Справа № 2-5414/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (дошлюбне Колеснікова)Л.А.звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17.06.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №296, мотивуючи тим, що вони хоча і проживають в одному будинку, однак з червня 2010 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що між ними немає взаєморозуміння, вони втратили почуття любові один до одного. Вважає примирення неможливим.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги та обставини позову визнав.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 17.06.1994 року, від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку Марію, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження серії І-ЖД №070867 від 09.02.1996 року та серії І-ЖД №293378 від 30.09.1999 року. Сторони хоча і проживають в одному будинку, однак з червня 2010 року шлюбно-сімейні стосунки не підтримують та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що між ними немає взаєморозуміння, вони втратили почуття любові один до одного.

Спору щодо розподілу спільного майна немає. Діти син ОСОБА_4 та донька Марія залишаються проживати з матірю, питання щодо стягнення аліментів на їх утримання вирішено в добровільному порядку.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212,213-215 ЦПК України, ст.ст.110,112 СК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 17.06.1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту ОСОБА_3 міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №296 розірвати.

Після розірвання шлюбу за ОСОБА_1 залишити прізвище «Каражекова».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя