Спр.№22ц-861/10 Головуючий у І інстанції:Мартинишин Я.М.
Категорія: Доповідач: Крайник Н.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П.,Кота І.Н.

при секретарі: Гарванко М.М.

з участю: сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння ,-

встановила:

27 жовтня 2008 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому , покликаючись на ст. 387-390 ЦК України, просила ухвалити рішення, яким витребувати від відповідача ОСОБА_2 належних їй 7000 Євро, які знаходяться на валютному рахунку АКБ «Укрсоцбанк», що знаходиться в м.Львові на пл. Міцкевича, 10.

Оскаржуваним рішенням в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду першої інстанції незаконне, необґрунтоване. Висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки сам відповідач в попередньому судовому засіданні суду першої інстанції позов визнав повністю та не заперечував, що кошти, які знаходяться на рахунку в банку, належать позивачці. Не заперечував відповідач і проти повернення коштів, однак, враховуючи, що за час відсутності займався вихованням внука сина позивачки, хоче компенсацію понесених ним витрат матеріального характеру. Вважає, що суд безпідставно відмовив їй у задоволені клопотання про виклик свідків, та судом не надано можливості їй та її представнику задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а саме відповідачу та свідку, чим було порушено її права.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачка не надала суду доказів на підтвердження того, що вона є власником коштів, які знаходяться на банківському рахунку. Крім того, між сторонами не було домовленості про передачу зазначених коштів на зберігання. Зазначені кошти передавались позивачкою, як допомога на утримання її неповнолітнього сина, вихованням якого у час її відсутності в Україні, займався відповідач.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зі змісту положень ст.389 ЦК України належить зробити висновок, що гроші - це речі, наділені родовими ознаками, а відтак на них поширюються норми ст. 387 ЦК України.

Ухвалюючи рішення, районний суд не рахував, що відповідач в засіданні суду першої інстанції (а.с.30) та в засіданні колегії позов визнавав та стверджував, що позивачка передавала йому із-за кордону значні суми грошей, які він частково витрачав на утримання сина позивачки його внука, а решту коштів за погодженням з позивачкою клав на рахунок у банк, який відкрив на своє ім»я та що зазначені кошти належать позивачці. Факт передачі позивачкою грошей відповідачу підтвердила також допитана в засіданні колегії свідок ОСОБА_3

Тому, покликання суду при вирішенні спору на ст.392 ЦК, яка регулює питання визнання права власності на майно, у випадку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, є невірним.

З зазначених у ст.392 ЦК України підстав позивачкою позов не пред»являвся, тому застосовуючи зазначену статтю при вирішенні спору, суд вийшов за межі позовних вимог.

Судом невірно застосовано норми матеріального права, що відповідно до п.4 ст.309 ЦК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Враховуючи, що кошти в сумі 7000 Євро, які відповідно до договору № 2691 банківського вкладу ( вклад «Капітал») від 14 жовтня 2008 р. , укладеному між ЛОФ АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 знаходяться на депозитному рахунку № 2635//5, належать позивачці, колегія суддів приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 належні їй 7000 Євро.

Однак, у задоволенні позовної вимоги про витребування 7000 Євро з депозитного рахунку № 2635//5, відкритого АКБ «Укрсоцбанк» згідно договору № 2691 банківського вкладу ( вклад «Капітал») від 14 жовтня 2008 р., укладеного між ЛОФ АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 слід відмовити, оскільки АКБ «Укрсоцбанк» не був стороною у даній справі.

Керуючись п.2 ч.1 ст.309, 316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2009 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 кошти в сумі 7 000 Євро.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 324 грн. 50 коп. судового збору та в користь ОСОБА_1 155 грн. 50 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: