РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2010 року Справа №2-319/10

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сергійка В.В.,

при секретарі Тишкевич К.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Черняхові справу за позовом ОСОБА_1 до дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» Черняхівський комбінат хлібопродуктів про визнання формулювання причини звільнення неправильним та зобов'язання змінити формулювання звільнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій вказував, що він був прийнятий на роботу до ДП ДАК «Хліб України» Черняхівського КХП 26 жовтня 2009 року начальником охорони та інспектором пожежної профілактики. 18 березня 2010 року позивач звернувся із заявою про звільнення його з роботи за власним бажанням. З 29 квітня 2010 року по 02 квітня 2010 року позивач перебував на лікарняному. По закінченні строку попередження про звільнення позивач не вийшов на роботу, чим підтвердив своє бажання розірвати трудовий договір. Разом з тим, наказом від 06 квітня 2010 року його було звільнено з роботи за прогул. Вважає, таке звільнення є незаконним, та просить визнати формулювання причини звільнення неправильним, а наказ про його звільнення такими що підлягає скасуванню та зобов'язати відповідача змінити формулювання звільнення, зазначивши в наказі про його звільнення за власним бажанням.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав наведених в позовній заяві, пояснив, що

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову

заперечила та пояснила, що позивачем було подано заяву про звільнення за власним бажанням,

однак під час двотижневого строку про попередження про звільнення він перебував на

лікарняному, строк дії якого припав на вихідний день - 03 квітня 2010 року , 05 квітня 2010

року був неробочий день, в зв'язку з тим, що 04 квітня 2010 року - був святковий день, а тому

днем звільнення позивача є 06 квітня 2010 року. В цей день він повинен був бути повний

робочий день на роботі, отримати розрахункові. Позивач в цей день був на роботі відсутній,

про що був складений акт, а тому його звільнення здійснено у відповідності із чинним

законодавством, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку із прогулом.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона працює у відділі кадрів, ствердила, що вранці 06 квітня 2010-року позивач прийшов у відділ кадрів, запитав її, чи був виданий наказ про його звільнення. На що вона відповіла, що його заяву про звільнення керівником не підписано. Зазначила, що позивач повинен був бути на роботі повний робочий день, оскільки це був день звільнення, в який він повинен був пройти обхідний, та отримати розрахунок.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердив, що він був призначений

тимчасово виконуючим обов'язки начальника охорони з 01 квітня 2010 року. 06 квітня 2010 за

розпорядженням керівника шукав його та не знайшов, як до 12 години дня, так і після обіду.

Також вказав, що не знає за чиєю вказівкою він приймав участь у складенні акту про невихід

ОСОБА_5 на роботу 06 липня 2010 року. Ствердив, що 07 квітня 2010 року ОСОБА_1 був на підприємстві, де вони склали акт-прийомки-передачі майна.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що не пам'ятає точно, якого числа він брав участь у складенні акту про невихід ОСОБА_1 на роботу, пам'ятає лише, що він в той день звільнився зі зміни.

В судовому засіданні досліджені також наступні докази:

копія акту від 13 квітня 2010 року;

копія акту від 06.04.2010 року;

копія листка непрацездатності АБН № 019676;

копія наказу № 33 від 31 травня 2010 року;

копія заяви ОСОБА_1 про його прохання про звільнення;

копія наказу № 9-К п.2 від 26 січня 2010 року;

копія наказу № 209-К від 26 жовтня 2009 року;

копія наказу № 29-К від 07 квітня 2010 року;

копія повідомлення ОСОБА_1 з поштовим повідомленням про вручення; копія наказу № 28-К від 01 квітня 2010 року; копія розпорядження № 3 від 01 квітня 2010 року.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідків в судовому засіданні, суд позов задовольняє частково з наступних підстав: В судовому засіданні встановлені наступні обставини:

У відповідності до наказом № 209-К від 26 жовтня 2009 року ОСОБА_1 був призначений виконуючим обов'язки начальника охорони та на 0,5 ставки посадового окладу інструктора з проти пожежної профілактики у порядку суміщення професій(а.с.18). Наказом № 9-К п.2 від 26 січня 2010 року ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника охорони з 26 січня 2010 року(а.с.17).

18 березня 2010 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення за власним; бажанням(а.с.16). При цьому у відповідності до листка непрацездатності, позивач ОСОБА_1 повинен був стати до роботи 03 червня 2010 року(а.с. 14).

Суд визнає загальновідомим той факт, що 03, 04, 05 квітня 2010 року були-відповідно вихідним, святковим та неробочим днями.

Факт того, що на ОСОБА_1 був складений акт про його невихід на роботу 06 квітня 2010 року стверджується актом від 06 квітня 2010 року(а.с. 13).

Відповідно до наказу № 29-К від 07 квітня 2010 року ОСОБА_1 було звільнено з посаді начальника охорони з 07 квітня 2010 року на підставі п. 4 ст. 40 КЗПП України (а.с. 19)

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення за власним бажанням 17 березня 2010 року, то в силу ст. 38 КЗпП України, останнім робочим днем позивача ; (день його звільнення) є 31 березня 2010 року - день закінчення строку попередження про звільнення: 31 березня 2010 року є робочим днем. В зв'язку з цим, а також оскільки позивач не висловив бажання залишитись на роботі станом на 31 березня 2010 року, то у відповідності із ст. 38 КЗпП України, відповідач повинен був звільнити ОСОБА_1 31 березня 2010 року. У відповідності до п 17. Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» N 9 від 06.11.92 (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 4 ( у0004700-94 ) від 01.04.94, N 18 (у0018700-95 ) від 26.10.95, N 15 ( у0015700-98 ) від 25.05.98), правила про недопустимість звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності, а також у період перебування у відпустці (ч.3 ст.40 КЗпП (322-08 року стосуються як передбачених статтями 40, 41(1) КЗпП, так й інших випадків, коли розірвання трудового договору відповідно до чинного законодавства провадиться з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

А тому, суд критично ставиться до посилань представника відповідача про те, що наказ про звільнення позивача 31 березня 2010 року не міг бути винесений у зв'язку з тим, що відповідач перебував на лікарняному, оскільки заборона звільнення під час непрацездатності передбачена ч.4 ст.40 КЗпП України, тобто з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу, і не поширюється на порядок звільнення передбачений ст. 38 КЗпП України, тобто з ініціативи працівника.

Суд також не приймає до уваги покази свідків, оскільки на їх підставі не можна встановити обставини, що мають значення для вирішення справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати формулювання

причини звільнення ОСОБА_1 неправильним та зобов'язати відповідача змінити формулювання звільнення, зазначивши в наказі причини звільнення ОСОБА_1 з займаної посади начальника охорони за ст. 38 КЗпП України.

Суд відмовляє у задоволенні вимог позивача в частині вимог про скасування наказу про звільнення, оскільки вони суперечать його вимогам про внесення зміни формулювання звільнення в даний наказ.

Крім того, суд стягує з відповідача в прибуток держави у відповідності із ч. 2 ст. 83 ЦПК України судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп, а також суд стягує з відповідача 37 грн. витрат з ІТЗ.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.З, 10, 11, 60, 212-215, ЦПК України, ст. 21, ч.38, 235 КЗпП України, суд,-

РІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати неправильним формулювання причин звільнення ОСОБА_1 за п. 4 ст. 40 КЗпП України, вказані в наказі Дочірнього підприємства ДАК «Хліб України» Черняхівського хлібокомбінату № 29-К від 07 квітня 2010 року.

Зобов'язати Дочірнє підприємство Державну акціонерну компанію «Хліб України» Черняхівський хлібокомбінат змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1, вказані в наказі № 29-К від 07 квітня 2010 року, зазначивши в ньому причини звільнення ОСОБА_1 з займаної посади начальника охорони за ст. 38 КЗпП України.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії «Хліб України» Черняхівського комбінату хлібопродуктів 8 (вісім) гривень 50 коп. судового збору в прибуток держави і 37 (тридцять сім) гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь ТУ ДСА в Житомирській області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: В.В. Сергійко