Справа № 2-а-21/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"29" червня 2010 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області у складі: головуючого-судді Сенечина В.М., розглянувши у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у місті Самборі Львівської області про визнання дій неправомірними, зобовязання здійснити нарахування та виплатити недоплачену щомісячну надбавку до пенсії як «дитині війни»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 предявили позов до управління Пенсійного фонду України у місті Самборі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дитині війни» за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року в сумі 4238 грн. 10 коп.

У обґрунтування своїх позовних вимог посилались на те, що вони відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року мають соціально-правовий статус «дитини війни». Згідно ст. 6 цього Закону з 1 січня 2006 року їм повинна виплачуватись щомісячна доплата до пенсії як «дитині війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, однак така допомога протягом 2006-2008 років їм не виплачувалась. Сума нарахованої і виплаченої допомоги не відповідає вимогам ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», розмір якої має становити 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, а їм виплачувалось лише розмір пенсії за віком, незважаючи на рішення Конституційного суду України від 9 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року, якими визнані неконституційними положення Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» та пункт 12 статті 71, яким зупинено дію статті 6 Закону України № 2195-IV від 18 листопада 2004 року «Про соціальний захист дітей війни» та пункт 3 положення статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» № 489 від 19 грудня 2006 року.

Позивачі у судове засідання не зявилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Управління Пенсійного фонду України у місті Самборі Львівської області, подало заяву про розгляд справи за відсутності представника управління.

Крім того відповідач подав заперечення, у якому послався на відсутність нормативного акту, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком для обчислення доплати «дітям війни», відсутність бюджетного фінансування на вказані цілі, оскільки відповідно до норм чинного законодавства виплата подібної доплати до пенсії здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а кошти Пенсійного фонду України до Державного бюджету України не включені та клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Державне казначейство та Міністерство фінансів України, яке не підлягає до задоволення.

У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участю у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося і суд ухвалив вирішувати справу на підставі наявних у ній даних та доказів.

Зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачі є «дітьми війни» відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» і мають право на отримання підвищення виплачуваної відповідачем пенсії за віком.

Рішенням Конституційного суду України від 9 липня 2007 року визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено на 2007 рік дію вищевказаної ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», із вказівкою на те, що дане рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними, тому вимоги позивача в частині соціальних виплат з 9 липня 2007 року є обґрунтованими.

Ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Рішенням Конституційного суду № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року нова редакція ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відповідно до якої «дітям війни» до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для «учасників війни», визнана неконституційною та втратила чинність з дня ухвалення, тобто була відновлена з 22 травня 2008 року колишня редакція ст. 6 Законі та надані не зупинялась, тому вимоги позивача щодо виплати підвищення до пенсії підлягають до задоволення з 22 травня 2008 року до виникнення обставин, з якими закон повязує виникнення, зміну чи припинення спірних правовідносин.

Так, як позивачі пропустили річний строк звернення до суду встановленого ст. 99 КАС України без поважних причин і на застосування наслідків пропуску строку наполягає відповідач, то позовні вимоги з 9 липня 2007 року по 21 травня 2008 року задоволенню не підлягають у звязку із пропуском строку звернення до суду.

За таких обставин суд приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 в частині нарахування та виплати підвищення до пенсії як «дитині війни» з 22 травня 2008 року і в подальшому до зменшення розміру встановленого законодавством.

Керуючись ст. ст. 197, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 1, 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії управління Пенсійного фонду України у місті Самборі Львівської області в частині відмови ОСОБА_1, ОСОБА_2 у нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у місті Самборі Львівської області здійснити ОСОБА_1, ОСОБА_2 перерахунок та виплатити підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, що вираховувати відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 22 травня 2008 року і в подальшому до зменшення розміру встановленого законодавствомз урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя