Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-948/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Сотської С.О.

при секретарі Биковій О.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Миколаївської області про визнання протиправними дій та про зобовязання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Миколаївської області про визнання протиправними дії про відмову в перерахунку пенсії відповідно до ст.. ст.. 50, 54 Закону України « Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» зобовязання призначити пенсію в розмірі передбаченому частино 3 ст. 50, ч. 4 ст. 54 зазначеного закону з 01.01.2005 року.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та інваліда ІІ групи має право на пенсію в розмірі не нижче за вісім мінімальних пенсій за віком, що передбачено ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та право на додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю, особам віднесеним до І категорії в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком для інвалідів 2 групи. Позивач неодноразово з 2007 року звертався до відповідача про перерахунок пенсії, останній раз в лютому 2010 року, однак в проведенні перерахунку йому було відмовлено.

Посилаючись на викладене просив задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що позивач отримує пенсію як інвалід другої групи відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі 90% від пенсії за віком та додатково пенсію в розмірі 20% прожиткового мінімуму, такий розмір пенсії проводився від мінімальної пенсії за віком відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2001 року «Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету».

Поскільки розмір мінімальної пенсії за віком, діючим законодавством встановлено лише в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, то він може застосовуватися тільки до тих осіб, які отримують пенсію за даним законом.

Також відповідач зазначав, що вимоги позивача про перерахунок пенсії з 2005 року не підлягають задоволенню, так як він пропустив строк позовної давності, яка встановлена в три роки.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку і управлінні Пенсійного фонду України в місті Первомайську Миколаївської області. При цьому позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, що підтверджується посвідченням серії ААБ №655870 від 26.03.2008 року, а також визнаний інвалідом другої групи.

Відповідачем нараховувалася та виплачувалася позивачу пенсія по інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, на підставі ст.. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 року № 796 ХІІ» (надалі закон 796 ХІІ).

Встановлені обставини сторонами не оспорюються.

Статею 49 Закону України № 796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоди, заподіяної здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 цього Закону (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) якою визначено підстави і умови призначення державних пенсії особам віднесеним до І категорії та у звязку з втратою годувальника, в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІ групи щодо котрих установлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст.. 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії І призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам ІІ групи, 75% мінімальної пенсії за віком як передбачено статтею 53 того самого Закону виплата додаткової пенсії здійснюється повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення такого спору. Крім того це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, до яких відносяться і пенсії, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст.. 17 Зазначеного Закону мінімальний розмір пенсії за віком, як основна державна соціальна гарантія, встановлюється законом..

Встановлення розміру мінімальної пенсії за віком Кабінетом Міністрів України суперечить наведеним нормам закону.

На підставі ч.3 ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Із врахуванням наведеної конституційної норми, розмір мінімальної пенсії за віком, з якого має обраховуватися державна пенсія позивачу, не може бути нижчою від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічне положення щодо визначення розміру мінімальної пенсії за віком міститься в ч. 1 ст. 28 Закону Українпи « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», який набрав чинності з 01 січня 2004 року.

Так відповідно до ч. 1 ст. 28 названого Закону, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25 , а у жінок 20 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного законом.

Будь-якими іншими чинними законодавчими актами розмір мінімальної пенсії за віком не визначається.

Із врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, щодо не взяття до уваги положень ч. 3 ст. 28 Закону України « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з якого випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання державної пенсії у встановленому законом розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру державної пенсії позивачу підлягають застосуванню ч. 3 ст. 46 Конституції України, ст. ст. 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії і ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а не постанова Кабінету Міністрів України, яка істотно знижує обсяг встановлених законом прав.

Надаючи Кабінету Міністрів України законодавцем право визначати порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, не означає, що він може, визнаючи такий порядок, допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом.

Викладене дає підстави дійти висновку, що позивач має право на перерахунок державної пенсії, виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого державними бюджетами України на відповідні роки.

Суд вважає, що перерахунок пенсії позивачу повинен бути проведений в межах строку позовної давності передбаченого ст.. 257 ЦК України, тобто в три роки, на цьому наполягав і представник відповідача в судовому засіданні, який не заперечував, що позивач неодноразово звертався з заявою про перерахунок пенсії, але йому було відмовлено. Доводи позивача, що такі звернення почалися з 2007 року відповідач не спростував.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,213-215 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління пенсійного фонду України в місті Первомайську Миколаївської області в перерахунку основної та додаткової пенсії. ОСОБА_1 з 01.04.2007 року по 01.05.2010 року у відповідності до ст.. ст.. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду-чорнобильцю ІІ групи інвалідності першої категорії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в місті Первомайську Миколаївської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної пенсії, виходячи з розміру вісім мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії в розмірі 0,75 мінімальних пенсій за віком встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» відповідно до ст.. ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01 квітня 2007 року по 01 травня 2010 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги , з подачею її копії до апеляційної інстанції , або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України

СУДДЯ: