Охтирський міськрайонний суд Сумської області
Справа № 2-868/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2010 року м. Охтирка

Сумської області

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.

при секретарі ЯВТУШЕНКО О.С.

прокурора КЛИМЕНКО В.А.

без участі осіб, що беруть участь у розгляді справи, з технічною фіксацією розгляду справи комплексом «Оберіг», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом

Охтирського міжрайонного прокурора

м. Охтирка вул. Фрунзе, 12

в інтересах ОСОБА_1

АДРЕСА_1

до

Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка Сумської області

42700, м. Охтирка, вул. Жовтнева 26

про стягнення невиплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни» за 2009 р.,

в с т а н о в и в :

Прокурор звернувся до суду в інтересах позивача з позовом до відповідача, яким просив зобов'язати відповідача виплатити позивачу, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2009 року відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (далі Закон). Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор в інтересах позивача посилався на те, що позивач належить до соціальної категорії Дитина війни і відповідно до ст. 6 указаного Закону має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. Вважає, що за 2009 рік йому не доплатили, оскільки платили допомогу не 30% від мінімального розміру пенсії за віком, а 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність. Прокурор вказував, що підставою представництва інтересів позивача в суді є його неспроможність самостійно захистити свої порушені права через фізичний стан та вік.

Прокурор в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність та надав до справи письмове заперечення у якому зазначено, що дійсно дітям війни пенсії мають підвищуватись на 30% мінімальної пенсії за віком, проте відповідно до ст. 7 Закону України „ Про соціальний захист дітей війни , який передбачає механізм цих виплат, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлений виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим законом. Розмір мінімальної пенсії встановлений також постановою Кабінету Міністрів України „Про підвищення розмірів трудових пенсій від 15.04.2003 р. №544, відповідно до якого мінімальний розмір пенсії встановлений у розмірі 50 грн. Згідно листа Міністерства юстиції на звернення Пенсійного фонду України питання, повязане з визначенням величини мінімальної пенсії за віком , що застосовується для обчислення підвищення пенсії особам, яким встановлено статус „дітини війни, має бути вирішено у законодавчому порядку, і що підвищення пенсії буде проведено лише після прийняття відповідного законодавчого акту. Також виплати по Закону України „ Про соціальний захист дітей війни повинні виплачуватися із Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, а тому відповідач діяв без порушень закону. Крім того жодним із законів не встановлено відповідний механізм та умови призначення, порядок фінансування таких підвищень, питання підвищення дітям війни соціальної допомоги на 30% мінімальної пенсії за віком законодавчо залишається невирішеним, а отже є неможливим виконання відповідної норми Закону України «Про соціальний захист дітей війни». За таких обставин просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що

позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивач є дитиною війни в розумінні ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, що також підтверджується пенсійним посвідченням.

Законом України " Про Державний бюджет на 2009 рік" не зупинено дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до ч.2 ст. 54 Закону України " Про Державний бюджет на 2009 рік" розміри державних соціальних гарантій на 2009 рік, що визначаються залежно від прожиткового мінімуму, встановлюються відповідними законами України, цим Законом, та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідним Законом, який встановлює доплату до пенсії дітям війни є Закон України Про соціальний захист дітей війни.

Таким чином, виходячи із приоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру щомісячної державної соціальної допомоги за період з 01.01.2009 р. територіальні органи Пенсійного фонду України у 2009 році повинні діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, а не відповідно до постанови КМУ за №530 від 28.05.2008 р.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Із змісту позовної заяви та заперечень відповідача вбачається, що в даному спорі фактично оскаржуються бездіяльність територіального управління Пенсійного фонду України щодо відмови в нарахуванні зазначеного підвищення до пенсії.

Згідно ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» в 2009 році позивачці підлягає виплаті допомога відповідно до Закону у розмірі: 498 х 30 % = 149,40 гривень щомісячно починаючи з 01.01.2009 р.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, іншого нормативно правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що неможливо прийняти до уваги положення ч. 3 ст. 28 зазначеного Закону, з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки, наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої ст. 46 Конституції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни.

Крім того, суд вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії, оскільки, органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов'язань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначено нормою Закону.

Суд не може погодитися з доводами відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності Положення Про Пенсійний фонд України і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивачу, передбаченої ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни покладено на відповідача, як Управління Пенсійного фонду України, за місцем проживання позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64 Конституції України, ст. ст. 3,6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. ст. 10, 15, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального Кодексу України, п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Охтирського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в місті Охтирка Сумської області про зобов'язання здійснити виплату недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дитині війни задовольнити повністю.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка Сумської області виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» за 2009 рік за період з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року з урахуванням фактично виплачених коштів.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду в м. Охтирка Сумської області на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 08,50 (вісім гривень 50 копійок) грн. та на користь спеціального фонду Державного бюджету України - 37 (тридцять сім гривень 00 копійок) грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_2

Повний текст рішення суду виготовлений 19.07.2010 року