АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-103/10Головуючий у 1-й інстанції Тиха І.М.
Провадження № 22ц-524/10 Доповідач - Кузьма Р.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Шевчук Г. М., Кузьма Р. М.,

при секретарі - Стопник О.С.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного вищого навчального закладу «Інститут економіки і підприємництва» на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного вищого навчального закладу "Інститут економіки та підприємництва" про стягнення грошових коштів за контрактом та моральної шкоди та зустрічним позовом Приватного вищого навчального закладу "Інститут економіки та підприємництва" до ОСОБА_1 про визнання контракту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі ПВНЗ «Інститут економіки і підприємництва» просить скасувати рішення суду першої інстанції, вважаючи, що воно постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Зокрема в частині стягнення одноразового заохочення апелянт вважає що судом першої інстанції невірно визначено суму відшкодування, виходячи з розміру окладу позивача 2 700 гривень, хоча його оклад становив фактично 862 гривні, а сума 2 700 гривень була заробітною платою.

Щодо стягнення вартості ненаданого житла апелянт вважає, що судом не враховано відсутність права на таку вимогу у позивача, який не відпрацював в інституті, передбачених контрактом п'ять та не виконав своїх зобов'язань за контрактом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.03.2010 року позов ОСОБА_1 до ПВНЗ «Інститут економіки і підприємництва» про стягнення грошових коштів за контрактом та моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ПВНЗ "Інститут економіки та підприємництва" на користь ОСОБА_1 135000 грн. одноразового заохочення при звільненні та 398775,30 грн., що еквівалентно 37000 Євро згідно офіційного курсу НБУ гривні до Євро станом на 26.02.2010 року (100 Євро -1077,7711 грн.) вартості ненаданого житла; в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПВНЗ "Інститут економіки та підприємництва" щодо стягнення моральної шкоди відмовлено; в задоволенні зустрічного позову ПВНЗ "Інститут економіки та підприємництва" до ОСОБА_1 про визнання контракту недійсним відмовлено; стягнуто з ПВНЗ "Інститут економіки та підприємництва" 1700 грн. судового збору в дохід держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія судців вважає, що рішення суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Встановлено, що 01.09.2004 року між ОСОБА_1 та ТзОВ "Інститут економіки та підприємництва" (правонаступником якого якого є ПВНЗ "Інститут економіки та підприємництва") укладено контракт з науково-педагогічним працівником терміном дії до 05.11.2008 року.

За умовами Контракту ОСОБА_1 був призначений на посаду проректора з наукової роботи та за сумісництвом завідувача кафедри інтелектуальної власності та інформаційних технологій Інститутут екноміки та підприємтництва.

Відповідно до п.6.7. розділу 6 (Зміни та розірвання) Контракту встановлено, що у будь-якому випадку розірвання контракту з ініціативи навчального закладу, вищий навчальний заклад виплачує ОСОБА_1 одноразове заохочення у розмірі п'ятидесяти окладів.

27.02.2006 року ОСОБА_1 відповідно до наказу ректора ПВНЗ "Інститут економіки та підприємництва" № 06-К від було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст.40 КЗпП України, у зв'язку із скороченням посади проректора з наукової роботи, професора, завідувача кафедри інтелектуальної власності та інформаційних технологій, пов'язаним із змінами в організації виробництва і праці, відмовою від переведення на іншу роботу, про що зроблено запис в трудовій книжці працівника.

Таким чином, судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з роботи з ініціативи навчального закладу, а тому мав право на виплату одноразового заохочення при звільненні, в сумі 135000 грн.(2700 грн.*50) визначеного п.6.7 Контракту. При цьому безпідставними є доводи апелянта про те, що посадовий оклад позивача становить 862 гривні, оскільки сума 2 700 гривень визначена п.4.2 Контракту як оклад.

Окрім цього, згідно з п.5.8 Контракту навчальний заклад взяв на себе зобов'язання забезпечити ОСОБА_1 житлом.

Враховуючи те, що сторони контракту дійшли взаємної згоди щодо придбання або фінансування навчальним закладом житла працівнику, суд підставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 щодо виплати йому грошової компенсації вартості ненаданого житла, а доводи апелянта про те, що судом не враховано відсутність права на таку вимогу у позивача, який не відпрацював в інституті, передбачених контрактом п'ять та не виконав своїх зобов'язань за контрактом суперечать умовам укладеного контракту та не обумовлені п.5.8 .

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно оцінені зібрані докази, та вірно застосовані норми матеріального і процесуального права й підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених у скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного вищого навчального закладу «Інститут економіки і підприємництва» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2