Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія 26 ( 3 ) Доповідач - Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

15 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді:- ОСОБА_2.

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4 при секретарі: - ОСОБА_5

Розгляд справи здійснювався згідно вимог ч.2 ст. 197, ст. 304-1 ЦПК України без фіксації судового засідання технічним засобом

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2009 року позивач ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду) про стягнення моральної шкоди.

В позові зазначила, що більше 11 років працювала у шкідливих умовах праці.

Первинним висновком МСЕК від 26..06.2003 року їй було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25% безстроково. При подальших переоглядах відсоток втрати працездатності збільшився і висновком МСЕК від 24.03.2009р. їй встановлено 40% втрати професійної працездатності і встановлена 3 група інвалідності.

Вважає, що відповідачем їй спричинено моральну шкоду, розмір якої вона визначила у 100 тис. грн. та просила суд стягнути цю суму з Відділення Фонду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2010 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з Відділення Фонду на її користь моральну шкоду в розмірі 40000 грн. в решті позову відмовлено. Стягнуто з Відділення Фонду та судові витрати.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд не врахував, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту наявності моральної шкоди та розрахунків розміру такої шкоди; не проведено медико-соціальної експертизи для встановлення факту спричинення моральної шкоди; при вирішенні питання про розмір моральної шкоди суд не звернув уваги та той факт, що позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до суду.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відділення Фонду підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 з 1963р. працювала на ВАТ «ЦГЗК» у шкідливих умовах праці.

Актом № 14 розслідування професійного захворювання від 16.01.2003 року, встановлена причина професійного захворювання - багаторічна праця під впливом шкідливих чинників підвищеної концентрації супроводжуючих технологічний процес, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працювала хвора, ст. 153 КЗпП України (а.с. 9).

Висновком МСЕК від 24.06.2003р. первинно ОСОБА_6 встановлено втрата професійної працездатності в розмірі 25% безстроково, що сторонами не заперечується (а.с. 12). У зв'язку із погіршенням стану здоров'я, позивач пройшла переогляд і висновком МСЕК від 24.03.2009р. їй встановлено 40% безстроково та 3 група інвалідності )а.. 13).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням.

Цей висновок суду відповідає положенням ст.ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-ХІУ в редакції, що діяла на час встановлення позивачу вперше стійкої втрати працездатності, якими передбачено, що відшкодувати заподіяну працівникові моральну шкоду, отриману внаслідок ушкодження його здоров'я за наявності факту заподіяння цієї шкоди, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Зазначений висновок суду узгоджується також із рішенням Конституційного Суду України №1-рп/2004 від 27.01.2004 року, відповідно до якого громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з отриманим нею професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично перебуває на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, часті курси лікування вимагають додаткових зусиль і коштів, у теперішній час у неї розвинулись супутні захворювання, які спричинили інсульт, переносить фізичні страждання, позбавлена нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя, тому доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди позивачеві у зв'язку з відсутністю висновку ЛКК щодо наявності у неї моральних страждань й необхідності в такому випадку обов'язкового проведення МСЕК для встановлення факту спричинення йому моральної шкоди є необгрунтованими й суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, так як такий висновок відповідного медичного органу є необхідним тільки для тих працівників, яким не спричинено втрати професійної працездатності.

Районним судом обґрунтовано взято до уваги рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007, №10-п/2008 від 22.05.2008 р., якими зокрема встановлено, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасувати їх з об'єктивних причин, це створює протиріччя у законодавстві і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Районним судом обгрунтовано взято до уваги рішення Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007, №10-рп/2008 від 22.05.2008 р., якими зокрема встановлено, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасувати їх з об'єктивних причин, це створює протиріччя у законодавстві і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

Враховуючи вищенаведене, доводи Відділення Фонду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог безпідставні, оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача у червні 2003 року.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, визначений судом без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем захворювань, і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 40000 грн. до 30000грн.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.З ч.І ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія

суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського суду м. Кривого Рогу від 24 березня 2010 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_6 з 40000 грн. до 30000 грн. (тридцяти тис. грн.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підпис/