Братський районний суд Миколаївської області
Справа №2-12
Р І Ш Е Н Н Я

І М ' Я М У К Р А Ї Н И

« 09 » вересня 2010р. Братський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Губанова В.М.

при секретарі: Тягнирядно І.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні с-ща Братське

справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Братської селищної ради Миколаївської області, ОСОБА_4 міжрайонного бюро технічної інвентаризації Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_5, про визнання права приватної власності на ? басейна та асфальтного замощення в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовом до Братської селищної ради Миколаївської області ОСОБА_4 міжрайонного бюро технічної інвентаризації Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_5, про визнання права приватної власності за ними на ? басейна та асфальтного замощення в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1.

Позивачі просять визнати за ними право право приватної власності на ? басейна та асфальтного замощення, яке знаходиться у комунальній власності Братської селищної ради та укласти договір сервітуту для спільного користування всіма співвласниками домоволодіння, посилаючись на те, що вони мають право на квартиру АДРЕСА_2 в с-щі Братське Миколаївської області, а на квартиру №2 згідно договору купівлі-продажу №64 від 24 січня 2007 року, посвідченного приватним нотаріусом ОСОБА_6 має право ОСОБА_5 Згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_5 придбала у приватну власність квартиру, яка складається із І-сіни, площею 8,1 кв.м., ІІ-сіни площею 4,8 кв.м., 1-житлової кімнати, площею 13,5 кв.м., 2-житлової кімнати, площею 9,0 кв.м., 3-житлової кімнати, площею 14,6 кв.м., Б-І ? частини сараю камяного, Бп/д ? частини підвалу камяного, В-І ? частини вбиральні цегляної, 1-2 ? частини огорожі. Загальна площа квартири складає 50,0 кв.м., житлова 37,1 кв.м. В переліку придбаного майна відсутня ? частина басейну та асфальтного замощення. Під час переоформлення технічної документації асфальтне замощення для підїзду до господарських споруд не було внесено, так як воно являлося незавершеним будівництвом, лише на вимогу позивачів у 2007 році було внесено в техдокументацію. До приватизації квартир, які знаходилися у комунальній власності Братської селищної ради , господарські споруди були надані в найм по ? частині для кожної квартири . Оскільки ОСОБА_5 придбала приватизовану квартиру у ОСОБА_7 і до її складу не входить ? частина басейну і асфальтного замощення, то ці господарські споруди залишилися у комунальній власності. Сімя ОСОБА_3 на момент приватизації використала лише 68% вартості житлових чеків, які були спрямовані на приватизацію: І-сіни 12,9 кв.м., ІІ-ганок 4,8 кв.м., 1-житлової кімнати 13,7 кв.м., 2-житлової кімнати 17,7 кв.м., 3-житлової кімнати 11,4 кв.м., ? сараю, ? підвалу, ? огорожі, ? хвіртки, ? воріт, ? туалету , ? басейну, ? асфальтного замощення, а частка ? басейну, ? асфальтного замощення становить 7,4 % всієї квартири, то позивачі вважають, що невикористана частина житлових чеків достатня для приватизації ? басейну, ? асфальтного замощення, які залишилися у власності Братської селищної ради. Тому вони хотять оформити право власності за набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 доповнила позовні вимоги в частині укладення договору сервітуту для спільного користування всіма співвласниками домоволодіння у відповідності до вимог ст. 401, 402, 403, 404 ЦК України та до рішення Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2009 року у справі за № 22-Ц/2009, в іншій частині позовні вимоги підтримала.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися із письмовими заявами, в яких просять справу розглядати без їх участі та позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач, Братська селищна рада , представник ОСОБА_8, в судовому засіданні не визнав позовні вимоги, пояснивши, що у користуванні позивачів у спільній сумісній власності вже є ? частина басейну та асфальтного замощення, що було передано їм при приватизації, інша частина басейну та асфальтного замощення повинна бути у користуванні власника квартири АДРЕСА_3 в с-щі Братське Миколаївської області.

