Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-555/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Чоха К.О.

за участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

відповідача (за зустрічним позовом) ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2008 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3, треті особи Перша Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності (а.с. 2).

Позивач за первісним позовом у позовній заяві та представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні посилалися на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 квітня 1997 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, крім того, ОСОБА_3 належить 1/4 частина вказаної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину. Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з частини вказаної вище квартири, але ОСОБА_5 не встиг оформити належну йому частину спадщини у звязку зі смертю. Оскільки зазначені обставини перешкоджають оформити свідоцтво про право на спадщину, позивач за первісним позовом просить суд визнати за нею право власності на 3/4 частини вказаної квартири у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, та стягнути з відповідача за первісним позовом судові витрати по справі (а.с. 2).

23 березня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення та встановлення порядку користування житловим приміщенням (а.с. 34-35).

Ухвалою суду від 10 грудня 2009 року в якості співвідповідача за зустрічним позовом було притягнуто ОСОБА_4В (а.с. 63).

Відповідач за первісним позовом у своїй позовній заяві посилався на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 24 лютого 2006 року, йому належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_1, проте ОСОБА_1 та ОСОБА_4 чинять йому перешкоди у користуванні належною йому власністю, тому він змушений звернутись до суду з позовом, в якому просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою № 41 в будинку № 97 по проспекту Гагаріна у м. Дніпропетровську, вселити його у зазначену квартиру, а також встановити порядок користування зазначеною квартирою, відповідно до якого надати йому у користування кімнату №5 площею 10,8 кв.м. та кладову №6 площею 2,1 кв.м., залишити в загальному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 коридор №1 площею 4,9 кв.м., кухню №3 площею 6,1 кв.м., санвузол №2 площею 2,7 кв.м., відповідачам залишити у користування кімнату №4 площею 16,9 кв.м (а.с. 34-35).

У судовому засіданні позивач за первісним позовом та представник позивача за первісним позовом заявлені вимоги, щодо визнання права власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 підтримали та наполягали на їх задоволенні у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечували, просили відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі посилаючись на те, що ОСОБА_3, просить надати йому у користування більшу площу ніж йому належить, також вселення ОСОБА_3 до зазначеної квартири неможливе, оскільки, це порушить їх особисті права та буде суперечити моральним нормам, крім того, відповідач за первісним позовом має у власності інше житло, де він мешкає, тому поліпшення житлових умов не потребує (а.с. 50-51).

Відповідач за первісним позовом у судовому засіданні проти заявлених позивачем вимог, щодо визнання права власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 не заперечував, позовні вимоги викладені у зустрічній позовній заяві підтримав, наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4, проти позову ОСОБА_3 заперечувала, просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи за первісним позовом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника (а.с. 18, 31).

Представник третьої особи за первісним позовом комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», у судове засідання не зявився, про час дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином (а.с. 14, 48, 57, 62).

Суд вислухавши сторони та дослідивши матеріали даної цивільної справи, приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17 квітня 1997 року Виконкомом міської Ради народних депутатів, також 1/4 частка вказаної квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копіями зазначених документів (а.с. 3, 11, 37, 38, 39).

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 народився у сімї ОСОБА_7 та ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЩ № 190695 від 30 травня 1950 року (а.с. 4).

Також у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 народилась у сімї ОСОБА_5 та ОСОБА_9, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 182917 від 02 серпня 2002 року, а також копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-КИ № 460967 від 23 листопада 1985 року, відповідно до якого позивач за первісним позов прийняла прізвище чоловіка, а саме: ОСОБА_8 (а.с. 5, 7, 8).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 з 16.02.1990 року був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 та знятий з реєстраційного обліку у звязку зі смертю, зазначені обставини підтверджуються копією довідки №1801 від 18.04.2006 року (а.с. 6).

Встановлено, що ОСОБА_6 померла 01 липня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-КИ № 511490 від 07.07.2003 року (а.с. 10).

Встановлено, що ОСОБА_5 помер 24 вересня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-КИ № 514228 від 27.10.2003 року (а.с. 9).

Встановлено, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_2, проте на момент розгляду справи фактично мешкають у спірній квартирі, дані обставини підтверджуються копіями паспортів зі штампом реєстрації та актом від 05 лютого 2010 року (а.с. 8, 67, 68).

Також у судовому засіданні встановлено, що квартира АДРЕСА_1 розташована на першому поверсі пятиповерхового будинку та складається з двох кімнат № 4, 5 житловою площею 27,7 кв.м., кухні № 3 площею 6,1 кв.м., санвузола № 2 площею 2,7 кв.м., коридору № 1 площею 4,9 кв.м., кладової № 6 площею 2,1 кв.м., має загальну площу 43,5 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту зазначеної квартири (а.с. 40-43).

Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані ЦК України, Житловим кодексом України та Конституцією України.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, а у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, батьки.

Вирішуючи питання, щодо задоволення вимог позивача за первісним позовом про визнання права власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, суд приходить до висновку про те, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини зазначеної квартири у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 (померлого 24 вересня 2003 року) та ОСОБА_6 (померлої 01 липня 2003 року), задовольнивши вимоги позивача в повному обсязі.

Розглянувши позовні вимоги зустрічного позову, суд виходить з норм конституції та загальних норм майнового та житлового права у відповідності до яких, власник житлового приміщення має право розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, тому, враховуючи, що ОСОБА_3 є власником 1/4 спірної квартири та не може бути позбавлений права користуватися нею, також враховуючи планування спірної квартири, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача за зустрічним позовом, а саме усунути для ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою № 41 в будинку № 97 по проспекту Гагаріна у м. Дніпропетровську з боку відповідачів за зустрічним позовом, вселити ОСОБА_3 в зазначену квартиру, а також визначити порядок користування квартирою № 41 в будинку № 97 по проспекту Гагаріна у м. Дніпропетровську, у відповідності до якого: ОСОБА_1, ОСОБА_4 виділити у спільне користування кімнату №4 площею 16,9 кв.м.; ОСОБА_3 виділити у користування кімнату №5 площею 10,8 кв.м. та кладову №6 площею 2,1 кв.м.; коридор №1 площею 4,9 кв.м., кухню №3 площею 6,1 кв.м., санвузол №2 площею 2,7 кв.м., залишити в загальному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат та враховуючи результат розгляду справи, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення судових витрат 65 грн., оскільки позивачем за первісним позовом було сплачено 51 грн. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційне забезпечення судового процесу, а відповідачем за первісним позовом при подачі зустрічної позовної заяви було сплачено 8,50 грн. судового збору та 7,50 грн. витрат на інформаційне забезпечення судового процесу (а.с. 1а, 1б, 32а, 33).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст.ст. 10,11,60,212,213,215,224,233 ЦПК України, ст.ст. 368, 370, 392,1216, 1261 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_5 (померлого 24 вересня 2003 року) та ОСОБА_6 (померлої 01 липня 2003 року).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення судових витрат 65 грн. 00 коп.

Усунути для ОСОБА_3 перешкоди у користуванні квартирою № 41 в будинку № 97 по проспекту Гагаріна у м. Дніпропетровську з боку ОСОБА_1, ОСОБА_4, шляхом вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування квартирою № 41 в будинку № 97 по проспекту Гагаріна у м. Дніпропетровську, у відповідності до якого:

ОСОБА_1, ОСОБА_4 виділити у спільне користування кімнату №4 площею 16,9 кв.м.

ОСОБА_3 виділити у користування кімнату №5 площею 10,8 кв.м. та кладову №6 площею 2,1 кв.м.

Коридор №1 площею 4,9 кв.м., кухню №3 площею 6,1 кв.м., санвузол №2 площею 2,7 кв.м., залишити в загальному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено у Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження рішення, також апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жотвневий районний суд м.Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Ф.Ф. Маймур