ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
14 липня 2010 року Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді Іващенко С.О.
при секретарі судових засідань ОСОБА_1І
розглянув у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту
Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту, що накладений в межах Постанови про відкриття виконавчого провадження №18099282 від 19.03.2010р., винесеною державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, квартиру АДРЕСА_1.
Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначав, що 17.11.2009р. між відповідачкою ОСОБА_4, та ним було укладено Договір дарування квартири №6, що знаходиться в м. Харкові, проспект Маршала Жукова, буд. №41, який було посвідчено ОСОБА_6, державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №4-1898. Зазначав, що на момент винесення Постанови від 19.03.2010р. про відкриття виконавчого провадження №18099282, якою накладено арешт на все майно, що належить відповідачці ОСОБА_4 та заборонено здійснювати його відчуження, майно відповідачки ОСОБА_4 у вигляді квартири №6, що знаходиться в м. Харкові, проспект Маршала Жукова, буд. №41 вибуло з її володіння, оскільки на підставі ч.1 ст.722 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. А відповідно до пункту 4 Договору дарування від 17.11.2009р. під час нотаріального посвідчення договору «Дарувальник» передав «Обдарованому» ключі та технічний паспорт на вищезазначену квартиру. Сторони усвідомлювали, що цим актом підтверджено прийняття «Дарунку» від «Дарувальника» «Обдарованому».
Позивач надав до суду письмову заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, а також слухати справу у його відсутність.
Представник відповідача ОСОБА_3 ВДВС Харківського МУЮ головний державний виконавець Герасімова Л.П. надала до суду письмові заперечення проти позову, в яких просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на те, що згідно довідки КП «ХМБТІ» від 28.05.2010р. за відповідачкою ОСОБА_4 зареєстровано право власності на АДРЕСА_2. Також надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність.
Відповідачка ОСОБА_4 звернулася до суду з письмовим клопотанням, в якому позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила суд здійснювати розгляд справи без її участі.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повернутим на адрес суду повідомленням про вручення поштового відправлення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав:
Судом встановлено, що 17.11.2009р. між відповідачкою ОСОБА_4, та позивачем ОСОБА_2 було укладено Договір дарування квартири №6, що знаходиться в м. Харкові, проспект Маршала Жукова, буд. №41, який було посвідчено ОСОБА_6, державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №4-1898.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.03.2010р. було відкрито виконавче провадження за заявою відповідача ОСОБА_5 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-7058/2009 виданого 17.03.2010р. Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з відповідачки ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_5 505349,00 грн. в межах якого накладено арешт на все майно відповідачки ОСОБА_4, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу.
З матеріалів справи вбачається, що на момент винесення Постанови від 19.03.2010р про відкриття виконавчого провадження, якою накладено арешт на все майно, що належить відповідачці ОСОБА_4 та заборонено здійснювати його відчуження, спірна квартира не була власністю останньої, а належала позивачу у справі ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 17.11.2009р.
Згідно положень пункту 4 Договору дарування від 17.11.2009р. під час нотаріального посвідчення договору «Дарувальник» передав «Обдарованому» ключі та технічний паспорт на вищезазначену квартиру. Сторони усвідомлювали, що цим актом підтверджено прийняття «Дарунку» від «Дарувальника» «Обдарованому».
Зі змісту п.3,4 ст.334 ЦК України випливає, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.
Статтею 182 ЦК України передбачена необхідність державної реєстрації прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості.
Разом з тим відповідно до пункту 1 ч.1 ст.346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.
Частиною 1 статті 717 ЦК України встановлено, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.
Відповідно до ч.2 ст.719, ч.1,4 ст.722 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття. Прийняття обдаровуваним документів, які посвідчують право власності на річ, інших документів, які посвідчують належність дарувальникові предмета договору, або символів речі (ключів, макетів тощо) є прийняттям дарунку.
Згідно з ч.1 ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.
Беручи до уваги зазначені вимоги закону і те, що для договору дарування нерухомої речі передбачено лише обовязкове додержання письмової форми і нотаріальне його посвідчення, суд вважає, що не вчинення державної реєстрації права власності обдарованим ОСОБА_2, що виникло на підставі договору дарування від 17.11.2009р. в КП «ХМБТІ» не тягне за собою відсутність у нього права власності на квартиру АДРЕСА_1.
Наведене свідчить про те, що відповідачка ОСОБА_4 скористалася правами, визначеними статтями 316, 317, 319 ЦК України, розпорядилася своїм майном (квартирою №6 по проспекту Маршала Жукова, буд. 41 в м. Харкові) на власний розсуд та з дотриманням вимог статей 717, 719 ЦК України провела безоплатне відчуження своєї квартири на користь позивача у справі ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, який не оспорений та є чинним.
Таким чином з огляду на положення ст.346 ЦК України право власності ОСОБА_4 на квартиру припинилося з моменту її відчуження.
Аналізуючи встановлені судом обставини і наведені правові норми, суд прийшов до висновку, що квартира АДРЕСА_1 не належала на праві приватної власності відповідачці ОСОБА_4 на момент накладення арешту на неї, а тому підлягає звільненню з-під арешту.
На підставі наведеного, керуючись, ст.ст. 182, 210, 316, 317, 319, 334, 346, 640, 717, 719, 722 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 212-215 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту задовольнити.
Звільнити з-під арешту, який накладено в межах Постанови про відкриття виконавчого провадження №18099282 від 19.03.2010р., винесеною державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, квартиру АДРЕСА_3.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження через Фрунзенський районний суд м. Харкова з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції або шляхом подачі апеляційної скарги у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачами, які не приймали участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги.
Суддя: