Автозаводський районний суд м.Кременчука
справа № 2- 721/2010
Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
Головуючого судді Савічева В.О.
При секретарі Коршак Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору
ОСОБА_1 в жовтні 2009 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору.
При цьому позивач вказав, що 01 серпня 2007 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір. Вказаний договір зареєстровано у Кременчуцькому міському центрі зайнятості населення за № 1557.
За трудовим договором від 01.08.2007 року відповідач був зобовязаний вести податковий облік та звітність, проводити нарахування платежів до бюджету, внесків на самоврядування, звітуватися перед посадовими особами відповідно інструкцій, постійно вивчати передовий досвід, здійснювати облік товарно матеріальних цінностей.
1 липня 2009 року ОСОБА_2 не вийшов на своє робоче місце, про причини неявки позивача не повідомив, свої обовязки по трудовому договору не виконує по даний час.
Просив суд винести рішення, яким визнати трудовий договір між працівником і фізичною особою від 01 серпня 2007 року, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірваним з 1 липня 2009 року та повернути судові витрати.
Позивач позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості не прибув по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що 01 серпня 2007 року між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено трудовий договір. Вказаний договір зареєстровано у Кременчуцькому міському центрі зайнятості населення за № 1557.
За трудовим договором від 01.08.2007 року відповідач був зобовязаний вести податковий облік та звітність, проводити нарахування платежів до бюджету, внесків на самоврядування, звітуватися перед посадовими особами відповідно інструкцій, постійно вивчати передовий досвід, здійснювати облік товарно матеріальних цінностей.
1 липня 2009 року ОСОБА_2 не вийшов на своє робоче місце, про причини неявки позивача не повідомив, свої обовязки по трудовому договору не виконує по даний час.
Даний факт підтверджується актами від 6 липня 2009 року, 20 липня 2009 року та табелем робочого часу за липень 2009 року.
Крім того, відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», особа яка застрахована - працівник повинен своєчасно повідомляти страхувальника та страховика про обставини, що впливають на умови надання матеріального забезпечення та соціальних послуг (зміни стану непрацездатності, складу сім'ї, звільнення з роботи, виїзд за межі держави тощо) протягом десяти днів з моменту їх виникнення цього також не було зроблено відповідачем.
Недотримання працівником умов законодавства щодо розірвання трудового договору та зняття його з реєстрації, а саме відсутність працівника, як сторони трудового договору, ненадання ним до державної служби зайнятості трудової книжки та примірника трудового договору створює обставини за яких звільнення працівника в звязку з прогулом без поважних причин п.4 ст.40 КЗпП України є фактично неможливим. Вищевказані обставини позбавляють позивача права на звільнення працівника в звязку з прогулом без поважних причин, що є недопустимим, суперечить загальними принципам права та законодавства про працю.
Тому суд на підставі вимог ст. 40 п.4 КЗпП України вважає за можливе позов ОСОБА_1 про розірвання трудового договору задовольнити.
Керуючись ст. 40 п.4 Кодексу Законів про працю України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання трудового договору - задовольнити.
Визнати трудовий договір між працівником і фізичною особою від 01 серпня 2007 року, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2, розірваним з 1 липня 2009 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 45 грн. 50 коп.
Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через Автозаводський районний суд м. Кременчука.
В разі не подання заяви про апеляційне оскарження , рішення набирає чинності після закінчення десятиденного терміну з дня проголошення рішення , а в разі неподання апеляційної скарги - після закінчення двадцятиденного терміну.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
СУДДЯ: