Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
Справа № 2-1105/10
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 червня 2010 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Ковальової Т.Г.,

при секретарі Загуменній В.М.,

з участю представника позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Ніжинської міської ради про встановлення факту належності будинку на праві власності, факту прийняття спадщини і визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити факт належності на праві власності житлового будинку №86 по вул.Ніжатинська в м.Ніжині померлому 17.10.1965 року ОСОБА_3 за його життя на підставі свідоцтва про денаціоналізацію, виданого Ніжинським міськкомунгоспом 16 серпня 1937 року, факт прийняття спадщини його спадкоємцями, і визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок, посилаючись на те, що 06.08.1937 року ОСОБА_3 набув право власності на житловий будинок № 86 по вул. Ніжатинська в м.Ніжині Чернігівської області на підставі свідоцтва про денаціоналізацію, виданого Ніжинським міськкомунгоспом 16 серпня 1937 року за реєстраційним номером 671, але у довідці-характеристиці Ніжинського міжміського бюро технічної інвентаризаціїї від 30 квітня 2010 року зазначено, що вказаний будинок зареєстрований на праві власності за ОСОБА_4 в реєстровій книзі №11 під реєстровим № 21977 на підставі зазначеного свідоцтва про денаціоналізацію.

12 жовтня 1965 року року ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим державним нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори, своє майно , включаючи і вказаний житловий будинок, заповів: внуку ОСОБА_5 Євстафієвичу 1/2 частку та дружині ОСОБА_6 і дочці ОСОБА_7 по 1/4 частці кожній.

17.10.1965 року ОСОБА_8 помер.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу 1963 р. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 вступили в управління і володіння спадковим майном, оскільки протягом 6-ти місяців з дня смерті ОСОБА_9 проживали та були зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1.

17 листопада 1975 року ОСОБА_6 згідно посвідченого нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори заповіту заповідала прийняту нею 1/4 частку спадкового будинку ОСОБА_7.

12 серпня 1981 року ОСОБА_6 померла. Протягом 6-ти місяців з дня її смерті ОСОБА_7 проживала та була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_2 і відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу 1963р. фактично прийняла спадщину.

Після її смерті 13.02.1998 року єдиний її спадкоємець за законом був її син ОСОБА_5 Євстафієвич, який вступив в управління і володіння належною його матері 1/2 часткою спдкового будинку відповідно до ст.549 ЦК України 1963 року, так як продовжував бути зареєстрованим у вказаному будинку і проживав в ньому до своєї смерті 4 листопада 1999 року.

За життя 27.04.1999 року він заповідав їй все своє майно, яке складалось із житлового будинку №86 по вул. Ніжатинській в м. Ніжині в цілому згідно заповіту, посвідченому державним нотаріусом Ніжинської міської державної нотаріальної контори.

06 листопада 1965 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 і змінила прізвище з ОСОБА_5 на ОСОБА_10..

Заяву про прийняття спадщини вона не подавала, в даному будинку із спадкодавцем на день його смерті не проживала, але сплачувала комунальніі послуги, проводила поточний ремонт будинку, обробляла присадибну земельну ділянку і відповідно до ст.549 Цивільного кодексу 1963року вступила в управління і володіння спадковим будинком.

В попередньому судовому засіданні представник позивача підтримав позов за обставин, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача- Ніжинської міської ради в судове засідання не з*явився, надіславши до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про визнання позову.

Згідно відповіді Ніжинської міської державної нотаріальної контори від .2010 року спадкова справа після смерті . не заводилася.

Дослідивши усі докази по справі, суд відповідно до ст.130 ЦПК України з*ясував можливість врегулювання спору і вважає за необхідне задовольнити його згідно ст.174 ч.4 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Законними підставами для задоволення позову є ст.ст.534, 549 ЦК України 1963 року, яка передбачає, що вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, ящко він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачки обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.534, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст.60, 130, 174 ч.4, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Встановити факт належності на праві власності житлового будинку №86 по вул. Ніжатинська в м. Ніжині померлому 17.10.1965 року ОСОБА_3 за його життя на підставі свідоцтва про денаціоналізацію, виданого Ніжинським міськкомунгоспом 16 серпня 1937 року.

Встановити факт прийняття спадщини його спадкоємцями і визнати за ОСОБА_10 Любов*ю Євстафіївною, ІНФОРМАЦІЯ_3, право право власності на житловий будинок №86 по вул.Ніжатинська в м.Ніжині Чернігівської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви.

Головуючий суддя Ковальова Т.Г.