24.06.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц 2888/2010 Головуючий в 1 інстанції :
Категорія 37 Доповідач : Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року червня місяця 24 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Кузнєцової О.А.

Суддів : Приходько Л.А.

ОСОБА_2

при секретарі : Остренко О.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 22 березня 2010 року

у справі за позовом

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про продовження строку прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

В липні 2009 року позивачі звернулися до суду з позовом про продовження строку прийняття спадщини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 03 листопада 1973 року померла їх мати ОСОБА_7. На час смерті матері позивачі були неповнолітніми та проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 м.Херсона, який був побудований та введений в експлуатацію 30.05.1968 року їх батьками.

Вподальшому їх батько ОСОБА_8 одружився з відповідачкою та за договором від 29.12.2004 року подарував останній ? частини вказаного домоволодіння.

07 січня 2009 року ОСОБА_8 помер. Під час оформлення спадщини після померлого батька, вони дізналися, що 09 липня 1973 року на їх користь був складений заповіт померлою матір»ю ОСОБА_7

Оскільки факт складання на їх користь заповіту був скритим від них батьком та відповідачкою, враховуючи їх неповнолітній вік на час відкриття спадщини після смерті матері, в порядку ст.549 ЦК України в редакції 1964 року, просили визнати поважною причину пропуску строку звернення з позовом до суду та продовжити їм строк на прийняття спадщини після смерті матері.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 22 березня 2010 року позов задоволений частково, постановлено відмовити за необґрунтованістю ОСОБА_4 у задоволенні позовних про продовження строку на прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 03.11.1973 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті 03.11.1973 року матері ОСОБА_7 на три місяці з дня набрання рішення суду законної сили.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідача, осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачі є дітьми померлої 03 листопада 1973 року ОСОБА_7.

Відповідно до заповіту від 05 липня 1973 року за життя ОСОБА_7 заповіла позивачам належне їй майно у вигляді ? частини домоволодіння №10 по вул. Пушкінській в с.Боляхівка (а.с.15). За даними виконкому Зеленівської селищної ради Дніпровського району м.Херсона зазначене спадкове майно у зв»язку з перенумерацією та зміною назви населеного пункту складається з домоволодіння №12 по вул. Пушкінській в с.Зеленівка м. Херсона (а.с.29).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з необізнаності позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо складання на їх користь заповіту померлою. При цьому, суд відмовив у задоволені позову ОСОБА_4, яка отримавши у 1995 році дублікат заповіту, протягом тривалого часу не вжила будь-яких передбачених законом заходів щодо прийняття спадщини.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, визнає його обґрунтованим та таким, що відповідає зібраним у справі доказам та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.549 ЦК України, в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Матеріали справи свідчать, що на час відкриття спадщини після померлої матері позивачі були неповнолітніми і фактично реалізувати свої права щодо прийняття спадщини могли лише через свого законного представника - батька ОСОБА_8, яким відповідних дій вжито не було.

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_4 підтвердили, що позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дізналися про складений на їх користь заповіт лише у 2009 році, з приводу чого суд обґрунтовано визнав причину пропуску строку на прийняття спадщини поважною.

Доводи апеляційної скарги щодо нікчемності заповіту від 05 липня 1973 року, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки сам заповіт не є предметом розгляду даної справи.

Висновки суду першої інстанції підтверджені належними, дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку відповідно до норм цивільно-процесуального законодавства та відповідають нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 22 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий :

Судді :