Апеляційний суд Чернівецької області
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Галичанського А.Д., Яремка В.В.

секретар : Цимбал Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої допомоги дитині війни, за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці на постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 2 березня 2010 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої допомоги дитині війни.

Вказувала на те, що вона є пенсіонеркою за віком та має статус дитини війни і відповідно до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Проте відповідач, посилаючись на ст.110 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік", ст.71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" та п.41 розділу ІІ Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік", які рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року та 22 травня 2008 року визнані неконституційними, виплатив їй це підвищення у меншому розмірі.

Посилаючись на ці обставини, просила поновити строк для звернення до суду за захистом своїх прав, визнати протиправною відмову відповідача у виплаті підвищення до пенсії як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, зобов'язати відповідача здійснити нарахування і виплату підвищення до пенсії за 2006-2008 роки в сумі 3890 грн. 60 коп.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 2 березня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано відмову управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці щодо нарахування і виплати ОСОБА_1, щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 15 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року неправомірною.

Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці до нарахувати та виплатити у відповідності до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року ОСОБА_1 підвищення до пенсії за віком у розмірі 20 % мінімальної пенсії за віком визначеної ст..28 ч.1 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року за період з 15 жовтня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці просить скасувати постанову суду в частині задоволених позовних вимог і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права.

Вважає, що після ухвалення Конституційним Судом України рішення № 10-рп/2008 питання обчислення розміру мінімальної пенсії за віком не було законодавчо врегульовано, тому ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" фактично втратила чинність з 22 травня 2008 року і питання виплати дітям війни підвищення до пенсії з цього часу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 530.

Окрім того, фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни", здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, але Законом України "Про державний бюджет України на 2008 рік" не передбачено видатків на здійснення виплат дітям війни підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

У зв'язку з цим, на думку апелянта, правових підстав для виплати позивачці підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком немає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є дитиною війни згідно Закону України „Про соціальний захист дітей війни", знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Першотравневому районі м. Чернівці та отримує пенсію за віком. Має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме :підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Законами України «Про Державний бюджет на 2006, 2007, 2008 роки» зупинялась дія ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 по справі № 6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) пункт 12 статті 71, яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Згідно рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року по справі №10-рп/2008 зміни, внесені п.41 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-VI в статтю 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» визнано такими що не відповідають конституції (є неконституційними).

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Вищевказані рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України і мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними. Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що з 15.10.2008 року по 31.12.2008 року спірні правовідносини регулюються відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла від 18.11.2004 року, якою встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Також судом першої інстанції правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Частиною першою ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком. Таким чином , при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року, Положення про Пенсійний фонд України, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах обов»язок по нарахуванню і виплаті доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей війни», покладений на органи Пенсійного фонду України, які мають можливість відкоригувати конкретний розмір підвищення до пенсії позивачам з урахуванням уже отриманих сум такої соціальної допомоги.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що обставини по справі встановлені повно, на підставі належних та допустимих доказів, яким судом дана належна оцінка і до встановлених таким чином спірних правовідносин суд правильно застосував норми матеріального права, що їх регулюють.

Посилання на відсутність коштів у Державному бюджеті для покриття зазначених виплат не свідчить про відсутність у позивача права на їх отримання у відповідності до законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у Першотравневому районі м. Чернівці відхилити.

Постанову Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: