Апеляційний суд Чернівецької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого судді Галичанського А.Д.

суддів: Перепелюк І.Б., Куялнди М.І.

секретар Ласій О.І.

за участю представника банку ОСОБА_1, відповідача

ОСОБА_2, представника позивачки ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання недійсними договору дарування та договору іпотеки, визнання права власності на ? частину нерухомого майна, за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 червня 2010 року,

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_3 30 квітня 2010 року звернулася в суд з указаним позовом до відповідачів.

Зазначала, що з 01.01.1985 р. по даний час проживає однією сімєю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу в будинку № 2-А, пров. Зарудський с. Шипинці, Кіцманського району, який побудований ними за спільні кошти.

28 грудня 2005 р. за ОСОБА_2 на підставі рішення Кіцманського районного суду від 16.12.2005 р. було зареєстровано право приватної власності на зазначене будинковолодіння.

Справа 22ц-1870 /10 р. Головуючий у 1-й інстанції Масюк Л.О.

категорія 19/21 Доповідач Галичанський А.Д.

Вважає, що будинковолодіння належить обом на праві спільної сумісної власності.

29 грудня 2005 р. ОСОБА_2 без її відома та згоди подарував своїй знайомій ОСОБА_5 нерухоме майно за вказаною адресою.

18 січня 2006 р. ОСОБА_5 в забезпечення своїх зобовязань по кредитному договору, уклала з ВАТ «Райффайзен банк Аваль» договір іпотеки предметом якого став зазначений будинок.

Про зазначені дії вона дізналася лише у квітні 2010 року.

Просила визнати недійним договори дарування та іпотеки, а в додатковій позовній заяві просила визнати за нею право власності на ? частину спірного будинковолодіння.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 червня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано частково недійсним договір дарування нерухомого майна, а саме в ? частині житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Шипинці по пров.Зарудському,2 Кіцманського району Чернівецької області від 29.12.2005 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 3950.

Визнано частково недійсним договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме в ? частині житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в с. Шипинці по пров.Зарудському,2, Кіцманського району Чернівецької області від 18.01.2006 року, укладений між ОСОБА_5 та відкритим акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції ВАТ «Райффайзен банк Аваль», посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за № 146.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по пров.Зарудський,2, в с.Шипинці, Кіцманського району Чернівецької області.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відкрите акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» просить зазначене рішення скасувати і ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на те, що суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, на порушення та неправильне застосування норм матеріального права (ст.ст.215,216 Цивільного кодексу України, ст.21 Сімейного кодексу України) та норм цивільного процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 01.04.2010 року встановлено факт спільного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.01.1985 року по даний час позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2 Будівництво будинковолодіння по пров.Зарудський,2 а, в с.Шипинці, Кіцманського району Чернівецької області проводилось за спільні кошти ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2, що визнано відповідачем.

Встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 29.12.2005 року укладено договір дарування вищевказаного будинковолодіння. Однак позивачка та відповідач ОСОБА_2 проживали та проживають у даному будинку. Відповідачка ОСОБА_5, як нова власниця зазначеного будинку, фактично ніколи в ньому не проживала, особові рахунки по сплаті комунальних коштів на неї не переоформлялися.

Також встановлено, що 18.01.2006 року ОСОБА_5 в забезпечення своїх зобовязань по кредитному договору № 0106/06 МЦ від 17.01.2006 року уклала з ВАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Чернівецької обласної дирекції ВАТ «Райффайзен банк Аваль» договір іпотеки, предметом якого став спірний будинок.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходив з вищезазначених обставин, але не врахував, що спірний будинок з належними до нього будівлями та спорудами був самочинно збудований на виділеній рішенням загальних зборів колгоспників від 22.06.1984 р. ОСОБА_2 земельній ділянці для будівництва житлового будинку і господарських споруд, а рішенням № 178/8 від 13.07.1985 р. виконкому Кіцманської районної ради народних депутатів йому був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку на три кімнати із житловою площею 52,2 кв.м. Під час забудови він відхилився від плану забудови, тим самим здійснив самочинне будівництво ( а.с. 8 ).

Згідно ст. 105 ЦК Української РСР 1963 р. так і ст. 376 ЦК України 2003 р. особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а тому КпШС України та СК України ці правові відносини не регулює.

За таких обставин, ОСОБА_3 не набула права власності на спірне будинковолодіння, а тому їй в позові слід відмовити.

Вищезазначених обставин та норм матеріального права судом першої інстанції враховано не було, а тому його рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Апеляційний суд виходить за межі доводів апеляційної скарги, оскільки під час розгляду справи встановлено порушення норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 309 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» задовольнити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 червня 2010 року скасувати.

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання права власності на ? частину нерухомого майна, про визнання недійним договору дарування та договору іпотеки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» судові витрати 41 грн. 25 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: