справа №2-47/10
РІШЕННЯ

іменем України

02 лютого 2010 року смт. Куликівка

Куликівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді - Білого М.М. при секретарі - Бережанській С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, прож. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2;

до відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.н. НОМЕР_1, прож. за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, вул. вул. 8-го Березня, 55-а/8, або смт. Куликівка, вул. Вокзальна, 80;

третя особа - Куликівська державна нотаріальна контора, юр. адреса: 16300, Чернігівська обл., смт. Куликівка, вул. Коцюбинського, 27;

про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 23.12.2009 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати недійсним договір дарування квартири № 8 в житловому будинку № 55-а, що розташований по вулиці 8-го Березня в смт. Куликівка Чернігівської області, укладений між нею та відповідачем 15 травня 2008 року, який посвідчений державним нотаріусом Куликівського державної нотаріальної контори.

28.01.2010 року, подавши доповнену та уточнену позовну заяву, позивачка, крім вказаного, також просить визнати за нею право власності на вищевказану квартиру та поновити строк для звернення до суду з позовом про розірвання договору дарування.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка в письмовому позові, а її представники в судовому засіданні вказали, що 15 травня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір дарування квартири №-8, що розташована за адресою: смт. Куликівка Чернігівської області вулиця 8-го Березня, будинок №-55-А. Даний договір був посвідчений нотаріусом Куликівської державної нотаріальної контори. Вартість квартири становить 1846 гривень.

Його укладення було викликано тим, що позивачка є непрацездатною особою за віком і станом здоров'я, потребує стороннього догляду і матеріальної допомоги. Дочка позивачки ОСОБА_3 мешкає в Білорусії і не може опікуватись за нею, а друга дочка - ОСОБА_4, яка проживає в смт. Куликівка, має свою сім'ю та свої проблеми, а тому вони вирішили, що син останньої доньки ОСОБА_2, і буде опікуватись за нею, а позивачка за це подарує свою квартиру.

Відповідач же, в свою чергу, як пояснила вона далі, обіцяв довічно доглядати за позивачем, при умові, що вона і надалі буде проживати у цій квартирі, за пенсію позивачки буде забезпечувати її продуктами харчування та необідними ліками, займатись домашнім господарством. У разі виконання цих зобов'язань онук за життя позивача набуде права користування і володіння її житлом, а після смерті може розпоряджатися ним на власний розсуд. За цих умов вона і погодилась підписали договір дарування, текст якого не читала, вважаючи, що у договорі передбачено права і обов'язки сторін, про які вони домовились з відповідачем.

Однак, як виявилось, що договір має інший зміст і не передбачає ніяких зобов'язань з боку обдаровуваного щодо утримання позивача, а лише позбавляє її права власності на квартиру.

Після оформлення договору відповідач змінив ставлення до позивачки. Повністю ігнорує їхні домовленості: не забезпечує продуктами харчування, необхідними ліками, а тому їй приходиться просити про це сусідів. Останнім часом ставлення до неї стало ще гіршим, тому, що онук став грубо поводитись з нею, кричить на неї, приводить додому компанії, порушуючи тим самим її спокій, а на її зауваження реагує нервово. Дійшло навіть до того, що в грудні місяці 2009 року він разом з дочкою позивача ОСОБА_4 прийшли до неї додому зі сваркою, в ході якої дочка кричала на неї, а потім штовхнула її, від чого та впала та вдарилась спиною об секції опалювальної системи, а та, не подавши їй навіть руки, і не вибачившись, висловлювалась в її адресу грубо з побажаннями смерті. У зв'язку з тим, що онук, якому вона подарувала квартиру ніякої допомоги не надає, а своєю поведінкою ускладнює її життя, стан здоров'я позивачки значно погіршився.

При укладанні договору дарування своєї квартири позивачка мала на увазі договір довічного утримання, але у зв'язку з тим, що вона не обізнана в цивільному законодавстві, не розуміла значення і суті статтей, які записані в умовах договору, вона уклала договір внаслідок помилки щодо наслідків цього договору.

Для вимог про розірвання договору дарування законом встановлена спеціальна позовна давність в один рік, позивачка пропустила вказаний строк, але пропустила його з поважної причини, оскільки вона стара, немічна людина, самостійно без сторонньої допомоги не може себе обслуговувати, а також неосвічена і зовсім не обізнана в цивільному законодавстві. Вона зверталася до доньки, яка проживає в місті Гомелі та просила її допомогти вирішити питання розірвання договору, але та вмовляла її змиритися з таким відношенням до неї ОСОБА_2, а коли приїжджала то тільки на вихідні дні, оскільки працює. А тому, за вказаних обставин строк для звернення до суду представники позивача просять поновити та задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що питання про дарування квартири виникло в 2004 році, коли на проводах його на військову службу позивачка в присутності всіх проводжаючих пообіцяла подарити йому свою квартиру коли він повернеться зі служби. Ніяких умов при складанні договору дарування з боку позивача не ставились. Він розумів значення цього кроку з боку його рідної баби, а тому допомагав їй у всьому, як тільки йому позволяв час і можливості. Він ремонтував квартиру, встановив автономне газове опалення, надавав матеріальну допомогу, виконував різні доручення. Крім того в його відсутність бабусі допомагали його батьки: надавали продукти харчування, допомагали по господарству, виконували окремі її прохання. Бабусю він завжди поважав, ніколи її не ображав, підтримував з нею нормальні відносини, від прохання про надання їй чергової допомоги не ухилявся.

Представник третьої особи - Куликівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, але на адресу суду від нотаріуса надійшов лист, в якому він просить справу розглянути без представника нотконтори, у зв'язку з великим навантажанням в роботі та повідомляє, що 15.05.2008 року при посвідченні договору дарування квартири № 8, що знаходиться в смт. Куликівка Чернігівської області по вулиці 8-го Березня, будинок № 55-А, за реєстровим № 1825, вимоги чинного законодавства щодо змісту і правових наслідків правочину, що укладається, зокрема, під впливом помилки, ст. 229 Цивільного кодексу України, та інші: обману, насильства, тяжкої обставини, а також наслідки фіктивного правочину, удаваного правочину та умови розірвання договору дарування сторонам були роз'яснені.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6С . пояснили, що на прохання позивача надавали їй допомогу в побутових питаннях: ходили в аптеку за ліками, в магазин за продуктами харчування. Пояснили далі, що відповідача-її внука не бачили, зі слів позивача знають, що вона внуку подарувала квартиру.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що на прохання позивача допомагав їй красити, встановлював антену і телевізор. Він також бачив як до позивача приходили дочки.

Допитані свідками ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що перші двоє допомагали позивачу у всьому: давали продукти харчування, допомагали в питаннях побуту, відповідач ремонтував їй квартиру. Перші двоє також пояснили, що позивач сама вирішила подарувати квартиру відповідачу і ніхто її на це не підбивав, ніяких умов при складанні договору дарування сторони не ставили, так як квартира дарувалась рідному внуку.

ОСОБА_10 пояснив, що неодноразово возив позивача до нотаріуса по питанню дарування квартири внуку, так як до нотаріуса було складно попасти. Позивач йому говорила, що хотіла зробити як краще і що не домовлялась з внуком, щоб він її докормить, або буде їй допомагати.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає по наступним підставам.

Судом визнано, що 15 травня 2008 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір дарування квартири №-8, що зкаходиться в смт. Куликівка Чернігівської області по вулиці 8-го Березня в будинку №-55-А, який був посвідчений нотаріусом Куликівської державної нотаріальної контори.

Статтею 229 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижуть її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як видно з повідомлення Куликівського державного нотаріуса, що 15.05.2008 року під час укладення і посвідчення договору дарування квартири № 8, що знаходиться в смт. Куликівка Чернігівської області по вулиці 8-го Березня, будинок № 55-А, за реєстровим № 1825, вимоги чинного законодавства щодо змісту і правових наслідків правочину, що укладається, зокрема, під впливом помилки, ст. 229 Цивільного кодексу України, та інші: обману, насильства, тяжкої обставини, а також наслідки фіктивного правочину, удаваного правочину та умови розірвання договору дарування сторонам були роз'яснені.

В судовому засіданні позивач не надала суду переконливих доказів, які б підтверджували її позовні вимоги і ставили під сумнів законність укладення

договору дарування квартири. Позивач відповідно до своєї волі, розуміючи сутність своїх дій без будь яких умов одарила свого внука.

При таких обставинах суд не вбачає підстав для задоволення позову. Посилання позивача і її представників на обставини, які вони вважають переконливими для визнання договору дарування недійсним у звязку з порушенням закону, який регулює порядок визнання недійсними правочини є надумані і не відповідають обставинам встановленим в судовому засіданні

Вказані висновки суду підтверджується доказами, які надав суду відповідач і які досліджені в судовому засіданні.

Що стосується клопотання позивача про поновлення пропущеного строку для розгляду даного позову, то таке клопотання відноситься до позовів про розірвання договору дарування , а не визнання договору дарування не дійсним, для розгляду якого застосовується загальний строк позовної давності.

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 205, 209, 213-215, 229, 316, 321 ЦК України, а також ст.ст. 15, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Куликівського районного суду М.М. Білий