Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-5020/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2010 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.,

при секретарі - Смоленченко І.Г.,

за участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за заповітом та про вселення, -

В С Т А Н О В И В:

03 серпня 2009 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання права власності на частку майна в порядку спадкування за заповітом та про вселення.

Позивач у позовній заяві, та представник позивача у судовому засіданні посилалися на те, що 17 травня 2004 року померла його бабуся ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді частини домоволодіння, яке розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Матроса Кошки, 1, остання залишила заповіт, відповідно до умов якого частину домоволодіння та приватизовану земельну ділянку, померла заповідала ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 в рівних частинах кожному. Після смерті ОСОБА_8, мати позивача ОСОБА_3 та його брат ОСОБА_4 вселилися в зазначене домоволодіння, змінили замки на вхідних дверях та відмовились вселяти ОСОБА_1 до зазначеної оселі, внаслідок чого останнім було пропущено строк на прийняття спадщини у звязку з чим він змушений був звернутися до суду за захистом свої порушених прав, та просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 25/300 частки нерухомого майна в домоволодінні, що розташоване у м. Дніпропетровськ, по вул. Матроса Кошки, 1, яка належала ОСОБА_8, та вселити його в квартиру № 2 житлового будинку А-1 у вищевказаному домоволодінні.

У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їхньому задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3, та її представник у судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що позивачем порушено строк встановлений діючим законодавством для прийняття спадщини, отже він вважається таким, що не прийняв її (а.с. 39-40).

Відповідач ОСОБА_4, у судовому засіданні проти задоволення позовної заяви заперечував, посилаючись на ті ж самі обставини, що і ОСОБА_3

Третя особа - ОСОБА_6, у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був попереджений судом належним чином, але від ОСОБА_6 до суду надійшла заява з проханням розглядати дану цивільну справу за його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечував (а.с. 62).

Третя особа ОСОБА_7, у судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи була попереджена судом належним чином, про причини неявку суд не повідомила (а.с. 45).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 25/100 частин домоволодіння № 1 по вул. Матроса Кошки у м. Дніпропетровську належить ОСОБА_8 на підставі мирової угоди від 17.02.1989 року затвердженої ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.189 року, що підтверджується доказами наявними в матеріалах цивільної справи (а.с. 23-27).

Судом встановлено, що ОСОБА_8 померла 17 травня 2004 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть № 545933 від 20 травня 2004 року, видана відділом реєстрації смерті в Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с 22).

Судом встановлено, що ОСОБА_8, яка померла 17 травня 2004 року, залишила заповіт відповідно до умов якого частину домоволодіння та приватизовану земельну ділянку, померла заповідала ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 в рівних частинах кожному, що підтверджується копією заповіту посвідченого державним нотаріусом Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 5-1195 (а.с. 22).

У судовому засіданні встановлено, що відповідачі по справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, звертались до Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, внаслідок чого ними були отримані свідоцтва про право спадщини за заповітом, що підтверджується копією спадкової справи № 884-06 наявною у матеріалах цивільної справи (а.с. 21, 29, 30).

У судовому засіданні встановлено, що на момент розгляду цивільної справи, у домоволодінні № 1 по вул. Матроса Кошки у м. Дніпропетровську зареєстровані ОСОБА_4 та ОСОБА_3Г, що підтверджується довідкою квартального комітету № 6, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 11).

Крім того, судом у судовому засіданні встановлено, що у зазначеному домоволодінні мешкають відповідачі ОСОБА_3Г та ОСОБА_4, які чинять позивачу перешкоди у користуванні домоволодінням не допускаючи останнього до помешкання, ці обставини підтверджуються поясненнями позивача та його представника у судовому засіданні.

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України (2003 року), Житлового кодексу України.

Частиною 3 ст. 47 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Оцінюючи всі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності, враховуючи, що відповідно до заповіту, складеного померлою ОСОБА_8, позивач є спадкоємцем частки нерухомого майна в домоволодінні по вул. Матроса Кошки, 1, у м. Дніпропетровську, яка належала померлій ОСОБА_8 на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 17.02.1989 року та зареєстрованої в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 08.06.2006 року за реєстровим № 14668769 у розмірі 25/100 частки цього домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці площею 1200 кв. м. та складається з житлового будинку А-1, жилою площею 140,3 кв.м., загальною площею 212,6 кв.м., сараїв Б,Е, навісу З, гаражів В, Г, Д, споруд № 1-14, І, ІІ, ІІІ, а також беручи до уваги те, що права третіх осіб не порушені, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, та визнати за ОСОБА_1 право власності на 25/300 частки домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці площею 1200 кв. м, за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Матроса Кошки, 1, та складається з житлового будинку А-1, жилою площею 140,3 кв.м., загальною площею 212,6 кв.м., сараїв Б,Е, навісу З, гаражів В, Г, Д, споруд № 1-14, І, ІІ, ІІІ.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обовязкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно до ч.1 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст.. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Враховуючи вищенаведене, та приймаючи до уваги, що судом було визнано право власності за ОСОБА_1 на 25/100 частки домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці площею 1200 кв. м. та складається з житлового будинку А-1, жилою площею 140,3 кв.м., загальною площею 212,6 кв.м., сараїв Б,Е, навісу З, гаражів В, Г, Д, споруд № 1-14, І, ІІ, ІІІ, а також те, що відповідачі дійсно чинять перешкоди у користуванні зазначеним майном, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача та вселити ОСОБА_1 в квартиру № 2 житлового будинку А-1 в домоволодінні по вул. Матроса Кошки, 1, яка належала ОСОБА_8, померлій 17 травня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 391, 392, 1223, 1268, 1276, 1296 Цивільного кодексу України, ст. 155 Житлового кодексу України, ст.ст. 208-210, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на 25/300 частки нерухомого майна в домоволодінні АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_8, померлої 17 травня 2004 року, на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 17.02.1989 року та зареєстрованої в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 08.06.2006 року за реєстровим № 14668769 у розмірі 25/100 частки цього домоволодіння, яке розташоване на земельній ділянці площею 1200 кв. м. та складається з житлового будинку А-1, жилою площею 140,3 кв.м., загальною площею 212,6 кв.м., сараїв Б,Е, навісу З, гаражів В, Г, Д, споруд № 1-14, І, ІІ, ІІІ.

Вселити ОСОБА_1, в квартиру № 2, житлового будинку А-1 в домоволодінні по вул. Матроса Кошки, 1, яка належала ОСОБА_8, померлої 17 травня 2004 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур