Овідіопольський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі :

судді Гандзій Д.М.

при секретарі Ауловій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2010 року, ПАТ «ОТП Банк», в статут якого згідно Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. та згідно рішення загальних зборів акціонерів від 23.04.2009 р. були внесені зміни щодо назви позивача з ЗАТ «ОТП Банк» на ПАТ «ОТП Банк», які не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи, звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що 30.07.2008 р., між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-SME500/211/2008, відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 194850 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки від 30.07.2008 р. та відповідно до умов зазначеного договору, повинен був здійснювати його повернення згідно графіку, укладеного між сторонами.

Крім цього, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 2, яким були внесені зміни та доповнення до основного договору.

Згідно із п. 1.1 частини 2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний своєчасно повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, зазначені умовами кредитного договору.

В забезпечення належного виконання договірних кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 , 30.07.2008 р., був укладений договір поруки № SR-SME500/211/2008, пунктом 3.2 якого передбачено, що поручитель прийняв на себе зобов`язання, у випадку невиконання позичальником його боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому банком, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. При цьому, п. 3.4 договору поруки вказує, що така вимога банку вважається отриманою поручителем, якщо її буде надіслано поштою за адресою, вказаною в договорі поруки. Також, п. 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель та позичальник відповідають перед банком за кредитним договором як солідарні боржники. Однак, в порушення умов кредитного договору погашення частин кредиту та процентів за його користування, передбачених графіком повернення кредиту, відповідачем ОСОБА_1 не відбувається, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед банком у сумі 244579,66 грн., яка складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 194083,74 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 21266,57 грн., пені за прострочення виконання зобов`язань у сумі 29079,35 грн., штрафні санкції у сумі 150 грн. Крім цього, досудові вимоги банку, направлені до позичальника та поручителя за даним договором кредиту, щодо виконання забезпеченого зобов`язання, були залишені останніми без задоволення.

З наведених підстав, позивачі просили суд, стягнути солідарно з відповідачів на свою користь загальну суму заборгованості у розмірі 244579,66 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але надіслав до суду заяву, в якій позов підтримує у повному обсязі та на підставі ч. 2 ст. 158 ЦПК України, просив суд слухати справу за його відсутності (а.с. 48).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі, у зв`язку з не проживанням останнього за місцем його реєстрації, та його місцезнаходження невідоме позивачеві, причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав (а.с. 27,38,49-56).

Представник відповідачки ОСОБА_2 за нотаріально-посвідченою довіреністю, в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, пояснивши при цьому, що банк, надіславши на адресу відповідачки досудову вимогу, не дав їй достатнього часу для погашення заборгованості, і крім того, на сьогоднішній день, змінилися економічна ситуація в Україні, внаслідок чого, відповідачка не в змозі сплатити банку суму пені, яку відповідачка вважає значно завищеною.

Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобов`язання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частинами 1 та 2 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (частина 1), поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч.2).

Приписами статей 525,526 ЦК України передбачено, що зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Крім цього, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд встановив, що 30.07.2008 р., між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № CL-SME500/211/2008, відповідно до умов якого, останній отримав кредит на придбання автомобілю, у розмірі 194850 грн., під 21% річних (фіксована процента ставка) за користування кредитом, що підтверджується заявою на видачу готівки від 30.07.2008 р. та відповідно до умов зазначеного договору, повинен був здійснювати його повернення згідно графіку, укладеного між сторонами (а.с. 8-10).

В забезпечення належного виконання договірних кредитних зобов`язань ОСОБА_1 , між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 , 30.07.2008 р., був укладений договір поруки № SR-SME500/211/2008, пунктом 3.2 якого передбачено, що поручитель прийняв на себе зобов`язання, у випадку невиконання позичальником його боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому банком, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. При цьому, п. 3.4 договору поруки вказує, що така вимога банку вважається отриманою поручителем, якщо її буде надіслано поштою за адресою, вказаною в договорі поруки. Також, п. 1.2 договору поруки передбачено, що поручитель та позичальник відповідають перед банком за кредитним договором як солідарні боржники (а.с. 11).

Судом було з`ясовано, що в порушення умов кредитного договору погашення частин кредиту та процентів за його користування, передбачених графіком повернення кредиту, відповідачем ОСОБА_1 не відбувається, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед банком у сумі 244579,66 грн., яка складається з залишку заборгованості за кредитом у сумі 194083,74 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 21266,57 грн., пені за прострочення виконання зобов`язань у сумі 29079,35 грн., штрафні санкції у сумі 150 грн., що підтверджується відповідним розрахунком боргу, зробленого позивачем у відповідності з діючим законодавством та мовами вказаного кредитного договору (а.с. 14,15).

Згідно із п. 1.1 частини 2 кредитного договору, позичальник зобов`язаний своєчасно повернути суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, зазначені умовами кредитного договору.

Крім іншого, порядок виконання боргових зобов`язань за зазначеним кредитним договором, встановлений п. 1.5 ч. 2 договору, відповідно до умов яких, погашення відповідної частини кредиту, здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строках, визначених графіком повернення кредиту, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок чи транзитний рахунок. При чому, нараховані, в порядку передбаченому кредитним договором проценти, сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту. Також, згідно із п. 3 ч. 1, п. 1.4.1 кредитного договору, для розрахунку процентів за користування кредитом, використовується фіксована процентна ставка, яка дорівнює 21% річних, яка розраховується на основі фіксованої процентної ставки, яка є незмінною на весь строк дії договору, з розрахунку річної бази нарахування процентів (360 днів у році). Підпунктами 1.4.1.2 п. 1.4 ч. 2 кредитного договору передбачено, що проценти нараховуються щомісячно, у день сплати процентів, але не пізніше дати повернення кредиту, зазначеної у графіку платежів, на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, відповідно до умов п. 1.5 договору. Одночасно, п. 1.9.1 кредитного договору, передбачено безперечне право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем своїх боргових та інших зобов`язань за кредитним договором. При цьому, зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги. Відповідно до п. 1.2 договору поруки, банк може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов`язань за кредитним договором як до позичальника, так і до поручителя, чи до всіх одночасно, а п. 3.1 договору поруки встановлено, що у випадку невиконання позичальником боргових зобов`язань перед банком за кредитним договором, банк має право звернутися до поручителя з вимогою про виконання зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі чи в частині.

У зв`язку з невиконанням кредитних зобов`язань, позивачем, на підставі п. 1.9.1 кредитного договору та п.п. 3.1,3.2 договору поруки, 11.12.2008 року, на адресу боржника та поручителя, були направлені досудові вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до яких, позичальник та поручитель, протягом 30 днів з моменту отримання досудової вимоги, повинні були сплатити банку належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій за кредитним договором, які в свою чергу, були залишені відповідачами поза увагою та без виконання на протязі майже 2 років (а.с. 12,13).

Судом не приймаються до уваги заперечення представника відповідачки ОСОБА_2 щодо необґрунтованого нарахування банком пені, відсотків, які на його думку є завищеними, а також, суд вважає хибними, посилання представника відповідачки на недостатність часу для погашення заборгованості, які нібито бак не надав відповідачці ОСОБА_2 , так як вказані твердження є безпідставними та необґрунтованими, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, як того вимагають приписи статей 57-60 ЦПК України.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги, такими, що відповідають вимогам закону та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі з солідарним стягненням з відповідачів на користь банку всієї суми заборгованості. Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн. (а.с. 6,7).

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,208-209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 524,525,526,530,533, 549,550,553,554,626,612,625,629,1048,1050,1054,1055 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити ;

2. Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором № CL-SME500/211/2008 від 30.07.2008 р. - солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість у розмірі 244579 грн. 66 коп.;

3. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Д.М. Гандзій