Справа № 2 7229/10
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2010 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Митрофанової Є.Г.,
при секретарі Довгій С.Б.,
розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, треті особи ОСОБА_3, Маріупольське міське управління земельних ресурсів, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про визнання права власності на земельну ділянку, треті особи ОСОБА_2, Маріупольське міське управління земельних ресурсів, -
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. №38. В позовній заяві зазначив, що 19.05.1998 року він за договором купівлі-продажу придбав у відповідачки домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі, що розташоване на земельній ділянці площею 0,0439 га. Земельна ділянка належить на праві власності відповідачці, яка на момент укладання договору видала довіреність ОСОБА_4, яка в подальшому стала його дружиною, для отримання державного акту на землю та наступного переоформлення. Однак до теперішнього часу переоформлення земельної ділянки на своє імя він не зробив, строк дії довіреності сплив, а відповідачка виїхала за кордон, в звязку з чим він вимушений звернутися до суду. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 0,0439 га, що розташована в м. Маріуполі по вул. Лоцманській, б. 38.
Третя особа ОСОБА_3 заявив самостійні вимоги щодо предмету спору та подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/5 частину земельної ділянки що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. №38, в якій вказав, що з 10.12.1998 року за договором дарування відповідач передав у його власність 1/5 частину домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі, тому вважає, що він має право на частину земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, відповідно до належної йому частки у праві власності на будинок. Просив суд визнати за ним право власності на 1/5 частину земельної ділянки, а за ОСОБА_1 4/5 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. №38.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглянути справу без його участі позовні вимоги підтримав та проти задоволення зустрічного позову не заперечував, проти заочного розгляду справи у разі неявки відповідача не заперечував.
Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним ОСОБА_2. в судове засідання не зявилась, про час і місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, тому суд за згодою позивача ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглянути справу без його участі, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечував, позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав.
Представник третьої особи Маріупольського міського управління земельних ресурсів ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника управління та вирішення справи на розсуд суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, як за первісним позовом так і за зустрічним.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 19.05.1998 року, укладеним між ним та відповідачкою ОСОБА_2, придбав у власність домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі /а.с.18/.
З моменту придбання у власність домоволодіння позивач ОСОБА_1 володіє та користується земельною ділянкою, на якій воно розташоване, що підтверджується копіями квитанцій про сплату земельного податку/а.с. 22-23/.
Вказаний будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,0439 га, власником якої є ОСОБА_2І відповідно до державного акту на право приватної власності на землю виданого 28.08.1998 року на підставі рішення виконкому Маріупольської міської Ради народних депутатів від 22.04.1998 року за № 104/10, яким землю передано для обслуговування житлового будинку /а.с.8/.
При укладання договору купівлі-продажу домоволодіння відповідачка ОСОБА_2 видала довіреність від 19.05.1998 року дружині позивача - ОСОБА_4 (ОСОБА_6А) строком на три роки, якою уповноважила її отримати державний акт на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. №38, та продати /а.с.16,19,24/, але на час розгляду справи земельна ділянка не продана.
10.12.1998 року за договором дарування, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (ОСОБА_6В.), яка діяла інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8, третя особа ОСОБА_3 (ОСОБА_8В.) придбав у власність 1/5 частину будинку № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі /а.с. 13,25/.
Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.09.2010 року рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 14.05.2010 року за позивачем ОСОБА_1 та третьою особою ОСОБА_3 визнано право власності на 4/5 частини та 1/5 частину домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі відповідно /а.с.20/.
Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції 1992 року), яка діяла на момент укладення договору купівлі продажу домоволодіння № 38 по вул. вул. Лоцманській в м. Маріуполі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими обєктами переходить у розмірах, встановлених для будівництва та обслуговування жилого будинку, і право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівлі та споруди, без зміни її цільового призначення, і, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження будівлі та споруди.
Згідно розяснень п.п. ґ п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положенням чинної до цієї дати ст. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.
Таким чином, позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 19.05.1998 року, укладеним з ОСОБА_2, є набувачем домоволодіння № 38 по вул. Лоцманській в м. Маріуполі, яке розміщено на земельній ділянці площею 0,0439 га, використовує земельну ділянку без зміни її цільового призначення, договором про відчуження не встановлено розміри земельної ділянки, право власності на яку повинне перейти до набувача будівлі, тому суд вважає, що позивач набув право власності на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння, а саме у розмірі, в якому вона була надана відповідачці ОСОБА_2 для обслуговування жилого будинку - 0,0439 га.
Тому первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних справ.
На час укладання договору дарування від 10.12.1998 року, за яким набувачем 1/5 частини домоволодіння став ОСОБА_3 (ОСОБА_8) діяли ті ж самі норми законодавства, та оскільки ОСОБА_1 визнаний судом таким, що набув право власності на земельну ділянку при укладанні договору купівлі-продажу, то суд вважає, що таке право переходить до ОСОБА_3 у розмірі частки, яку він придбав за договором дарування домоволодіння.
Крім того, згідно з рішенням Приморського районного суду від 14.05.2010 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (ОСОБА_8) було визнано право власності на 4/5 частини та на 1/5 частину домоволодіння відповідно за кожним, та згідно зі ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Таким чином, суд вважає, що зустрічний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, та за позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 необхідно визнати право власності на земельну ділянку по вул. Лоцманській, 38 в м. Маріуполі пропорційно до часток у праві власності на жилий будинок, а саме за ОСОБА_3 - на 1/5 частину, а за ОСОБА_1 на 4/5 частини.
На підставі ст.ст. 16, 328 ЦК України, ст. 30 ЗК України (в редакції 1992 року), ст.120 ЗК України, п.п. ґ п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», керуючись ст.ст. 57-60, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0439 га, що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. 38.
Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/5 частини земельної ділянки задовольнити.
Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/5 частину земельної ділянки площею 0,0439 га, що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. 38.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/5 частини земельної ділянки площею 0,0439 га, що розташована за адресою: м. Маріуполь, вул. Лоцманська, б. 38.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідач може подати до Приморського районного суду м. Маріуполя заяву про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя