Справа №2-2303/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2010 р.

м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Якиміва Р.В.

секретаря - Заткальницької Н.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ЗАТ „Лукор про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем по справі він перебував у трудових стосунках, працював слюсарем контрольно-вимірювальних приладів і автоматики 6 розряду. На цій роботі працював з 1978 року: спочатку в КХМ, потім ВО «Хлорвініл», тепер - управління автоматизації ЗАТ «Лукор».

20.09.2010 року його було звільнено з роботи згідно розпорядження № 338-п в зв'язку з скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України.

Звільнення з роботи вважає незаконним з наступних підстав:

26.01.2009року провідний інженер ЗАТ «Лукор» ОСОБА_4 запропонувала заповнити бланк заяви на перевід в ТОВ «Карпатнафтохім» та підписати незаповнений бланк заяви. Щоб з'ясувати чому вимагають підписувати чистий бланк заяви, він звернувся до головного приладника ОСОБА_5, який пояснив, що це потрібно для власника ЗАТ «Лукор». Тобто, щоб коли прийде вказівка з Москви про скорочення штату і чисельності працівників, у керівництва не було проблем зі звільненням. Він не погодився підписувати чистий бланк заяви, оскільки знав, що таким чином, керівництво отримало б можливість самостійно знизити розряд на 3-4 одиниці і при першій необхідності скоротити як малокваліфікованого працівника, а також суттєво зменшити заробітну плату.

Так як він відмовився від запропонованої схеми, то в нього з того часу виникла конфліктна ситуація з адміністрацією ЗАТ «Лукор».

28.01.2009року у профком енергетичної служби ЗАТ «Лукор» поступила службова записка адміністрації ЗАТ «Лукор» про дачу згоди на його звільнення згідно ст. 40 п.1 КЗпП України, тобто за скороченням штату працівників. Однак, рішення профкому протокол №44 від 12.02.2009року було відмовлено в дачі згоди на його звільнення. Після того, 20.02.2009року була нова службова записка адміністрації ЗАТ «Лукор» про дачу згоди на його звільнення згідно ст. 40 п. 1 КЗпП України, тобто за скороченням штату працівників. Рішенням профкому від 3.03.2009року було повторно відмовлено в дачі згоди на його звільнення та зазначено, що попереднє рішення профкому від 12.02.2009року є законним та обґрунтованим. Після цього був ще ряд службових записок адміністрації ЗАТ «Лукор» про дачу згоди на його звільнення в профком енергетичної служби ЗАТ «Лукор», однак профком реагував на них відмовою (відмови від 29.04.2009року; 3.06.2009року; 26.10.2009року).

9.03.2010 року адміністрація ЗАТ «Лукор» видала розпорядження №67. В даному розпорядженні йшла мова про те, що наказом № 412-а від 28.10.2008року було ліквідовано управління автоматизації ЗАТ «Лукор» і що потрібно вирішити питання про його працевлаштування або звільнення.

1.07.2010 року адміністрація ЗАТ «Лукор» видала розпорядження стосовно визначення його постійного місця перебування.

20.09.2010 року його звільнено з роботи за скороченням чисельності. Звільнення проведено незаконно з грубим порушенням норм трудового законодавства.

По-перше, наказу про його майбутнє вивільнення в зв'язку зі скороченням чисельності чи штату працівників не було. Посилання на наказ № 423 від 3.11.2008року, яким було ліквідовано підрозділ ЗАТ «Лукор» управління автоматизації не стосується працівників, а є сугубо виробничим наказом, в якому не має жодного слова про скорочення штату чи чисельності працівників. Тобто відповідач провівши ліквідацію управління автоматизації та залишивши його на робочому місці слюсаря КВПіА, не видавши нового наказу про його майбутнє вивільнення, не мав права проводити його звільнення без попереднього наказу про майбутнє вивільнення.

Більше того, з цих підстав профком відмовляв на службові записки адміністрації про дачу згоди на його звільнення.

По-друге, попередження про його скорочення - вивільнення проведено згідно наказу № 423 від 3.11.2008року лише 15.07.2010року без ознайомлення його з самим наказом, який він отримав (був наданий суду представником відповідача) лише в судовому засіданні за його позовом про стягнення недоотриманої заробітної плати та моральної шкоди 6.09.2010року.

Після попередження про звільнення відповідачем пропонувалася йому робота лише на посади, яких фактично не було в штаті, або не за його спеціальністю, рівнем кваліфікації (значно нижчим розрядом) і менш оплачувана. Вважає, що йому умисно пропонувалися менш кваліфіковані по нижчому розряду) роботи, які є менш оплачуваними, з метою його відмови від них і звільнення його в подальшому з роботи як неугодного адміністрації.

По-третє, основна незаконність його звільнення полягає в тому, що відповідач, вже звертався в профком з приводу дачі згоди на його звільнення на підставі наказів №412а та №423 від 3.11.2008року в лютому-червні 2009року і тоді отримав відмову (протокол №44). Тобто з даного приводу профкомом було вже прийнято рішення в 2009році, а саме: не дати згоди на його звільнення у зв'язку з скороченням штату працівників згідно ст.40 п.1 КЗпП України на підставі наказів №412а та №423. А тому звернення відповідача до профкому щодо дачі згоди на його звільнення з тих же мотивів і підстав є незаконним, як і є незаконним нове рішення профкому про дачу згоди на його звільнення від 16.09.2010року (протокол №66), оскільки це питання вже було вирішено раніше (протокол №44) і ситуація на протязі цього часу не змінилася.

Крім того, у відповідності до ст. 40 п. 1 КЗпП України за ініціативою власника або уповноваженого ним органу можливе розірвання трудового договору з працівником лише за умови змін в організації виробництва і праці. Під зміною в організації виробництва і праці мається на увазі ліквідація, реорганізація чи перепрофілювання або скорочення чисельності і штату працівників. Наказ №412а від 28.10.2008року є наказом про затвердження організаційної структури та штатного розкладу на 2009рік, наказ №423 від 3.11.2008року є наказом про впровадження нової організаційної структури управління на 2009рік. Тобто дані накази були наказами по виробництву , а не наказами з кадрових питань і жоден з них не регламентує наступне скорочення штату працівників, в т.ч. і його (такого наказу по кадрам не було взагалі). А отже його скорочення відбулося без відповідного наказу і його звільнення є незаконним ще й з цих підстав.

Вважає, що його звільнення є незаконним, то відповідач повинен оплатити йому період вимушеного прогулу, що на час звернення з позовом до суду складає один місяць.

Згідно довідки відповідача його годинна тарифна ставка складає 9,163 грн. Однак, в дану тарифну ставку не включена надбавка за шкідливі умови праці, що складає 24%, на отримання якої він також має право. В нього 3 дні в тиждень (понеділок, вівторок, середа) робочий день складає 7,25год , а четвер - 5,25 год., решту днів вихідні. Таким чином, за період з 16.06.2010року по 16.07.2010року (за 120,5год) відповідач повинен оплатити йому 1546,9грн.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали та підтвердили наведене в позовній заяві, просять позов задовольнити та стягнути витрати по оплаті правової допомоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наведених у запереченні на позовну заяву (а.с.68), просить суд у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.40 п.1 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем і 20.09.2010 року його було звільнено з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку з скороченням штатів, що стверджується копією трудової книжки (а.с.5).

Згідно розпорядження № 338-п від 20.09.2010 року „Про особовий склад (а.с.5) зазначено що ОСОБА_1 слюсаря з контрольно-вимірювальних приладів та автоматики шостого розряду управління автоматизації звільнити з роботи 20.09.2010 року в звязку з скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України.

Виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку, компенсацію за 46 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 25.03.2009 р. по 20.09.2010 р. та матеріальну допомогу.

Підстава: згода профспілкового комітету (протокол № 67 від 16.09.2010р.).

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільнені робітника чи службовця виплата всіх сум що належить йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Зазначені розрахункові суми підприємством були виплачені про що в судовому засіданні підтвердив позивач.

Відповідно до наказу № 412а від 28.10.2008 р. „Про затвердження організаційної структури та штатного розкладу на 2009 р. ЗАТ „Лукор затвердив нову організаційну структуру та новий штатний розклад (а.с.6).

Наказом № 423 від 03.11.2008 року „Про запровадження нової організаційної структури управлінні на 2009 р. ліквідовано з 01.01.2009 р. структурний підрозділ управління автоматизації (а.с.8-10).

Згідно попередження про вивільнення ОСОБА_1 було запропоновано робочі місця: електромонтер 5 розряду електротехнічного цеху, слюсар-ремонтник 5 розряду (з обслуговування цеху з виробництва хлорвінілу) ремонтно-механічного управління, слюсар-інструментальник 6 розряду ремонтно-механічного управління та свердлувальник 4 розряду ремонтно-механічного управління про що його було попереджено та ознайомлено 15.07.2010 року (а.с.19).

Згідно витягу з протоколу засідання профспілкового комітету енергетичної служби ЗАТ „Лукор № 67 від 16.09.2010 р. зазначено, що рішенням профкому надано згоду на звільнення з роботи слюсаря КВПтаА управління автоматизації ОСОБА_1 за статтею 40 п.1 КЗпП України (а.с.28-30).

Згідно розпорядження № 11/15 від 01.07.2010р. „Стосовно визначення постійного місцезнаходження Слюсару КВПтаА ОСОБА_1 змінено та визначено з 01.07.2010 р. місце постійного перебування в прийомній начальника відділу з підготовки та організації з будівельно-монтажних робіт, корп.064. (а.с.44).

Згідно Записки про звільнення від 03.06.2010 р. ОСОБА_1 дозволено вихід з обєкту ЗАТ „Лукор з 08.00 год. до 13.15 год. в цех НіОПСВ та цех В та К для ознайомлення з умовами праці (а.с.45).

20.07.2010 року ОСОБА_1 звертався з двома заявами до ЗАТ „Лукор в яких вказав, що у звязку з попередженням його про вивільнення то просить надати час для ознайомлення з умовами праці, яка йому запропонована та пошук іншої (а.с. 47,48).

14.09.2010 року ОСОБА_1 звертався з заявою до ЗАТ „Лукор в якій просив надати йому один день на тиждень в середу згідно з колективним договором для пошуку роботи та ознайомлення з вакансіями. (а.с.49).

Згідно направлень виконавчого директора вбачається, що ОСОБА_1 направлявся на співбесіду по працевлаштуванню в різні цехи (а.с.50-58).

Свідок ОСОБА_6 фахівець з кадрової роботи ЗАТ „Лукор суду пояснив, що ОСОБА_1 був повідомлений про вивільнення 15.07.2010 р. в звязку з ліквідацією структурного підрозділу. Після звернення до профкому, профком дав згоду на його звільнення і його було звільнено. ОСОБА_1 пропонувалися ряд посад, однак відповіді він не дав. 16.03.2010 року йому запропонували місце праці, але він відмовився від посади. Також згідно заяв ОСОБА_1 міг покинути робоче місце на цілий день для ознайомлення іншого робочого місця.

Свідок ОСОБА_7 пенсіонер, суду пояснив, що його особисто не повідомляли про скорочення, він не підписував ніяких наказів та не був присутнім при ознайомленні ОСОБА_1 з будь-якими наказами.

Свідок ОСОБА_8 колишній співпрацівник, суду пояснив, що він не був присутнім під час попередження про звільнення ОСОБА_1, чи, якихось інших наказів. Йому відомо зі слів, що ОСОБА_1 приймав посади, однак йому не давали можливість ознайомитися з даними робочими місцями.

Суд заслухавши свідків вважає, що слід прийняти покази свідка ОСОБА_6, оскільки дані свідчення ніким не спростовані. Свідчення свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд не приймає, так як вони не засвідчили будь-які порушення підприємства, щодо звільнення з роботи ОСОБА_1

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач затвердив нову організаційну структуру та новий штатний розклад в звязку з чим ліквідував структурний підрозділ - управління автоматизації де працював позивач. Позивача було повідомлено та попереджено про його звільнення та запропоновано ряд інших посад, однак позивач відмовився від запропонованих посад. Відповідач виконав вимоги ст.49-2 КЗпП України повідомивши під розписку позивача про звільнення. Окрім того профспілковий комітет надав згоду на звільнення позивача з роботи.

Суд дослідивши та оцінивши всі докази по справі вважає, що вимоги чинного законодавства щодо звільнення позивача за ст.40 ч.1 КЗпП України відповідачем були дотримані, позивач звільнений з даної посади із дотриманням вимог закону, а тому в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Оскільки, вимога про поновлення на роботі є безпідставною, то безпідставними є і всі наступні вимоги позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.41 ч.1, 221, 232, 233 КЗпП України, ст.ст.213-215 ЦПК України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ЗАТ „Лукор про поновлення на роботі відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: