АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Гальонкіна С.А, ОСОБА_2,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Полтавської обєднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Полтавської обєднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2010 року у позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з Полтавської ОТШ ТСОУ на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6415 гривень. .

З рішенням суду не погодилася Полтавська обєднана технічна школа Товариства сприяння обороні України та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального права, вказуючи на відсутність вини підприємства у затримці виплати заробітної плати та на припинення діяльності школи..

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, та не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_3 з 01 лютого 1980 року працювала на посаді бухгалтера в Полтавській авто школі ДОСААФ. Останні роки працювала головним бухгалтером на вказаному підприємстві.

Відповідно до наказу № 3 від 30 березня 2010 року ОСОБА_3 було звільнено з 09 квітня 2010 року за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України.

На час звільнення позивача з Полтавської обєднаної технічної школи ТСО України їй не було виплачено заробітну плату, яка згідно довідки № 4 від 27 квітня 2010 року за період з 01 лютого 2009 року по 09 квітня 2010 року складає 18834 грн. 28 коп..

21 травня 2010 року позивачу була виплачена заборгованість по заробітній платі в сумі 15066 грн. 95 коп..

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред?явлення звільнення працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч. 1 статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

З урахуванням викладеного, встановивши, що з вини відповідача позивачу тривалий час не виплачувалася заробітна плата, районний суд правомір6но дійшов висновку про стягнення на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6415 грн..

При цьому, суд обґрунтовано не взяв до уваги посилання відповідача на те, що школа знаходилася у стані ліквідації, кошти на рахунках були відсутні, господарська діяльність не велася, тривають судові процеси.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, на те підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Твердження апелянта на винність самого позивача у заборгованості виплати заробітної плати також не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються належними доказами.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2010 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Полтавської обєднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_2

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _________ ОСОБА_1