Представники відповідача ОСОБА_4 МБТІ ОСОБА_9, ОСОБА_10 не визнали позовні вимоги, пояснивши, що МБТІ по даній справі не може бути відповідачем, оскільки воно здійснює лише державну реєстрацію обєктів нерухомого майна, а відповідачем може бути лише у справах про спонукання видати реєстраційне свідоцтво за наявності у заявника правовстановлюючого документа.

Третя особа ОСОБА_5 не визнала позовні вимоги, оскільки визнання права власності на ? басейна та асфальтного замощення порушить суттєво її право користування даними обєктами, на які вона має право.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідачів та третю особу, дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачі мають право на квартиру АДРЕСА_2 в с-щі Братське Миколаївської області згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 січня 1994 року, виданого виконкомом Братської селищної ради Миколаївської області, а на квартиру №2 згідно договору купівлі-продажу №64 від 24 січня 2007 року, посвідченного приватним нотаріусом ОСОБА_6 має право ОСОБА_5 Згідно договору купівлі-продажу ОСОБА_5 придбала у приватну власність квартиру, яка складається із І-сіни, площею 8,1 кв.м., ІІ-сіни площею 4,8 кв.м., 1-житлової кімнати, площею 13,5 кв.м., 2-житлової кімнати, площею 9,0 кв.м., 3-житлової кімнати, площею 14,6 кв.м., Б-І ? частини сараю камяного, Бп/д ? частини підвалу камяного, В-І ? частини вбиральні цегляної, 1-2 ? частини огорожі. Загальна площа квартири складає 50,0 кв.м., житлова 37,1 кв.м. В рішенні Конституційного Суду України N 4-рп/2004 від 02.03.2004 р. та в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду (2482-12) розяснюється, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та інші споруди) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. В даному випадку ОСОБА_5 купувала квартиру приватизовану попередніми власниками, які користувалися майном та мали право на ? частину басейна та асфальтного замощення. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене…

Суд приходить до висновку, що в даному випадку на басейн та асфальтне замощення не може бути визнане право власності за співвласниками квартири № 1, так як при приватизації позивачі отримали право користування на частку басейна та асфальтного замощення, і звернулися до суду за визнанням права власності за іншою часткою, яка належить по праву ОСОБА_5

Рішенням Миколаївського апеляційного суду від 29.12.2009 року був встановлений порядок користування земельною ділянкою відповідно до першого варіанту висновку №120-1413 судової будівельно-технічної експертизи від 31.08.2009 року, апеляційний суд зобовязав землекористувачів не вчиняти перешкоди у користуванні земельними ділянками.

Пунктом 1 статті 344 ЦК України передбачено, що особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном протягом 5 років, набуває право власності на це майно, якщо інше не встановлено цим кодексом.

Добросовісне володіння передбачає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. В позові вказано, що позивачі знали, що користуються майном, яке знаходиться в спільному користуванні власників квартир № 1 та 2.

Згідно пункту 8 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, за позивачами не може бути визнано право приватної власності на 1/2 басейна та асфальтного замощення, оскільки вони знаходяться у спільному користуванні, та слід відмовити позовних вимог, що стосуються укладення договору сервітуту.

Інших доказів, які б могли спростувати висновок суду чи довели б зворотнє, суду не надано.

Згідно ст.. 84 ЦПК України підлягають стягненню з позивачів на користь ОСОБА_4 МБТІ сплачені останнім витрати на правову допомогу в сумі 92,09 грн. , які підтверджуються бухгалтерською довідкою.

Керуючись ст.ст. 10, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Братської селищної ради Миколаївської області, ОСОБА_4 міжрайонного бюро технічної інвентаризації Миколаївської області, третя особа: ОСОБА_5, про визнання права приватної власності на ? басейна та асфальтного замощення в домоволодінні за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, та про укладення договору сервітуту для спільного користування всіма співвласниками домоволодіння у відповідності до вимог ст. 401, 402, 403, 404 ЦК України та до рішення Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2009 року у справі за № 22-Ц/2009.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ОСОБА_4 МБТІ сплачені витрати на правову допомогу в сумі 92,09 грн.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд, з подачею одночасно копії апеляційної скарги безпосередньо в апеляційний суд Миколаївської області.

Суддя - підпис

З оригіналом згідно

Суддя-