№ 2-338/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд у складі:

головуючого: судді Лузана В.В.,

при секретарі: Лаушкіної М.В.,

за участю представника відповідача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2007р. ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом до Маріупольської міськради, у якому просила визнати право власності за нею на самочинне збудоване нерухоме майно, яке розташовано на земельній ділянці та відноситься до ? частини будинку № 49 по вул. Повітрянофлотській у м. Маріуполі.

Рішенням суду від 07.11.2007р. позов був задоволений та позивачка зареєструвала право власності.

01.06.2009р. до суду надійшла заява відповідача про перегляд рішення по нововиявленим обставинам, яка ухвалою суду від 09.12.2009р. була задоволена, рішення суду від 07.11.2007р. скасовано та справа призначена до нового розгляду.

ОСОБА_2 у судове засідання не з*явилась, в письмовій заяві позов не підтримала та просила розглянути справу без її присутності. В поясненні зазначала, що за рішенням Приморського районного суду від 18.04.07р. (далі за текстом рішення № 1) за нею визнано право власності на ? частину будинку № 49, розташованому на земельній ділянці по вул. Повітрянофлотській у м. Маріуполі, на якій її братом ОСОБА_3 було самочинно збудовано тамбур літ. А3-1, сараї літ. Е-2, Ж-1, що було встановлено при реєстрації будинку, у зв*язку з чим на той час вона зверталась до суду та отримала відповідне рішення, після чого продала частину будинку. Однак рішення № 1 було скасовано Верховним Судом України та при новому розгляді в задоволенні її позову відмовлено, що позбавляє її права на теперішній час підтримувати позов.

Представник Маріупольської міськради ОСОБА_1 позов не визнав та заперечував проти його задоволення у зв*язку з тим, що ОСОБА_2 не має права пред*явити позов по справі, оскільки рішення № 1 скасоване та вона не є власником частини будинку. Крім того, у справі відсутні докази того факту, що самочинні будівлі проведені позивачкою, а з тексту позову слідує, що вони збудовані та знаходились в користуванні її брата ОСОБА_3, який помер у 2006р., не оформивши свої права.

Суд, вислухавши доводи представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають. Даний висновок зроблено судом на підставі наступних правових норм:

Згідно положенням ч. 5 ст. 376 ЦК України за вимогою користувача земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на самочинне збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує прав інших осіб.

Судом встановлено той факт, що позивачка на час розгляду справи не є власником частини будинку № 49, оскільки рішення № 1 суду, на підставі якого у неї виникло право власності, скасовано. Будівля, розташована на земельній ділянці, належній Маріупольській міській раді, та ОСОБА_2 права користування нею не має.

З урахуванням встановлених обставин, а також того факту, що позивачка фактично відмовилась від позову, а відповідач, як власник земельної ділянки, заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за позивачкою, суд відмовляє в задоволенні позову.

У зв*язку з тим, що суд відмовляє в позові, судові витрати, понесені позивачкою, у тому числі витрати по сплаті експертизи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. 15, 60, 196, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 376 ЦК України, ст. 119 ЗК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на самочинне збудоване нерухоме майно тамбур літ. А3-1, сараї літ. Е-2, Ж-1, які розташовані на земельній ділянці № 49 по вул. Повітрянофлотській в Приморському районі м. Маріуполя відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, тобто через десять днів; якщо заяву про апеляційне оскарження не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк 20 днів, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Лузан В.В.