідності до ст.. 48 ч. 4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 2 330 грн., ( 605 грн. мінімальна заробітна плата х 4 кількість мінімальних заробітних плат - 90 грн. виплачена допомога).

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те. що вимога позивача щодо стягнення з відповідача недоплаченої допомоги у відповідній грошовій сумі не підлягає задоволенню, оскільки суд не може перебирати на себе функції органу, на якого законодавством покладено повноваження по нарахуванню та виплаті допомоги. Враховуючи викладене, суд правомірно зобовязує вказаний орган відновити права позивача шляхом нарахування та виплати недоплаченої суми допомоги.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і постанова суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1 ст.307,ст.ст.308, 314, 315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника начальника Головного Управління праці та соціального захисту населення Полтавської обласної державної адміністрації та апеляційну скаргу начальника Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області - відхилити.

Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 22 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис) С.А. Гальонкін

Судді: (підпис) ОСОБА_3

(підпис) ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1