Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Жигановської О.C., Котік Т.С.

за участю секретаря Порохня М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ВАТ комерційний банк Хрещатик про визнання недійсним договору поруки за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Корольовського районного сул м. Житомира від 29 квітня 2010 року, -

встановила:

У січні 2010 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір поруки, укладений 25.09.2008 року між її чоловіком ОСОБА_2 та ВАТ комерційний банк Хрещатик. Відповідно до умов цього договору, чоловік виступив поручителем перед Банком за виконання зобовязань ТОВ Бакалія-Продукт по кредитному договору № 4-ККД08 від

25.09.2008року. Про договір поруки вона дізналася випадково, коли додому надійшов лист Банку з пропозицією сплатити борг. Вважає, що договір поруки укладено з порушенням вимог ст. 65 СК України, оскільки виходить за межі дрібного побутового й фактично стосується грошових коштів і майна, що належать подружжю на праві спільної сумісної власності. Посилаючись на те, що договір поруки порушує її майнові права, а також права неповнолітніх дітей, просила позов задовольнити.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Щодо спільного сумісного майна подружжя має рівні права та обовязки й повинно здійснювати право володіння, користування та розпорядження спільним майном за взаємною згодою.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 1997 року /а.с. 11 /.

25.09.2008 року між ВАТ комерційний банк Хрещатик та ТОВ Бакалія- Продукт укладено кредитний договір № 4-ККД08 на суму 300 000 грн. строком до 24.09.2009 року.

На виконання умов вказаного договору в цей же день між ВАТ комерційний банк Хрещатик та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 4-ККД2 /а.с. 10/. Відповідно умов цього договору, ОСОБА_2 зобовязався відповідати перед Банком за виконання всіх зобовязань, що виникли з вищезазначеного кредитного договору, в тому числі за повернення ТОВ Бакалія-Продукт основної суми боргу, відсотків за користування кредитом, стягнення комісії, пені, неустойки та інших штрафних санкцій.

За договором поруки, відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконано боржником.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання (як правило, грошового), а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при укладанні договору поруки права позивачки не порушені, а тому правильно відмовив у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування судового рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча Судді