Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

24 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої - судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.С., Котік Т.С.

при секретарі Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди

за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10 липня 2009 року, -

встановила :

У березні 2009 року ОСОБА_1 1.1, звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2, вимоги якого неодноразово змінював /а.с. 2-5, 38-41, 54-56/, та остаточно просив стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 3671 грн. 70 коп. та 3000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричинених внаслідок ДТП. В обґрунтування позову зазначив, що 30.05.2008 року біля 14.00 год. з вини неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, яким він керував на підставі доручення. Відповідачі в добровільному порядку не бажають відшкодувати спричинену шкоду, тому просив позов задовольнити.

Ухвалою Ружинського районного суду від 17.04.2009 року до участі у справі в якості співвідповідача притягнуто ОСОБА_5 /а.с. 64/.

Під час розгляду справи ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зустрічним позовом про відшкодування шкоди, завданої їм внаслідок ДТП. Зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 просили стягнути з ОСОБА_2 1.1, по 10000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди, а ОСОБА_4 -15000 грн. на відшкодування моральної та 1500 грн. матеріальної шкоди /а.с. 72-75/. В обґрунтування позову посилаються на те, що внаслідок ДТП ОСОБА_5 спричинені легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, в зв'язку з чим він проходив курс лікування, переніс фізичні та моральні страждання. Також пошкоджено велосипед, вартість якого становить 100 грн.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 10 липня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 190 грн. 72 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто судовий збір на користь держави з ОСОБА_3 в сумі 8 грн. 50 коп., з ОСОБА_4 - 59 грн. 50 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та їх неповне дослідження, просить рішення скасувати. Зокрема зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини неповнолітнього ОСОБА_5, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи. Відповідальність за дії ОСОБА_5 повинні нести його батьки. В зв'язку з цим ОСОБА_1 1.1, просив ухвалити рішення про задоволення його позову та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішення не оскаржували.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 02 вересня 2009 року скасовано рішення Ружинського районного суду від 10 липня

2009 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 1.1, та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 :

-по 1835 грн. 85 коп. з кожного на відшкодування матеріальної шкоди,

-по 500 грн. з кожного на відшкодування моральної шкоди,

-по 15 грн. з кожного на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Також скасовано рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_5 190 грн. 72 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 23 грудня 2009 року частково задоволено касаційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Скасовано рішення апеляційного суду Житомирської області від 02 вересня 2009 року, справа передана на новий апеляційний розгляд.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Зі змісту ст. 1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі /право власності інше речове право, договір підряду, оренди тощо/ володіє транспортним засобом, в разі якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

При цьому, під непереборною силою, що вплинула на джерело підвищеної небезпеки, розуміють надзвичайні та невідворотні за даних умов обставини.

Умисел, у розумінні цивільного законодавства, означає, що особа усвідомлювала протиправний характер свої дій, передбачала їх негативні наслідки і бажала або свідомо допускала настання шкоди.

Таким чином, законодавець не ставить можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки, а пов'язує це з іншими обставинами.

Судом встановлено, що 30 травня 2008 року близько 13.50 год. ОСОБА_1, керуючи за дорученням автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Леніна в с. Білилівці Ружинського району в напрямку автодороги Кременець-Б.Церква. Виконуючи обгін двох велосипедистів, які рухалися в попутному напрямку один біля одного, ОСОБА_1 1.1, виїхав на смугу зустрічного руху та проїхав перехрестя вулиць Леніна-Нова. Під час маневру ОСОБА_1 велосипедист ОСОБА_5, який рухався по проїздній частині правої смуги руху, в порушення вимог пп. 1.3, 1.5, 2.36), 6.7, 6.8, 9.2, 9.4, 10.1, 10.4, 11.2 ПДР України, здійснив різкий поворот ліворуч перед автомобілем, внаслідок чого відбулося зіткнення.

Дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_5 спричинено легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Автомобіль ОСОБА_1 зазнав механічних пошкоджень.

Невідповідність дій ОСОБА_5 вимогам пп. 1.3, 1.5, 2.36), 6.7, 6.8, 9.2, 9.4, 10.1, 10.4, 11.2 ПДР України з технічної точки зору знаходиться у прямому причинному зв'язку зі створенням аварійної обстановки і виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Наведене підтверджується матеріалами справи та відмовного матеріалу № 465 /а.с. 22, 198-227/ та постановою від 16.07.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за відсутності в їх діях складу злочину /а.с. 12^. Зазначена постанова є чинною.

Постановою Ружинського районного суду від 17 липня 2008 року ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП у вигляді попередження. Судом зазначено, що ОСОБА_4 не виконує належним чином свої батьківські обов'язки, внаслідок чого з вини її сина сталася дорожньо-транспортна пригода /а.с. 13/. Дана постанова є чинною.

Доказів, які свідчили б, що шкода ОСОБА_1 1.1, заподіяна внаслідок непереборної сили або умислу ОСОБА_5, позивачем не надано. Судом також не встановлено вказаних обставин.

Порушення ОСОБА_5 ПДР України свідчить про наявність в його діях грубої необережності, а не умислу. За таких обставин, ОСОБА_1, який відповідно до доручення та тимчасового талону керував автомобілем НОМЕР_1, повинен нести відповідальність за спричинену ним шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 перебував на лікуванні в Ружинській центральній лікарні з 30.05.2008 року по 02.06.2008 року. Загальна сума витрат на лікування становить 547 грн. 52 коп., із них-190 грн. 72 коп. на медикаменти за рахунок хворого /а.с. 91/.

Інших доказів, на підтвердження витрат на лікування ОСОБА_5 суду не надано.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 та стягуючи на його користь 190 грн.72 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_5 взагалі не заявляв вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Зі справи вбачається, що мати ОСОБА_6 - ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_1 1400 грн. на відшкодування витрат,пов'язаних із лікуванням сина. Оскільки ОСОБА_5 є неповнолітнім, не має доходу та фактично не витрачав кошти на своє лікування, витрати в сумі 190 грн. 72 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічного позову про відшкодування матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 190 грн. 72 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, роз'яснень,

викладених у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" /з послідуючими змінами/ моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

З акту судово-медичного дослідження № 153 від 02.06.2008 року вбачається, що внаслідок ДТП ОСОБА_5 були заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді підшкірних крововиливів в ділянці чола справа та лівого ока, множинних саден в ділянці тулуба, обох кистей рук та правого суглобу, струсу головного мозку /а.с. 225/.

З 30.05.2008 року по 02.06.2008 року ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в Ружинській центральній лікарні з діагнозом: забій грудної клітки, забій м'яких тканин голови та тулуба /а.с. 91/.

Визначаючи розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_5, суд першої інстанції врахував всі обставини справи, обсяг, характер та тривалисть завданих потерпілому моральних страждань, його стан здоров'я та вік та з врахуванням вимог п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року обгрунтовано стягнув із ОСОБА_1 1.1. 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Судом також правильно було відмовлено у задоволенні позову батьків неповнолітнього ОСОБА_5 - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, які рішення в апеляційному порядку не оскаржували.

Відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

З роз'яснень, викладених у п. З постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"/з послідуючими змінами/ вбачається, що у тих випадках, коли разом із заподіянням джерелом підвищеної небезпеки шкоди /не внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки/ заподіяно також шкоду джерелу підвищеної небезпеки і цьому сприяла груба необережність потерпілого, згідно зі ст. 1193 ЦК України може бути зменшено розмір відшкодування шкоди потерпілому. Покладення на нього з цих підстав відповідальності за шкоду, заподіяну при цьому джерелу підвищеної небезпеки законом не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_1 вимог та правильно відмовив у задоволенні його позову.

В зв'язку з частковим скасуванням рішення суду першої інстанції, колегія суддів стягує з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп. Сплату решти судового збору - 51 грн., суд відносить за рахунок держави.

Суд також стягує з ОСОБА_1інькова 1.1. 30 грн. витрат на інформаційно-техніне забезпечення розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 10 липня 2009 року скасувати в частині вирішення вимог зустрічної позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди та судових витрат, стягнутих з ОСОБА_4

Позовні вимоги ОСОБА_4мирівни в частині відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4

Володимирівни 190 грн. 72 коп. на відшкодування матеріальної

шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 8 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 1.1, на користь держави 30 грн. витрат на

інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту

його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку,

безпосередньо до Верховного Суду України, протягом двох місяців з

часу набрання ним законної сили.

Головуюча Судді