АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-8663/10* Головуючий у 1-й інстанції Логвінов О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Триголова В.М.

Суддів : Омельченко Л.М., Панченка О.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради на постанову Київського районного суду м. Полтави від 6 квітня 2010 року по адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області про перерахунок та стягнення коштів,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідачів, мотивуючи тим, що є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії і йому у серпні 2005 року була встановлена 3 група інвалідності, а у березні 2008 року - 2 група. Відповідно- до ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому повинна виплачуватись разова щорічна допомога на оздоровлення у розмірі 5 мінімальних зарплат, як інваліду 2 групи та 4 мінімальних зарплат, як інваліду 3 групи, одноразова компенсація при встановленні 2 групи інвалідності - 45 мінімальних заробітних плат, компенсація вартості санаторно-курортного лікування. Крім того, як інваліду війни 2 групи, йому має бути виплачена разова грошова допомога до 5 травня в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком. Проте, вказані виплати були здійснені в значно менших розмірах.

Просив визнати неправомірною відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області у здійсненні перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за інвалідність відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня в 2009 році відповідно до ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, та гарантії їх соціального захисту».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради зробити перерахунки та виплатити допомогу на оздоровлення за 2005-2009 роки в сумі 9773 грн. ЗО коп., одноразову компенсацію, як інваліду 3 та 2 групи в сумі 16740 грн. 60 коп., щорічну разову грошову допомогу до 5 травня, як інваліду війни за 2009 рік в сумі 3554 грн., грошову компенсацію на придбання санаторно-курортних путівок за 2005-2009 роки в сумі 1250 грн.

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 6 квітня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано дії відповідачів щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за інвалідність в розмірах, передбачених ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали

внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік в розмірах, що передбачені ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, та гарантії їх соціального захисту».

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення в сумі 9773 грн. ЗО коп. за період з 2005 по 2009 рік, одноразової компенсації як інваліду 3 і 2 групи в сумі 16740 грн. 60 коп., щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни в сумі 3554 грн. за 2009 рік, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням ч.З ст. 67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на момент виплат з урахуванням проведених виплат та провести відповідні виплати.

В частині позову про зобовязання здійснити перерахунок та виплатити грошову компенсацію на придбання санаторно-курортних путівок за період з 2005 по 2009 рік в розмірі 1250 грн. відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 307 ч.І п.2 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення, суду, першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ч.І п. 4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом 2 групи захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, що підтверджується посвідченням серії А №444164 та довідкою МСЕК від 25 лютого 2008 року.

Ухвалюючи постанову про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції не звернув увагу,що відповідно до вимог ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду 9 лютого 2010 р.

Згідно ч.І ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Як вбачається із письмового заперечення Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області, останній наполягав на застосуванні до спірних правовідносин річного строку звернення до суду з позовом. За таких обставин позивачем

з

пропущено строк звернення до суду, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України щодо вимог про визнання неправомірної відмови Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в Полтавській області у здійсненні перерахунку та виплати щорічної допомоги на оздоровлення за 2005-2008 роки та одноразової компенсації за інвалідність відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та в частині зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради зробити перерахунки та виплатити допомогу на оздоровлення за 2005-2008 роки, одноразову компенсацію, як інваліду 3 та 2 групи, грошову компенсацію на придбання санаторно-курортних путівок за 2005-2008 роки.

Позивач знав про порушення своїх прав у 2005-2008 роках, коли отримував зазначені виплати у відповідних розмірах і доказів в підтвердження наявності перешкод своєчасного звернення з адміністративним позовом до суду за захистом своїх порушених соціальних прав з боку позивача не вбачається.

Що стосується позовних вимог про виплату щорічної допомоги на оздоровлення за 2009 рік відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік суд відповідно до ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, та гарантії їх соціального захисту» колегія суддів приходить до наступного.

В 2009 році ОСОБА_3 отримав щорічну допомогу на оздоровлення у розмірі 120 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №562 від 12 липня 2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та допомогу до 5 травня у розмірі 430 грн. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 18 березня 2009 року.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ч.З ст.8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виплата відповідачами позивачу по справі щорічної допомоги на оздоровлення та разової допомоги до 5 травня є правомірними.

Згідно ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, у розмірі пять мінімальних заробітних плат. Разова щорічна допомога до 5 травня інвалідам війни виплачується згідно ч. 4 ст. 13 ЗУ «про статус ветеранів війни, та гарантії їх соціального захисту», інвалідам 2 групи у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно із ст. 147 Конституції України Конституційний Суд України вирішує питання про відповідність законів та інших правових актів Конституції України і дає офіційне тлумачення Конституції України та законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в

абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Рішення Конституційного Суду України стосовно Закону України «Про державний бюджет на 2009 рік» не приймалось, тому стаття 71 Закону України даного Закону є конституційною.

Станом на момент подачі позову до суду 9 лютого 2010 року за 2009 рік ОСОБА_3 допомога на оздоровлення та разова грошова допомога до 5 травня виплачені у лютому та квітня 2009 року відповідно.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень.

Таким чином, дії відповідачів по виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та разової грошової допомоги до 5 травня є правомірні, співвідносяться з вищевказаними нормативними актами, а тому колегія суддів не погоджується з доводами позивача в цій частині позову.

Що стосується вимог про стягнення грошової компенсації на придбання санаторно- курортних путівок за 2009 рік, то колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що чинним законодавством не передбачена компенсацію даного виду.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду, з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.І п. 2, 309 ч.І п. 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради задовольнити частково.

Постанову Київського районного суду м. Полтави від 6 квітня 2010 року в частині визнання дії відповідачів щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку та виплаті щорічної допомоги на оздоровлення та одноразової компенсації за інвалідність в розмірах, передбачених ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2009 рік в розмірах, що передбачені ст. 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, та гарантії їх соціального захисту» та зобовязання Управління праці та соціального захисту населення виконкому Київської районної в м. Полтаві ради здійснити перерахунок щорічної допомоги на оздоровлення в сумі 9773 грн. 30 коп. за період з 2005 по 2009 рік, одноразової компенсації як інваліду 3 і 2 групи в сумі 16740 грн. 60 коп., щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, як інваліду війни в сумі 3554 грн. за 2009 рік, відповідно до ст. 50 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із розрахунку мінімальної пенсії за віком, відповідно до ч.І ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням ч.З ст. 67 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на момент виплат з урахуванням проведених виплат та провести відповідні виплати скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

У решті постанову місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили змоменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді:

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду