Лисичанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Калитки О.М.,

при секретарі судового засідання Карловій А.Б.,

за участю прокурора Ковальова Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

Позивачі звернулися до Лисичанського міського суду з позовом посилаючись на те, що 29 серпня 2008 року ОСОБА_2 покусала собака належна відповідачу ОСОБА_3, яка порушила Правила тримання собак. У наслідок цього позивачу ОСОБА_2 була заподіяна травма у вигляді вкушеної рани носу з дефектом правого крила. З цією травмою вона знаходилася на стаціонарному лікуванні у м. Луганську з 29.08.08. по15.09.08р. Для поїздок до Луганську ОСОБА_1 витратила 656,75 грн. (транспортні послуги), а також 03 вересня 2008 року брала ссуду на підприємстві в розмірі 3000 грн. у зв'язку з скрутним матеріальним становищем і необхідністю лікуванням ОСОБА_2 ОСОБА_1 просить стягнути вказані витрати, завдану моральну шкоду, яка виразилася у знівеченні обличчя позивача ОСОБА_2С, хвилюванні за її зовнішність та моральні страждання ОСОБА_2 через зміни своєї зовнішності і реагування на ці зміни родичами та друзями. Цю шкоду вони оцінили в 30 000 грн. кожний, яку просили стягнути з відповідача на свою користь.

У судовому засіданні позивачі свої позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві.

Відповідачі позов не визнали та пояснили суду, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 товаришували, неодноразово ходили на прогулянки із спірною собакою. Те, що собака була на повідку і без намордника вони визнають і не заперечують, за що сплатили адміністративний штраф у розмірі 85грн., оскільки ОСОБА_3 є неповнолітньою особою і матеріали про адміністративне правопорушення були складені на ОСОБА_4 ОСОБА_2 спровокувала собаку погладивши її, хоча відповідач ОСОБА_3 попереджала про це. ОСОБА_4 надавала ОСОБА_1 матеріальну допомогу в розмірі 300 грн. Підтверджень тому, що постраждала потребує пластичної операції, або має інші тяжкі наслідки, лікарі не надають. Оздоровчий лист до дитячого санаторію для постраждалої, позивач взяла на власний розсуд, безкоштовно і курс лікування не має ніякого відношення до травми носа. До лікаря психіатра зі скаргою на порушення сну і страху перед собаками, позивачі звернулися лише через дев'ять місяців після укусу. Це вказує на те, що постраждала не потребувала цієї допомоги, те, що ОСОБА_1 взяла ссуду і те, що ссуда була використана на лікування постраждалої, не підтверджено відповідними документами. Матеріальні претензії не визнають, оскільки вони є необґрунтованими, позбавлені всяких доказів і документально не підтверджені. Моральну шкоду в розмірі 30000грн. кожній не визнають, так як вважають її необґрунтованою та значно завищеною.

Прокурор у судовому засіданні позов підтримав.

У судовому засіданні досліджені наступні докази: чеки про сплату за паливо; свідоцтва про народження; паспорт собаки; витяг з історії хвороби; постанова судді Лисичанського міського суду від 15.10.08.; санаторно-курортна книжка; фіскальні чеки; витяг з медичної картки; фотографії; договір безвідсоткової позики, довідка поліклініки №1 міської дитячої лікарні, довідки Лисичанської обласної психіатричної лікарні, довідка обласної клінічної лікарні від 29.07.2009р. №01-17/198, копія посвідчення №60 на імя ОСОБА_3, копія диплома №004, копія диплома від 16.08.2008р., копія путівки № 404033, копія довідки про тимчасову непрацездатність ОСОБА_2С, довідка міської дитячої лікарні від 17.02.2010р., висновок експерта №218 від 26.02.2010р., матеріали справи про адміністративне правопорушення №3-14536/08.

Свідок ОСОБА_6 показала, що вона спілкувалася з ОСОБА_2, яка після події 29 серпня 2008 року змінилася, стала роздратованою, при нагадуванні на спірну подію починала плакати, переживала за свою зовнішність, стала замкнутою.

Свідок ОСОБА_7 показала, що вона є подругою ОСОБА_2, яка після укусу її собакою ОСОБА_3 сильно комплексує, соромиться і сильно переживає за свою зовнішність.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2008 року відповідач ОСОБА_3 порушила Правила утримання належної їй собаки бійцівської породи «стаффордширський терєр» на прізвисько «Корі», яка вигулювався без намордника, що привело до спричинення тілесних ушкоджень позивачу - ОСОБА_2 у вигляді укушеної рани носа з дефектом правого крила, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасних розлад здоровя. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 вона перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні м. Луганська з 29.08.08. по15.09.08р., була заподіяна моральна шкода.

Згідно із ст.60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.ст.23, 1167,1187 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо членів її сімї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірною бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, якщо шкоди завдано ушкодженням здоровя дії джерела підвищеної небезпеки. Шкода відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності... тощо) володіє... іншим обєктом, ... утримання якого створює підвищену небезпеку. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з утриманням собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із п. п.3 «в», 4 Правила тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених міністерством житлово-комунального господарства УРСР, міністерства охорони здоров'я УРСР, міністерства сільського господарства УРСР 17 червня 1980 року дозволяється тримання собак у населених пунктах - у вільному вигулі на ізольованій, добре обгородженій території (в ізольованому приміщенні), на привязі або без неї; без повідків і намордників дозволяється тримати: собак при отарах і гуртах тварин, при оперативному використанні спеціальними організаціями, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на учбово - дресирувальних площадках.

Згідно п.13.6 Правил благоустрою територій, забезпечення чистоти та порядку, дотримання тиші у громадських місцях і жилих зонах у м. Лисичанську, Новодружеську, Привіллі, затверджених рішенням Лисичанської міської ради №99 від 07.02.02., забороняється вигул собак без намордників.

Таким чином, у звязку з порушенням Правил утримання собаки відповідачем ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_2 заподіяна моральна шкода, оскільки вона отримала негативні емоції, фізичну біль і страждання, перебувала в лікарні на стаціонарному лікуванні, була позбавлена можливості спілкуватися з друзями, вести звичайний для неї спосіб життя, що у сукупності вплинуло на реалізацію її намірів, бажань та стосунків, вона є неповнолітньою дівчиною, переживала за свою зовнішність і майбутнє, соромилася свого зовнішнього вигляду, вимушена була обмежити спілкування з друзями і навіть з рідними. Заподіяну моральну шкоду відповідачем ОСОБА_3 ОСОБА_2С, суд визначає в сумі 15000грн., виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, і підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2С, згідно ст. 1167, 1179 ЦК України.

Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про те, що ОСОБА_2 спровокувала собаку погладивши її, оскільки в судовому засіданні було встановлено що сторони у справи, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 товаришували, неодноразово гуляли разом із спірною собакою, а ОСОБА_3 порушила Правила утримання належної їй собаки бійцівської породи «стаффордширський терєр» на прізвисько «Корі» вигулюючи її без намордника внаслідок чого сталася спірна подія.

Суд відмовляє ОСОБА_1 у відшкодуванні матеріальної шкоди, оскільки нею суду не надано підтвердження витрат отриманих у якості позики 3000 гри. на проведення операції позивачу ОСОБА_2 Також недостатньо і фіскальних чеків, бо з них вбачається придбання палива на суму 656,75 грн. позивачем ОСОБА_1, обґрунтування доцільності понесених витрат тощо. Щодо відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цих вимог, оскільки позивач не зазначила у чому саме полягають її душевні страждання, які вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідачів щодо членів її сімї.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» затверджено граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом справ. Так, граничний розмір витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення у цивільній справі у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Позивачами не надано розрахунку розміру компенсації витрат, повязаних з розглядом справи, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідачів судових витрат по сплаті витрат на правову допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.23, 1167,1179,1187 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 61,88, 212-215,218 ЦПК України, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 (пятнадцять тисяч) грн., а у разі відсутності у неповнолітньої ОСОБА_3 майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, з її батьків ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 7500грн. з кожного.

ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання такої заяви.

Суддя: