У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

При секретарі: Луньо К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ВАТ "Укрнафта" на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2010 року, -

ВСТАНОВЛЕНО:

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства "Укрнафта", третя особа виконуючий обов'язки голови правління ВАТ "Укрнафта" про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення реалізації нафтопродуктів по Львівській області ВАТ "Укрнафта" з 30 червня 2009 року.

Стягнуто з ВАТ "Укрнафта" в користь ОСОБА_1 53 731 грн. 20 коп. за час вимушеного прогулу з урахуванням всіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати.

Рішення суду в частині стягнення заробітної плати, в межах середньомісячного заробітку у розмірі 4925 грн. 44 коп. та поновлення на роботі допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ВАТ "Укрнафта" просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах справи. Стверджує, що судом першої інстанції не досліджено факту доведеності з боку ВАТ "Укрнафта" невиконання начальником відділення реалізації нафтопродуктів по Львівській області ОСОБА_1 без поважних причин обов'язків згідно Посадової інструкції та вимог КЗпП України, на підставі чого до нього було застосовано дисциплінарне стягнення. Виявлені під час перевірок порушення позивачем не були усунені, а тому ОСОБА_1 було звільнено з посади за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. В наказі про звільнення було наведено всі обґрунтовані підстави застосування саме такого дисциплінарного стягнення як звільнення, зазначено в чому саме проявилося систематичне невиконання позивачем без поважних причин покладених на нього обов'язків. А тому позивача було звільнено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Також стверджують, що судом першої інстанції невірно розрахований середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.06.2009 року по 25.06.2010 року.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Як наведено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Відтак, підставою звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, вчинене після застосованого до працівника й не втратившого юридичної сили за давністю або не знятого заходу дисциплінарного чи громадського стягнення, а не фактична наявність сукупності застосованих заходів дисциплінарного стягнення або порушень трудової дисципліну, які мали місце до застосування до працівника заходу дисциплінарного чи громадського стягнення.

Судом та матеріалами справи встановлено, що позивача звільнено згідно із наказом №240 за від 30.06.2009 року з посади начальника відділення реалізації нафтопродуктів ВАТ "Укрнафта" по Львівській області на підставі п. 3 ст. 40 КзПП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором. Даний наказ був винесений за результатами перевірки в період з 11.11.2008 року по 18.11.2008 року.

Згідно наказу №240 за від 30.06.2009 року за результатами проведеної перевірки з 22.03.2009 року по 26.03.2009 року контрольно ревізійною групою №1 ТОВ "Контроль Сервіс" виявлено грубі недоліки в здійсненні господарської діяльності відділення реалізації нафтопродуктів по Львівській області.

Задовільняючи позов про поновлення на роботі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що після застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оголошеної наказом від 12.12.2008р. позивачем не було допущено порушення трудової дисципліни, оскільки виявлені недоліки в роботі засвідчені актом перевірки від 22.03.2009 року були допущені в період коли він не виконував трудові обов'язки, а саме під час тимчасової непрацездатності позивача. З 28.11.2008 року по 15.03.2009 рік позивач перебував на лікарняному. Тимчасовий вихід позивача на роботу в січні 2009 року не міг вплинути на виявлені недоліки та порушення, які зазначені в акті перевірки.

Відповідачем по справі в наказі про звільнення з роботи не наведено конкретні факти допущеного невиконання ОСОБА_1 своїх обов'язків, не зазначено коли саме вони мали місце, та які проступки він вчинив після застосування до нього стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Судом першої інстанції вірно визначено розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача, наведено обґрунтований розрахунок сум, які підлягають до стягнення.

Покликання апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення такої.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п. 1, 308, 314 ч. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ВАТ "Укрнафта" - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: