Справа № 2-1861/2010
Номер провадження 2-1861/2010
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.06.2010 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючою судови засіданням - судді Жмуд Н.M., за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1 розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі судових засі шні Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської облает; цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -
Позивачка звернулася до суду 03 червня 2010 року з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що вона відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому щлюбі з 12 червня 1993 року, якиі було укладено в Краснопавлівській сільській ОСОБА_4 району. Харківської області, запис № 32. Від цього шлюбу мають дітей: сина -ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні. Добровільної матеріальної допомоги відповідач не надає, фактично утримує дітей на допомогу, яку отримує у ОСОБА_4 1ІФ по догляду за дитиною-інвалідом. Відповідач постійно працює, але не повідомляє де і ким. У зв'язку з цим позивачка звернулася до суду і прохає стягнути з відповідача - ОСОБА_3, аліменти на утримання дітей - сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку - ОСОБА_6. ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідної вікової категорії щомісяця, до досягнення наймолодшою дитиною віку повноліття. Також просить покласти на відповідача судові витрати. иов"язані з розглядом справи.
У судове засідання позивач не з»явилася, однак, від її імені, подано заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки вона не має можливості за сімейними обставинами з»явитися до суду, про те на задоволенні позову, наполягає.
Відповідач у судовому засіданні позов позивача визнав, про що подав свій письмовий відзив. При цьому, у своїх поясненнях, відповідач вказав, що він надає матеріальну допомогу позивачу, однак, на його думку, позивачу цих коштів не достатньо, тому вона і подала позов до суду. Відповідач посилався на те, що в нього на утриманні інших дітей не має, стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться, стан здоров»я ма< задовільний, пільгами з держави за станом здоров»я не користується, і про свій обов»язок батька, утримувати дітей з моменту їх народження і до досягнення ними віку повноліття він знає.
Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності д «я того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укаолення мирової угоди проводиться в поря ; встановленомому статтями 174 і 175 цього Кодексу.
Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із ксерокопії свідоцтва про шлюб вбачається, що позивач та відповідач, 12.06.1993 рок;, зареєстрували шлюб. В даному шлюбі, в них, народилося двоє дітей: син 1 ладкин ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька- Гладка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які мешкають з позивачем, про що свідчить довідка з місця реєстрації.
Судом, із пояснень відповідача,було з»ясовано, що сторони перебувають у шлюбі, про те однією сім»єю не проживають. Відповідач зареєстрований за адресою: Харківська область, с.м.т. Краснопавлівка, мікрорайон, будинок-18. квартира-78, однак, фактично проживає у місті Харків де і працює.
Судом з»ясовувалося матеріальне положення сторін по справі, в результаті чого були встановлено, що позивач, на даний час, не працює, оскільки доглядає дитину інваліда, про що свідчить ксерокопія посвідчення серія ААБ №221523. Відповідач по справі, маг стабільний заробіток і працює ПП «Абсолютний комфорт» - монтажником, що підтверджується довідкою, поданою відповідачем у судовому засіданні.
Судом з»ясовано, що відповідач надав позивачу матеріальну допомогу на утримання дітей, однак, як він сам зазначив, цієї допомоги не є достатнім для належного забезпечення розвитку та утримання дітей. З приводу викладеного, суд знаходить необхідно зазначити, що в статті №51 Конституції України від 28 червня 1996 року, визначено: «Батьки зобов»язані утримувати своїх дітей до досягнення ними новнолп гя». Аналогічне твердження закріплене і в ст.180 Сімейного Кодексу України. В принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: « Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». В ч.2 сі.З Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави- учасники зобов»язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов»язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №>2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею №11 цього ж Закону вказано, що «Сім»я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сїм»ї одног о з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов»язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.» Згідно статті №12 цього закон) вказано що « Виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створюват и належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». ,
Керуючись вимогами ст. 182 Сімейного Кодексу України та п. 17 Постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров я і: матеріальне положення дитини, стан здоровая та матеріальне положення позивача відповідача. Крім того, судом враховується те, що позивач не працює, гак як догляда« дитину інваліда; відповідач визнав позов позивача; працює, мас задовільний стан здоров»я; та те, що з нього не проводяться стягнення за виконавчими листами, і на утриманні у нього інших осіб не має, тому суд вважає можливим позовні вимоги позивача задовольнити.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Згідно до п. 6 ч.І ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 79 ЦГІК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи.
Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює порядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові ви трати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої част ини вимог. Відповідно до ст.ст.81, 88 ІДПК України, а також відповідно до ті.5 ч.І ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7 «Про державне мито», суд стягує : відповідача судовий збір в розмірі 51 гри. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гри.
Керуючись ст.ст.Ю, 11,31. 57, 60, 77. 79, 81. 88. 169, 174, 208-209. 212-213. 214, 215. 218. 223. ч.І ст.367 ЦГІК України; Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положені. Цивільного Процесуального Кодексу України; ст.ет.180. 181. 182, 191 Сімейного кодекс) України; Принципом №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року; ч.2 ст.З Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року: ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 рок; №2402; ст.З, 4 Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7 «Про державне мито»; ті. 17 Постанови Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, - задовольнити.
Рішення, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, підляїа* негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі 51 (п»ятдесят одна) гривня 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) гривень ( Одержувач коштів: УДК у ОСОБА_4 районі, м. Лозова; : МФО 851011; розрахунковий рахунок 0015).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через ЛозІвський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, азе апеляційна скарга не була подана > строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.М. Жмуд