АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2а-754/10Головуючий у 1-й інстанції Ромазан
Провадження № 22ц-1162/10 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Гурзель І. В., Дикун С. І.,

при секретарі - Стопник О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління ПФУ в м. Тернополі на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ в м. Тернополі про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії за 2009 рік, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що він є дитиною війни та відповідно до вимог ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідач в 2009 році виплачував не у повному обсязі вказане підвищення та відмовляється здійснити перерахування пенсії та виплатити йому зазначене підвищеня до пенсії за 2009 рік.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 10 березня 2010 року позов ОСОБА_1 до управління ПФУ в м. Тернополі про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги до пенсії за 2009 рік задоволено.

Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі щодо невиплати позивачу підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, передбачений ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за 2009 рік.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі нарахувати і виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої ст.б Закону України "Про соціальний захист дітей війни" за період з 1 січня по 31 грудня 2009 року включно з врахуванням Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі 1318,20 грн.

В апеляційній скарзі управління ПФУ просить постанову суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що надання допомоги дітям війни фінансується з державного бюджету, Пенсійний фонд виплачував таке підвищення до пенсії у тих розмірах, які були профінансовані, тому підстав для виплати позивачу більших сум немає. Діючим законодавством не визначена розрахункова величина, з якої можна було б розраховувати дані надбавки дітям війни відповідно до вимог ст. 6 Закону "Про соціальний захист дітей війни", оскільки наведене у ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначення мінімального розміру пенсії за віком застосовується виключно до розмірів пенсій, призначених за цим Законом. Крім того, Законом України "Про соціальний захист дітей війни" передбачено проведення фінансування таких виплат за рахунок коштів Державного бюджету України, а не з бюджету Пенсійного фонду України, в якому не передбачені розміри зазначених видатків. Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем було порушено права позивача на перерахунок та виплату підвищеної пенсії відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у розмірі ЗО % мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня по 31 грудня 2009 року, які підлягають захисту шляхом зобов'язання відповідача провести позивачу відповідні нарахування та виплату пенсії.

З таким висновком слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону, грунтується на матеріалах справи.

Як встановлено судом, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером за віком, отримує пенсію та має статус дитини війни.

У 2009 році підвищення до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком виплачувалось в розмірі 49,80 грн.

Згідно з вимогами ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно пп.2 п. 41 розділу II Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та * про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року положення ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" було викладено в іншій редакції, однак рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року ці зміни визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.З Закону України "Про соціальний захист дітей війни" державні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України . органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд прийшов до правильного висновку, що позивачу з 1 січня по 31 _ грудня 2009 року повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей в війни відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Ненарахування та невиплата відповідачем передбаченої законом підвищеної пенсії є протиправними.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про відсутність визначення у законодавстві поняття мінімальна пенсія за віком, як розрахункової величини для підвищення пенсії, згідно із вимогами ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Відповідно до чинного законодавства розмір мінімальної пенсії за віком визначається за правилами ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і норми закону щодо заборони застосування даного розміру для розрахунку інших, пов'язаних з нею, пенсій чи доплат, відсутні. Зважаючи на наведене, вищезазначені доводи апелянта є безпідставними.

З урахуванням того, що законодавством України не надано повноважень Кабінету Міністрів України щодо встановлення розміру мінімальної пенсії за віком або встановлення в абсолютних цифрах розмірів соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної пенсії за віком або розміру мінімальної заробітної плати, посилання відповідача на застосування ним Постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян", згідно якої дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення проводиться у розмірі 49,80 грн., судова колегія не приймає до уваги, виходячи з пріоритету законів над підзаконними актами, якими звужено зміст та обсяг прав громадян, яким надано статус дитина війни, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 8 ЦПК України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України,.закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта щодо відсутності бюджетного фінансування на виплату передбаченого Законом України "Про соціальний захист дітей війни" підвищення до пенсії, оскільки відсутність такого фінансування не може бути підставою невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього зобов'язань та не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005 року).

Необгрунтованими є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Чортківському районі Тернопільської області відхилити.

Постанову Чортківського районного суду від 10 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2