Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час попереднього розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири,-

встановив:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа Управління житлово-комунального господарства Рівненського міськвиконкому про визначення в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та розподіл особових рахунків на оплату комунальних послуг звернулась ОСОБА_1

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги змінила. Остаточно просить суд встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1, а саме виділивши їй в користування кімнату площею 16,9 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №6) та кімнату площею 9,4 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №5), відповідачу виділити в користування кімнату площею 12,5 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №2); кухню площею 8,7 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №7), коридор площею 10 кв.м. (позначений на плані квартири приміщенням №1),. ванну кімнату площею 2,6 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №4), туалет площею 1,0 кв.м. (позначений на плані квартири приміщенням №3) та балкони залишити у спільному користуванні.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 змінені позовні вимоги позивача визнав повністю, не заперечив проти встановлення такого порядку користування приміщеннями квартири, який пропонує позивач, з урахуванням інтересів дітей та прийняття рішення судом під час попереднього розгляду справи.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28 травня 1994 року сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб. Від даного шлюбу вони мають двох дітей, а саме доньку Анну, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Під час перебування у шлюбі, сторонами по справі було придбано квартиру АДРЕСА_2.

22 липня 2008 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Рівненського міського суду від 19 травня 2010 року визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та визначено частки співвласників: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/2 (одній другій) за кожним.

Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, сторонам по справі належить у спільній частковій власності квартира АДРЕСА_1.

У звязку з непорозумінням між сторонами, у них постійно виникають сварки та конфлікти, сторони не можуть у добровільному порядку дійти згоди щодо порядку сплати комунальних послуг, користування квартирою, що негативно відображується на їх психічному стані та психічному стані двох неповнолітніх дітей сторін.

На даний час, сторони дійшли згоди про встановлення порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1, а саме виділивши позивачу в користування кімнату площею 16,9 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №6) та кімнату площею 9,4 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №5), відповідачу виділити в користування кімнату площею 12,5 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №2); кухню площею 8,7 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №7), коридор-площею 10 кв.м. (позначений на плані квартири приміщенням №1), ванну кімнату площею 2,6 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №4), туалет площею 1,0 кв.м. (позначений на плані квартири приміщенням №3) та балкони залишити у спільному користуванні.

Відповідно до ст.382 ЦК України квартира визначається як обєкт права власності.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.

Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначення часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки спільного майна не допускається згідно із Законом або є не можливим (частина 2 статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділ має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Відповідно до ст.183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Як встановлено в судовому засіданні квартира АДРЕСА_1 знаходиться у девятиповерховому будинку на 3-му поверсі.

Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 22 грудня 1995 року №20, зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності, підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири, або які можна переобладнати у такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що квартира АДРЕСА_1 знаходиться на третьому поверсі девятиповерхового будинку і виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири не можливо, отже дана квартира є не подільною річчю, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення, однак оскільки позивач подала позов про встановлення порядку користування приміщеннями спірної квартири, позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,61,88,213,214,215,294 ЦПК України, ст.ст.18,382,383,356,358,361,364 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити.

Встановити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1, а саме:

виділивши ОСОБА_1 в користування кімнату площею 16,9 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №6) та кімнату площею 9,4 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №5); виділивши ОСОБА_2 в користування кімнату площею 12,5 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №2); кухню площею 8,7 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №7), коридор площею 10 кв.м. (позначений на плані квартири приміщенням №1), ванну кімнату площею 2,6 кв.м. (позначену на плані квартири приміщенням №4), туалет площею 1,0 кв.м. (позначений на плані квартири приміщенням №3) та балкони залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: