Справа № 2-422/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

І4 червня 2010 року

Біловодський районний суд Луганської області

у складі: судді Ткаченко О.Д.

секретаря Торби Т.Є.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовними заявами гр. гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відповідача - Управління Пенсійного Фонду України в Біловодському районі Луганської області про визнання дій відповідача незаконними та стягнення не нарахованого та своєчасно не виплаченого підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дітям війни, з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 юку по 31.12.2008 року та з 01.01.2009 року (за мінусом здійснених виплат), -

ВСТАНОВИВ:

19.05.2010 року вищевказані позивачі звернулися з позовами до відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області в яких зазначили, що вони мають правовий статус „дитини війни, відповідачем їм не доплачувалося підвищення до пенсії, передбачене ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни , в обрахованому ними в мотивувальній частині позову розмірі за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з

01.01.2009 року по 31.12.2009 року на загальну суму 2664,09 гривень, просять стягнути з Відповідача підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, як дітям війни за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з

01.01.2009 року.

Позивачі звернулися з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача також звернувся з клопотанням про розгляд справи за

відсутності представника, відповідно наданих суду в попереднє судове засідання письмових Заперечень представник УПФ в Біловодському районі не визнав позовні вимоги, посилаючись на прийняття рішення Конституційного суду України за 2007 та 2008 рік з питань виплати державної соціальної підтримки у вигляді надбавки дітям війни відповідної постанови Кабінету міністрів від 28.05.2008 року № 530 „Деякі питання соціадьного захисту населення, яка по іншому врегулювала питання нарахування соціальної допомоги дітям війни в розмірі 10% прожиткового мінімуму, та яку позивачі отримали у повному обсязі, /також на відсутність передбачених законами про Державний бюджет на відповідний рік /видатків у необхідному розмірі, а також на ухвалу Конституційного Суду України від 19 травня 2009 року № 2-25/09 року, який констатував наявність законодавчої невизначеності з цього питання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», нараховані суми

пенсій, не затребувані пенсіонерами своєчасно, виплачуються за минулий час не більше як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії; суми пенсій, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Згідно зі ст. З Закону України „Про соціальний захист дітей війни чітко окреслено, що державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно - правовими актами.

До того ж, стаття 11 визначає, що посадові особи і громадяни, винні в порушенні законодавства про соціальний захист дітей війни, несуть відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визначається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Окрім того, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя передбачає у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

В свою ж чергу, відповідач всупереч розяснень - листів Міністерства праці та соціального захисту України за № 1323/0/039/98-07,№ 21423/02-20 від 27.12.2007 року, якими повідомив про проведення виплат підпорядкованими йому Управліннями Пенсійного Фонду підвищень пенсій дітям війни за матеріалами пенсійних справ без подання пенсіонерами будь - яких додаткових документів, продовжує не виконувати і рішення Конституційного суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп (справа про виконання рішень Конституційного Суду), ухилився і від виконання рішення Конституційного суду від

09.07.2007року № бОрп (справа про соціальні гарантії громадян) та рішення Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, відповідач продовжує порушувати права позивачів по цей час, застосовуючи в своїй діяльності підзаконні акти - постанови Кабінету міністрів України, а не закон України .

Судом встановлено, що позивачі за цією справою є діти війни, що підтверджується пенсійними посвідченнями № № 107612, 107006, 114170, пенсійним посвідченням №911026 ОСОБА_2 та довідкою наданою їй Біловодським УПСЗН про право користуватися пільгами відповідно до Закону України „ Про соціальний захист дітей війни та яким не в повному обсязі нараховано та сплачено соціальну допомогу як дітям війни.

За таких обставин, суд вважає за необхідне визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Біловодському районі Луганської області, щодо не нарахування та невиплати позивачам підвищення до пенсії, як дітям війни у визначеному законом розміри відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки зазначені дії порушують права та інтереси позивачів.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ, що набрав чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року, що набрав чинності з 1 січня 2007 року (із змінами від 15 березня 2007 року), був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність: з 01 січня - 380 грн., з 01 квітня - 406 грн., з 01 липня 2007 року - 410,06 грн., з 01 жовтня 2007 року-415,11 грн.

Таким чином, суд вважає, що з 9 липня 2007 року, тобто з моменту прийняття вищезазначеного рішення Конституційного суду України, по 31.12.2007 року, відповідач мас підвищити позивачам розмір пенсії, як дітям війни.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року внесено зміни до Закону України „Про соціальний захист дітей війни, зокрема, ст. 6 вказаного Закону після внесення змін передбачалося, що дітям війни до пенсії або щомісячного грошового утримання та державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року положення пункту 28 розділу II „Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року щодо внесення змін до Закону України „Про соціальний захист дітей війни визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Законом України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 28.12.2007 року встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу складає: з 1 січня - 470 гривень, з 1 квітня - 481 гривня, з 1 липня - 482 гривні, з 1 жовтня - 498 гривень.

Таким чином, суд вважає, що з 22 травня 2008 року, тобто з моменту прийняття рішення Конституційного суду України, відповідач має підвищити та виплатити позивачам розмір пенсії, як дітям війни.

Врахувавши, що за п.8 постанови Кабінету Міністрів України за № 530 „Деякі питання соціального захисту населення у 2008 році позивачі все таки отримували підвищення фактично по 10% від прожиткового мінімуму пропорційно його збільшенню за підвищенням прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб (з 22.05.08 - 48,1 гривні, з 01.07.08 - 48,2 гривні, з 01.10.08 - 49,8 гривні), тобто позивачі не отримали кожний по 715,23 гривні за період з 22 травня по 31 грудня 2008 року, тому відповідач повинен нарахувати та сплатити позивачам цю різницю між 30% прожиткового мінімуму та отриманими 10% прожиткового мінімуму саме за вищевказаний час - з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року .

Статтею 71 Закону «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Таким чином, дія вищевказаної статті не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат залежить від розмірів прожиткового мінімуму, встановленого згідно із законом «Про соціальний захист дітей війни», тобто від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до Закону України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» введені з 04 листопада 2009 року (тобто з дня опублікування в законодавчо визначених державних офіційних виданнях) нові розміри прожиткового мінімуму, який для осіб, які втратили працездатність, законодавчо визначений з 04 листопада 2009 року - 573 гривні.

у За період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року не сплачено позивачам по 710,91 гривні, за період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року - по 715,23 гривні.

Згідно із законом України «Про державний бюджет на 2009 рік» та Закону України ;від 20 жовтня 2009 року № 1646-У1 «Про встановлення прожиткового мінімуму та ^мінімальної заробітної плати» (який набрав чинності з 04.11.2009 року) прожитковий Мінімум для осіб, які втратили працездатність: а саме з 1 січня -498 гривень (20%-99,60* 10 місяців=996) по 03 листопада включно (за 3 дні - не отримано<,20% прожиткового мінімуму з суми 498 гривень (498: 30днів=16,60:100*10=1,66грн. в день) з них сплачено за 3 дні :49,80:30=1,66*3=4,98) не сплачено 1,66*3*2=9,96гривень (з 4 листопада 2009 року-573 (з

04.11.2009року 573:30*3=57,30;573-57,30=515,70 (515,70: 27=19,10:100*30=5.73*27=154,71- ;44,82(49,80-4,98)= 109,89 з 01 грудня 573 гривні прожитковий мінімум, з якого сплачено '49,80 гривень (або 20% - це 573:100*30=171,90-49,80=122,10). За цим розрахунком, позивачам за 2009 рік не доплачено відповідачем соціальна допомога у розмірі по 1237,95 гривень (996+9,96+109,89+122,10=1237,95), а з додатком за період з 09.07.2007 року по

31.12.2007року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року (1237,95+715,23+710,91) всього по '22664,09 гривень, та в межах заявлених позовних вимог з 01 січня 2010 року по 14 червня 2010 року, виходячи з розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який встановлений Законом України № 1646 від 20 жовтня 2009 року «Про Встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» та Законом України 2154 від 27 квітня 2010 року «Про державний бюджет України на 2010 рік», який набрав Цінності 30 квітня 2010 року, тобто виходячи з прожиткового мінімуму з 01 січня 2010 року йо 01 квітня 2010 року - 695 гривень, з 01 квітня 2010 року у розмірі 706 гривень.

Порушення прав пенсіонерів цієї категорії відбулося на підставі Закону про Державний бюджет на 2008 рік та підзаконного акту у вигляді Постанови Кабінету Міністрів України, які за вищевикладеними підставами не мають права вносити зміни до закону щодо соціальної підтримки та пільг дітям війни на підставі інших законів, та якими врегульоване Питання як державна гарантія спеціальним законом України і право на постійне отримання якої за законом відносно дітей війни було обмеженим з вини держави. Тим більше, при

прийнятті вищевказаних законів про Державний бюджет та постанови Кабінету Міністрів України порушена ст. 22 Конституції України, яка передбачає, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційно закріпивши статус соціальної держави, держава зобовязалася проводити діяльність, направлену на забезпечення певного рівня добробуту своїх громадян, підтримку соціально незахищених верств населення і встановлення у суспільстві соціальної справедливості, прийнявши додатково також Закон України від 05.10.2000 року № 2017- 111 «Про державні соціальні стандарти і соціальні гарантії», відповідно до ст. ст. 17,19, 20 та 26 якого державні соціальні гарантії є обовязковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності.

За таких обставин, суд для належного забезпечення прав вважає за необхідне не стягувати з відповідача підвищення до пенсії, а зобовязати його перерахувати та виплатити різницю між отриманою та несплаченою сумами у відповідності до ст.З, ч.І ст. 15 ЦПК України, у звязку з чим позови задовольнити частково.

Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати, здійснені позивачами, присуджуються їм відповідно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. З, 10, 11, 15, 88, 213-215 ЦПК України, ч.2 Закону України № 1691- VI „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, ст.6 Закону України № 2195-1У «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року, суд -

ВИРІШИВ:

Позови гр. гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі Луганської області щодо невиплати підвищення до пенсії позивачам гр. гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у розмірі - 30% мінімальної пенсії за віком, як дітям війни, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по

31.12.2008 року таз 01.01.2009 року по 14.06.2010 року (з урахуванням здійснених виплат).

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України у Біловодському районі

здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії позивачам гр. гр. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у розмірі - 30% мінімальної пенсії за віком, як дітям війни, встановленої у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року та з

01.01.2009 року по 14.06.2010 року включно (з урахуванням здійснених виплат).

Стягнути з Державного бюджету України на користь вищевказаних позивачів по 45,50

гривень судових витрат у справі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: О. Д. Ткаченко