Справа № 22-1378/2010 року Головуючий у 1-й інстанції - Мелешко С.І.
Категорія - 52 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Курій Н.М.,

суддів: Федоришина А.В., Мікуш Ю.Р.,

з участю секретаря Гуняк Л.Я.,

позивавача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 січня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального загону Державної воєнізованої гірничо-рятувальної служби у вугільній промисловості про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Червоноградський міський суд Львівської області 21 січня 2010 року ухвалив рішення про відмову ОСОБА_2 у зазначеному вище позові.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що його не допустили до роботи, незаконно скеровували у відрядження без відрядного посвідчення. ОСОБА_2 в апеляційній скарзі звертає увагу на те, що згода профкому на його звільнення відсутня, що, на думку апелянта, є підставою для його поновлення на роботі, оскільки дії відповідача суперечать вимогам ст. 43 КЗпП.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення на заперечення доводів апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи і доводи скарги, колегія судів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваним власником або уповноваженим органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

ОСОБА_2 з 09 лютого 2006 року звільнений з роботи наказом командира Львівсько-Волинського воєнізованого гірничорятувального загону від 09 лютого 2006 року №7/к на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин (а.с.6)

Відмовляючи в позові, районний суд правильно виходив з того, що при прийнятті рішення про звільнення позивача з роботи у Львівсько-Волинському ВГРЗ з посади водія на підставі п.4 ст.40 КЗпП України, за прогул, не було порушено вимог трудового законодавства.

Так, суд першої інстанції встановив, що 2 і 3 лютого 2006 року ОСОБА_2, отримавши наряд на поїздку в м. Червоноград до командира загону, від поїздки відмовився, і 2 лютого 2006 року в 8 год. 55 хв. та 3 лютого 2006 року в 8 год. 05 хв. покинув робоче місце, вибувши із розташування Нововолинського воєнізованого гірничорятувального взводу, та на робоче місце в зазначені дні не повернувся. Відповідно до матеріалів справи позивач був відсутній на роботі 2 та 3 лютого 2006 року більше трьох годин. Цей факт позивачем не заперечується. Суд першої інстанції поважних причин відсутності на роботі ОСОБА_2 не встановив, оскільки не знайшли свого підтвердження посилання позивача на недопуск його до роботи.

Не подав доказів позивач і апеляційному суду на підтримку свого твердження в апеляційній скарзі, що поважною причиною відсутності його на роботі є недопуск його до роботи.

Разом з тим, таке твердження апелянта спростовується наступним.

Матеріалами справи стверджується, що позивач фактично перебував на посаді водія та отримував заробітну плату (а.с.70), але до проходження ним медичної комісії до виконання безпосередніх обовязків не допускався. Позивач вимогу пройти медичну комісію не оскаржував. Незаконність такої вимоги судом першої та апеляційної інстанції не встановлена.

З огляду на наведене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи, перевіривши доводи сторін, проаналізувавши зібрані докази та давши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку, що зазначена відсутність ОСОБА_2 на роботі є прогулом без поважних на те причин, тому ухвалив рішення про відмову в позові. Такий висновок суду відповідає вимогам закону і з ним погоджується колегія суддів апеляційного суду.

У звязку з відсутністю згоди профспілкового комітету щодо звільнення позивача, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 43 КЗпП України, звернувся до профспілкової організації Львівсько-Волинського ВГРЗ із запитом про згоду профспілкового органу або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення ОСОБА_2 відповідно до подання командира Львівсько-Волинського ВГРЗ ОСОБА_5 від 05.02.2006 року.

Профспілкова організація Львівсько-Волинського ВГРЗ 28 липня 2010 року надала згоду на звільнення ОСОБА_2, котрий двічі (14 липня і 28 липня ) викликався на засідання профкому для розгляду цього питання, однак на жодне із засідань не зявлявся.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на обставинах справи та спростовуються наведеним вище, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 21 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Львівської області Курій Н.М.