Балтський районний суд Одеської області
Справа № 2-750
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року Балтський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді БОДАШКО Л.І.

при секретарі - ТИХОНОВІЙ Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист особистих немайнових прав та відшкодування моральної шкоди

встановив:

30 квітня 2010 року позивач звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 квітня 2010 року за місцезнаходженням м. Балта вул. Гагаріна № 87, при проведенні виконавчих дій по опису спільного майна подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 а присутності її доньки ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6В.„ понятої ОСОБА_7, працівників відділу ДВС Балтського районного управління юстиції ОСОБА_8, ОСОБА_9, адвоката ОСОБА_10, працівників Балтського РВ ГУ МВС України в Одеській області, а також ОСОБА_11, ОСОБА_12, розповсюджувала інформацію про те, що у неї психічне захворювання, внаслідок якого вона не має права працювати в школі, взагалі розмовляти з людьми, що у неї є довідка, на підставі якої вона може вбити людину і не буде відповідати за це. Вона, як вчитель, щорічно проходить медогляд, згідно результатів якого її допускають до роботи, тому всі вищенаведені відомості, розповсюджені відповідачем, не відповідають дійсності, принижують її честь, гідність та ділову репутацію вчителя, який вивчив не один випуск школярів. Розповсюдженням відповідачем цих відомостей порушило її права на повагу до людської гідності, конституційні гарантії невтручання в особисте і сімейне життя, порушило її соціальні звязки, оскільки деякі присутні були її учнями, батьками її колишніх учнів та сусідами, тому вона просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 8000 грн., виходячи з того, що інформація розповсюджувалася дуже голосно, її могли почути сусіди, які відпочивали на вулиці біля будинку, тобто визначити коло осіб, які чули цю інформацію, неможливо, а спростувати її дуже складно, оскільки вона не може доказувати кожному, хто був присутній при виконавчих діях і міг чути те, що казала відповідач, що ця інформація є неправдивою.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і просив суд задовольнити вимоги ОСОБА_13, оскільки неправомірними діями відповідача ОСОБА_13 завдано моральну шкоду, яка складається з втрат немайнового характеру, з душевних страждань, які ОСОБА_13 іспитувала у звязку з приниженням перед , більш ніж 10 присутніми особами при проведенні виконавчих дій, її честі, гідності та ділової репутації.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала і повідомила, що була присутня при виконанні відділом ДВС виконавчих дій і казала про те, що у позивачки є психічне захворювання, про що є медична довідка, однак ця інформація не є неправдивою, оскільки вона особисто бачила таку медичну довідку, тому вважає, що ніяким чином не розповсюджувала неправду інформацію.

Представник відповідача - адвокат ОСОБА_10 також не визнав позов ОСОБА_13 і просив у задоволенні позову відмовити, оскільки відсутні докази того, що ОСОБА_2 розповсюджувала інформацію, яка не відповідає дійсності і таку інформацію ніхто з присутніх не чув, крім доньки позивача і її представника ОСОБА_6

Заслухавши вимоги позивача, її представника, заперечення відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_13 задовольнити частково у звязку з наступним.

Відповідно до ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Разом з тим, відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на Ьрв. і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідністьсть, честь та ділову репутацію, а відповідно до ст. 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

З судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, при проведенні виконавчих дій по опису спільного майна подружжя ОСОБА_3, ОСОБА_4, 23 квітня 2010 року за місцезнаходженням м. Балта Гагаріна № 87, в присутності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, працівників відділу ДВС Балтського районного управління юстиції ОСОБА_8, ОСОБА_9, адвоката ОСОБА_10, працівників Балтського РВ ГУ МВС України в Одеській області, а також ОСОБА_11, ОСОБА_12. розповсюджувала інформацію про те, що у ОСОБА_13 психічне захворювання, внаслідок якого вона не має права працювати в школі, взагалі розмовляти з людьми, що у неї є довідка, на підставі якої вона може вбити людину і не буде відповідати за це.

ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що говорила про стан здоровя ОСОБА_13, що у тої є психічне захворювання, про що вона бачила медичну довідку.

Виходячи з інформації ОСОБА_2, ОСОБА_13 має психічне захворювання, яке не дає їй права працювати в школі вчителем.

Однак, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_13 згідно наказу Містерства охорони здоровя та

розпорядження Балтської райдержадміністрації, щорічно проходить медичний огляд, в тому числі і обстеження психоневролога і в медичній книжці має відповідні записи про стан та остаточний висновок про допуск до роботи у навчальному закладі, в матеріалах справи є лист № 82 від 05.08.2010 року директора ї загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 гімназії.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили суду про те, що ОСОБА_2 розповсюджувала вищевказану інформацію, свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9 показали суду, що не чули такої інформації, оскільки знаходилися не рядом з ОСОБА_11

У звязку з цим суд робить висновок про те, що висловлювання ОСОБА_2 є поширенням недостовірної інформацією, яка не відповідає дійсності, а тому принижує честь, гідність і ділову репутацію ОСОБА_5 як учителя, а поширення такої інформації, тобто доведення її до відома особі у будь-який спосіб дає право на відшкодування моральної відповідності до ст. 280 ЦК України.

При цьому суд вважає, що розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_13 в8000 грн. є перевищеним і підлягає зменшенню на суму 3000 грн., оскільки втрати немайнового характеру, що настали у звязку з приниженням її ділової репутації є саме на таку суму.

Відносно стягнення з відповідача судових витрат на державне мито в 800 грн. і на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 , а всього на суму 920 грн. підлягають частковому задоволенню, з ОСОБА_2 стягується 3000 грн. моральної шкоди, а відтак державного мита повинен складати 150 грн. і затрати ІТЗ в сумі 120 грн., повинно бути стягнуто 220 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 34,56,68 Конституції ст.ст. 16,23, 280, 297, 299, 1167ЦК України, Постановою Верховного аїни № 1 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист ності і ділової репутації громадян та організацій» від 27.02.2009р., № 4 нову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) змінами, внесеними згідно Постанов Пленуму ВСУ № 5 від 25.05.2001 ід 27.02.2009 р., ст.ст. 15,30,62, 202, 203 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнутити з ОСОБА_2 моральну шкоду на користь ОСОБА_13 в сумі три тисячі гривен, а також стягнути з неї на користь держави державне мито в сумі 150 грн. і затрати на ІТЗ в сумі 120 грн., в іншій частині позову ОСОБА_13 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції в 10-ти денний строк з дня винесення рішення.

СУДДЯ (підпис)