Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

30 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Жигановської О.С.

суддів Косигіної Л.М., Котік Т.С.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду від 22 червня 2010 року,

встановив :

В лютому 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з названим позовом. Зазначила, що 02.10.2008 року вона виїжджала з подвір'я загального користування на автомобілі НОМЕР_1. В цей час від свого гаража вибіг ОСОБА_3, який став ображати її, погрожувати, говорити, що не дасть користуватись земельною ділянкою, а потім держаком від лопати вдарив по капоту автомобіля, після чого побіг до задньої частини автомобіля, де почав наносити удари тим же держаком по заднім стопам.

В результаті протиправних дій відповідача був пошкоджений автомобіль АУДІ-80, чим завдано матеріальну шкоду в сумі 3091,56 грн., а також спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 5000 грн. Враховуючи наведені обставини, просила задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 22 червня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. З відповідача на користь позивачки стягнуто 3475 грн. матеріальної шкоди; 1000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що суд неповністю з'ясував обставини справи і висновки суду не відповідають дійсним обставинам.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст.1166 ЦК України загальною підставою відповідальності за завдану майнову шкоду є протиправні, шкідливі, винні дії заподіювача шкоди.

Судом встановлено, що 02.10.2008 року в результаті протиправних дій ОСОБА_3 був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2, яким позивачка ОСОБА_2 керувала на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.89), де вона зазначена як володілець даного автомобіля.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №06 від 03.07.2009 року (а.с.73-93) матеріальний збиток, спричинений пошкодженням автомобіля НОМЕР_2, складає 3475,16 грн. Судом правильно покладений в основу рішення саме цей висновок, оскільки згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд 1 інстанції виходив з положень ст.ст.23, 1167 ЦК України, врахувавши характер і обсяг страждань, яких зазнала позивачка та інші обставини, що відповідає роз'ясненням, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

Суд надав належну оцінку зібраним по справі доказам, зокрема, відмовному матеріалу №5163/08, показам свідків ОСОБА_4, Присяжного 0.0., ОСОБА_5, а також свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які не були очевидцями подій, що є предметом судового розгляду.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, згідно ч.3 ст.10 ЦПК обов'язок доказування покладається на сторони. Піддаючи сумніву механізм і причини утворення пошкоджень на автомобілі АУДІ-80, ОСОБА_3 не заявляв клопотань щодо призначення відповідної експертизи. Доводи відповідача про те, що до 07.10.2008 року автомобіль позивачки не мав жодних пошкоджень і перебував у справному стані, спростовуються матеріалами справи. Зокрема, вже 03.10.2008 року, тобто на другий день після конфлікту між сторонами, ОСОБА_3 був запрошений телеграмою до експертної установи для участі у проведенні оцінки пошкодженого автомобіля (а.с.24).

Як зазначалось вище, позивачка керувала автомобілем, який було пошкоджено в результаті протиправних дій відповідача, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, отже Є володільцем даного автомобіля і вправі вимагати відшкодування спричиненої ОСОБА_3 шкоди. З огляду на наведене, посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 не є належним позивачем по справі, є надуманими.

Та обставина, що документально не зафіксовано слідів осипу скла, держак лопати не вилучався і не оглядався, не впливає на правильність вирішення спору. Так, факт вчинення протиправних дій ОСОБА_3 02.10.2008 року доведений, зокрема, поясненнями очевидців цих подій - свідків ОСОБА_4, Присяжного 0.0. , покази яких не визнані неправдивими у порядку встановленому законом.

Рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Бердичівського міськрайонного суду від 22 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Судді