Рівненський міський суд Рівненської області
справа 2-5992
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2010 року Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді - Дужича С.П.

при секретарі - Прокопчук Л.М.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому про стягнення недоотриманих сум щорічної допомоги на оздоровлення, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач змінивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення м. Рівне на його користь недоотримані кошти на оздоровлення за 2007- 2009 роки в сумі 7590 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 соціального захисту населення м. Рівне в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що щорічна допомога на оздоровлення, яка передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується в розмірах відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду II групи в розмірі 120 грн. Просить у позові відмовити.

Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорії 1), являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, інвалідом війни 2 групи та перебуває на обліку в ОСОБА_3 соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому і має право на отримання щорічної допомога на оздоровлення, яка передбачена ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Дана обставина не заперечується і відповідачем. Заперечується тільки розмір в якому вона повинна виплачуватися.

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, соціальний захист потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 48 спеціального Закону, щорічна допомога на здоровлення сплачується органами соціального захисту населення за місцем проживання громадянина.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04 березня 2002 року №256, якою затверджений Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, встановлено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Таким чином, відповідач є головним розпорядником коштів місцевого бюджету за рахунок субвенцій з державного бюджету та на нього покладений обов'язок щодо реалізації механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, зокрема, пільг громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Суд вважає необґрунтованим застосування відповідачем при виплаті щорічної допомоги на оздоровлення розміру таких виплат, який встановлений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та з 2005 року - Постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2005 року № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення, зокрема інвалідам II групи - п'ять мінімальних заробітних плат.

Розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Тобто, нормами спеціального закону визначений розмір щорічної допомоги як величина кратна розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на час здійснення виплати.

Всупереч нормам спеціального закону, зазначеними постановами встановлені конкретні розмірі такої допомоги в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над урядовими нормативними актами при вирішенні даного спору підлягають застосуванню норми ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закони України про встановлення розміру мінімальної заробітної плати на 2007, 2008, 2009 роки, а не вказані Постанови Кабінету Міністрів України.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими та підлягають до повного задоволення.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» за №7-93 від 21 січня 1993 року громадяни, віднесені до категорії 1 і 2 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнені від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 60, 88, 213, 215, 218 України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 соціального захисту населення Рівненського міськвиконкому про стягнення недоотриманих сум допомоги на оздоровлення задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 праці та соціального захисту населення м. Рівне на користь ОСОБА_1 недоотримані кошти на оздоровлення в розмірі 7590 (сім тис. п'ятсот дев'яносто) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Рішення також може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, але у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна Скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.П. Дужич