Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ справа № 2 1320/2010 року.

30 листопада 2010 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

В складі головуючої -судді: Безбородько В.А.

секретаря: Дмитрук С.І.

представник позивача ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснив, що 1.04.2006 року помер батько позивача, ОСОБА_5, який мешкав в смт. Делятин Надвірнянського району Івано-Франківської області. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач працює за кордоном, хворіє. Про те, що помер батько вона дізналась в серпні-вересні 2007 року, тому що в зв»язку з хворобою родичі не повідомляли їй. На той момент вважала за непотрібне звертатись з заявою про прийняття спадщини з етичних міркувань.

Не зверталась до консульства в Італії, тому що від місця праці до Риму їй далеко.

Вважає, що позивач з поважних причин пропустила строк звернення до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Просить постановити рішення, яким визначити позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідач позов не визнала, суду пояснила, що ОСОБА_5 її дядько, за яким вона доглядала, а також доглядала за його співжителькою ОСОБА_6. Допомагала їм у всьому, лікувала.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 одружилися в 1956 році, розвелися в 1966 році. Проживаючи одна ОСОБА_6 отримала спірну квартиру в 1975 році. ОСОБА_5 повернувся проживати до неї в 1977 році. Після того вони на двох оформили право власності на квартиру.

На похорон ОСОБА_5 приїжджали його дві дочки, які сказали, що ОСОБА_4 не могла приїхати так як знаходиться на роботі в Італії. Вони на той час знали, що в покійного ОСОБА_5 є у власності квартира, однак не звертались в нотаріальну контору з заявою для прийняття спадщини. Хоронила покійного ОСОБА_5 вона разом з ОСОБА_6, поставила на могилі пам»ятник. При житті ОСОБА_5 говорив, що після їх з дружиною смерті, квартира перейде їй. Тому після його смерті ОСОБА_6 склала на неї заповіт. ОСОБА_6 хоронила теж вона.

Просить постановити рішення, яким відмовити позивачу в позові, так як вона пропустила строк для прийняття спадщини без поважних на те причин.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог та з"ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає , виходячи з наступних підстав.

Згідно ст..1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» , вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно свідоцтва про народження І-ИД № 122447 від 09.09.2010 року, виданого Суходільською сільською радою, Гусятинського району, Тернопільської області батьком ОСОБА_7 являється ОСОБА_5. 06.06.1982 року ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_4 , відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Суходільською сільською радою, густинського району, Тернопільської області.

ОСОБА_5 помер 1.04.2006 року ( свідоцтво про смерть від 3.04.2006 року).

Судом встановлено, що позивач в 2001 році виїхала на роботу за межі України, в Італію. Кожного року літом серпень-вересень місяць вона приїжджала на Україну, де знаходилась протягом місяця, що вбачається з записів у її закордонному паспорті. В 2006 році позивач прибула на Україну 29 серпня , виїхала 28 вересня . Так приїжджала вона на Україну до 2010 року.

Твердження представника позивача, що ОСОБА_4 не могла звернутись з заявою про прийняття спадщини в 2006 році, тому що хворіла з посиланням на довідку Гусятинської ЦКР лікарні за № 13 від 10.09.2010 року спростовується тієюж довідкою , де вказано, що ОСОБА_4 знаходилась на амбулаторному лікуванні у невропатолога і була оглянута лікарем на дому 30.08.2006 р., 16.09.2006 р. та 28.09.2006р. , тоді як згідно паспортних даних позивач 28.09.2006 року уже перетнула кордон України і не могла бути під наглядом лікаря.

Свідки ОСОБА_8. ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 пояснили, що ОСОБА_4 працює за межами України з 2001 року. Додому приїжджає кожного року в літній період терміном на один місяць. В 2006 році вона знаходилась вдома з кінця серпня до кінця вересня місяця. Однак не змогла звернутись до нотаріуса про прийняття спадщини, тому що тяжко захворіла, не могла ходити, лікувалась амбулаторно вдома.

Суд вважає пояснення вищенаведених свідків надуманими, що позивач була хворою, прикутою до ліжка, тому що вона 28.09.2006 року виїхала з України на роботу в Італію, де доглядає перестарілих людей.

Крім того в судовому засіданні представник позивача пояснив що на час прийняття спадщини позивач вважала за непотрібне звертатись з заявою про прийняття спадщини з етичних міркувань.

Починаючи з квітня 2006 року по жовтень 2006 року позивач не предоставила суду даних про те, що не могла звернутись з заявою про прийняття спадщини, а саме поважних причин, пов»язаних з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивачем також пропущена загальна позовна давність, яка згідно ст..257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

27.07.2009 року померла ОСОБА_6, яка заповіла майно ОСОБА_2, остання звернулась з заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини 7.10.2009 року.

Таким чином, дослідивши всі зібрані по справі докази , суд не встановив поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.

Тому позов до задоволення не підлягає.

На підставі ст.. 1272 ЦК України, керуючись ст..ст. 209,213,214,215, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Безбородько В.А.