ДЕСНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІГОВА
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2010 року

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді Требух Н.В. при секретарі Рудик Є.В.,

за участю позивача, відповідачів

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання дій протиправними, протизаконними, стягнення матеріальної та моральної шкоди, судових витрат,-

встановив:

02.07.2010 року позивач звернулась з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди в розмірі по 1000 грн. з кожного та моральної шкоди в розмірі по 1000 грн. з кожного. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 23 червня 2010 року під час будівництва забору відповідачі підняли галас і обвинувачували робітника ОСОБА_4 в тому, що він не мав права рубати кущі. Відповідач ОСОБА_2 називав привселюдно її «злодюжкою» і «бандиткою», погрожували знищити забор, що і зробили у першу ніч: вивалили бетонні стовпці, закидали землею і сміттям фундамент.

В судовому засіданні позивач позов підтримала.

Відповідачі позов не визнали.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач мешкає за адресою м.Чернігів вул..П.Комуни 4, відповідачі мешкають за адресою м.Чернігів провулок П.Комуни 4. Між сторонами склалися напружені, неприязні стосунки.

В судовому засіданні позивач пояснила, що на її думку відповідачі зруйнували три бетонні стовпці її паркану, будівництво якого тільки розпочалося. Конфлікт виник 23 червня 2010 року внаслідок того, що під час будівництва паркану робітниками були зрубані два кущі троянд, які створювали перешкоди для будівництва. В судовому засіданні свідок

ОСОБА_4 пояснив, що дійсно під час будівництва паркану виник конфлікт між позивачем та відповідачами, під час якого були присутні він, позивач ОСОБА_1 та відповідачі, інших осіб він не бачив. В ході розмови відповідачі ображали ОСОБА_1, але якими словами не зазначив, на питання суду як реагувала позивачка, свідок зазначив, що цього він не пам»ятає. Свідок ОСОБА_8 пояснила, що під час виникнення конфлікту була у будинку, однак чула як відповідачі ображали позивачку, називали її «злодюжкою», однак хто саме ображав, не зазначила. До свідчень ОСОБА_7 суд ставиться критично, оскільки свідок ОСОБА_4 зазначив, що під час конфлікту вона присутня не була і він її не знає, ОСОБА_7 пояснила, що ховалася за стовпцем, який знаходиться на повороті до провулку П.Комуни і слухала розмову, а потім пішла додому. До правоохоронних органів з приводу погроз та завдання матеріальної шкоди позивачка не зверталась, в судове засідання доказів на обґрунтування розміру матеріальної шкоди не надала.

Відповідно до ст.,11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208-210, 212-215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення.

Суддя