Справа №22-ц-583/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О..

суддів - Дубровної В.В.. ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк»

на заочне рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_2

до закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

про визнання умови кредитного договору нікчемною та визнання дій незаконними,

встановила:

У липні 2009 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 18 жовтня 2006 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі його Сумської філії укладено кредитний договір № SUOWGK00000023, згідно якого банк надав їй кредит у сумі 105 625 грн., в тому числі на придбання квартири 91000 гр. і 14625 гр. - для сплати банку, страхових внесків за предмет іпотеки, строком по 20 жовтня 2021 року включно. Кредитним договором встановлено розмір відсотків за користування кредитом 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (14,04% річних) та винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісячно. Щомісячний платіж заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди складав 1408,29 гр. ОСОБА_3 відповідачем в односторонньому порядку без її повідомлення з 10 листопада 2008 року було підвищено ставку за кредитним договором з 14,04% річних до 16,08% річних, а з 01 лютого 2009 року -до 27,25% річних. Посилаючись на те, що передбачене договором право банку за певних умов в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки є дискримінаційною та несправедливою умовою договору, яка порушує її права як споживача послуг банку, та на те, що такі дії банку суперечать вимогам закону та банківським відомчим нормативним актам, просила визнати недійсною (нікчемною) умову кредитного договору, викладену в п/п 2.3.1 п.2.3, щодо права банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, визнати незаконними дії банку по збільшенню в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом з 10 листопада 2008 року - до 16,08 % річних та з 01 лютого 2009 року - до 27,25 % річних, зобов'язати банк здійснити перерахунок сплачених на користь банку відсотків за користування кредитом, зарахувавши зайво (надлишково) стягнуті суми грошових коштів по відсотках на погашення кредиту.

Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недійсною умову кредитного договору № SUOWGK00000023 від 18 жовтня 2006 року підпункт 2.3.1 пункту 2.3. з 09 січня 2009 року.

Визнано неправомірними дії ЗАТ КБ «ПриватБанк» по збільшенню в односторонньому порядку відсоткової ставки за користування кредитом з 09 січня 2009 року, зобов'язано ЗАТ КБ «ПриватБанк» здійснити відповідний перерахунок сплачених позивачем коштів.

Стягнуто з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 37,50 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Сумської філії «ПриватБанк» (даті - банк), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати в частині задоволення позову та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що банк перереєстрований в публічне акціонерне товариство 17 липня 2009 року (а.с.55).

Вислухавши доповідь судді-доповідача. пояснення представника відповідача, яка підтримала скаргу з мотивів, в ній викладених, позивачки та її представника, які заперечують проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанцій колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду не відповідає вказаним вимогам закону.

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що підвищення з 9 січня 2009 року відсоткової ставки за кредитним договором відбулося в односторонньому порядку без відповідного повідомлення банком позивачки про внесені зміни в умови договору, без надання їй інформації про сукупну вартість кредиту, обгрунтування причин і обставин підвищення процентної ставки за кредитним договором, її розрахунок та інших обов'язкових відомостей, та послався при цьому на положення ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ч.ч.2, 3 ст. 1056-1 ЦК України, згідно яких банкам заборонено в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами.

Колегія суддів з такими висновками суду погодитись не може, оскільки вони грунтуються на неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, не відповідають обставинам, що мають значення для справи, при цьому суд порушив норми матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 18 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» в особі директора з індивідуального бізнесу Сумської філії та ОСОБА_2 В,В. укладений кредитний договір № SUOWGK00000023, згідно якого позивачці наданий кредит в сумі 91 грн. на купівлю квартири та 14 625 грн. на сплату страхових платежів, всього 105 625 грн. зі сплатою 1,17% на місяць за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця, з періодом сплати з 05 по 10 число кожного місяця; сума щомісячного платежу складала 1 408, 29 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсотках, винагороди.

Згідно п/п 2.3.1 п.2.3 вказаного договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору: зміні облікової ставки НБУ: зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищевказаному порядку можливе в границях кількості пунктів, на яке збільшилась ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США (а.с.7-12).

Крім того, між сторонами укладено договір іпотеки, згідно якого позивачка передала в іпотеку квартиру, на придбання якої взяла кредит (а.с. 13-16).

Реалізуючи своє право, передбачене п/п 2.3.1 п. 2.3 кредитного договору, банк 5 січня 2009 року видав наказ № КТ-БТ-СП- 2009-1/1 про збільшення процентної ставки за діючими кредитами, виданими у гривнях, до 30% річних, зазначивши, що у разі погашення клієнтами банку до 1 лютого 2009 року 30% заборгованості за кредитом станом на 25 грудня 2008 року доходність по кредиту буде встановлюватись у розмірі 24,96 % річних, а у разі погашення 50% заборгованості - доходність за кредитом не змінюється (а.с.92 ).

Згідно ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до вказаних положень Закону та умов договору, протягом семи днів з дня зміни умов договору в частині підвищення процентної ставки, тобто з дати видання наказу, банк надіслав про це рекомендоване повідомлення позивачці від 9 січня 2009 року, в якому, пославшись на чинники, які стали підставою для зміни процентної ставки за кредитним договором, повідомив, що з 1 лютого 2009 року процентна ставка складатиме 27,25 % на рік. В цьому повідомленні зазначалось, що у разі погашення до 1 лютого 2009 року суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26221,6 гр. відсоткова ставка підвищується до 22,21% на рік, у розмірі 43702,66 гр. - відсоткова ставка не змінюється і залишається на поточному рівні - 16,08 % річних, яка була встановлена банком з 10 листопада 2008 року і яку сплачувала позивачка (а.с.93 -95).

На підтвердження виконання умов договору банк надав апеляційному суду реєстр рекомендованих поштових повідомлень від 9 січня 2009 року, відомості в якому, зокрема, місце проживання позивачки, збігається з адресою, вказаною нею в укладених з банком договорах -кредитному та іпотеки, і вручення їй 13 січня 2009 року цього поштового відправлення за вказаним в наданим банком реєстрі номером підтвердив центр поштового зв'язку. (а.с.112-113).

Позивачка не спростувала належними доказами відомостей про те, що їй було надіслане повідомлення банку, а її посилання на те, що в реєстрі поштових відправлень, крім її шлюбного прізвища, дописане її прізвище до шлюбу - Волошина, не спростовують доводів банку в цій частині. Підстави ставити під сумнів вказані доводи банку відсутні

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що банк не порушив відносно позивачки вимоги закону щодо заборони в односторонньому порядку збільшувати проценту ставку за кредитним договором, і вимоги суду в цій частині не відповідають обставинам справи.

Обґрунтовуючи підвищення процентної ставки до 27,25 %, банк посилається на збільшення за період з часу укладення кредитного договору 18 жовтня 2006 року середньозваженої ставки по кредитах із 15,9 % до 29% станом на 05 січня 2009 року, тобто на 13,1 %. на зміну розміру облікової ставки НБУ з 8,5% до 12 %, тобто на 3,5%, на зміну курсу долара США з 5,5 до 7,7 гр. за 1 долар США, тобто більше, чим на 10 %, з чого вбачається, що розмір чинників, передбачених кредитним договором як підстава для зміни банком процентної ставки, давав банку підстави для такого збільшення. Доводи апеляційної скарги в цій частині знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 1056-1 ЦК України, яка набрала чинності з 11 січня 2009 року, встановлений договором розмір відсотків не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір відсотків в односторонньому порядку є нікчемною.

Оскільки зміна умов договору щодо збільшення відсоткової ставки відбулася 05 січня 2009 року шляхом винесення відповідного наказу банку про це, до набрання чинності ст. 1056-1 ЦК України, дії відповідача є такими, що відповідають умовам договору та закону.

З огляду на вказані обставини є безпідставними і посилання суду в рішенні на ч.4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно якої банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами, за винятком випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч. ч. 1,2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи: порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З урахуванням викладеного, рішення суду в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання недійсною умови кредитного договору, укладеного між сторонами, викладену в п/п 2.3.1 п.2.3, щодо права ПАТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку за користування кредитом, про визнання незаконними дій банку по збільшенню в односторонньому порядку відсоткової ставки за користування кредитом з 9 січня 2009 року та про зобов'язання банку здійснити відповідний перерахунок сплачених позивачкою коштів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивачки на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати за апеляційне оскарження судового рішення - 27 гр. судового збору та 120 гр. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 147 гр.

Керуючись ст.ст.303; 307 ч.1 п.2: 309 ч.1 п. п. 1. 3. 4; 313. 314 ч.2; 316 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Сумської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2009 року в даній справі в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та розподілу судових витрат скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні вимог про визнання недійсною умови кредитного договору № SUOWGK00000023 від 18 жовтня 2006 року, викладену в підпункті 2.3.1 пункту 2.3 договору, щодо права банку в односторонньому порядку збільшувати процентну ставку за користування кредитом, у визнанні неправомірними дій ЗАТ КБ «ПриватБанк» по збільшенню в односторонньому порядку розміру процентної ставки за користування кредитом з 1 лютого 2009 року до 27,25 % річних і про зобов'язання банку здійснити відповідний перерахунок сплачених на його користь ОСОБА_2 відсотків за користування кредитом.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в сумі 147 гр.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ

Судді