Справа № 22ц-245/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 14.01.2010
УХВАЛА

Іменем України

14 січня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого

суддів:

при секретарі

ОСОБА_1.

ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_5 на тішення Обухівського районного суду Київської області від 14 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 тайонної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11, Управління земельних ресурсів у ОСОБА_6 районі Київської області, садове товариство «Мрія», про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсним державних актів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, зобов»язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, за зустрічними позовами ОСОБА_9 до ОСОБА_5, Української міської ради Обухівського району Київської області, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10, ОСОБА_11, управління земельних ресурсів у ОСОБА_6 районі Київської області, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», державний нотаріус Української міської фжавної нотаріальної контори ОСОБА_12 про визнання недійсним договору оренди, визнання права власності на земельно ділянку, а також ОСОБА_6 районної державної адміністрації Київської області до ОСОБА_5, Української міської ради Обухівського району Київської області, третя особа - державний нотаріус Української міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 про визнання договору оренди недійсним,

У квітні 2008 р. ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_9 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі рішення Української міської ради від J8 грудня 2001 року їй було надано в користування на умовах оренди земельну ділянку площею 0, 14 та. Також в користуванні перебуває також земельна ділянка площею 0, 13 та, яка межує з орендованою ділянкою. 21 серпня 2006 року вона звернулася до Української міської ради із заявою про отримання дозволу надання у приватну власність земельної ділянки площею 0, 27 та, яка знаходиться в районі захисної дамби масиву Конча-Заспа-Плюти. Міською радою було погоджено місце розташування земельної ділянки, а розпорядженням ОСОБА_6 державної адміністрації від 3 квітня 2008 року була затверджені матеріали попереднього погодження місця розташування земельної ділянки та надано дозвіл щодо її відведення.

11 квітня 2008 року ОСОБА_7 та ОСОБА_13 посилаючись на те, що вони є власниками земельних ділянок на підставі Державних актів про право власності на землю, розпочали на земельній ділянці позивачки проводити будівельні роботи. Крім того відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_13 19 березня 2008 року продали належні їм земельні ділянки ОСОБА_9 Після уточнення позовних вимог ОСОБА_5 просила задовольнити її вимоги і визнати недійсними розпорядження ОСОБА_6 райдержадміністрації, визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, визнати недійсними угоди купівлі-продажу земельних ділянок та зобов»язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

ОСОБА_9 звернувся із зустрічним позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, визнання права власності на земельні ділянки, придбані за договорами купівлі- продажу. Позов обґрунтовував тим, що ним у ОСОБА_13 та ОСОБА_7 з дотриманням чинного законодавства були придбані земельні ділянки. Право власності на вказані земельні ділянки за вказаними особами підтверджувалося державними актами на право власності на земельну ділянку. Договір оренди земельної ділянки, укладений між Українською міською радою та позивачкою є недійсним, оскільки земельна ділянка передана в оренду позивачці, знаходиться за межами населеного пункту. Крім того вказаний договір не пройшов процедуру державної реєстрації, як того вимагає ст. 20 Закону України «Про орендуПемлі».

ОСОБА_6 районна державна адміністрація звернулася із зустрічним позовом про визнання договору оренди земельної ділянки юлійсним. Свої вимоги мотивували тим. шо Українська міська рада . мала права надавати в оренду Бо у і! О.М. земельну ділянку, яка .сходиться за межами населеного пмнктм.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 жовтня 2009 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_9 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_9 право власності на земельні розташовані на території Української міської ради

хівського району Київської області.

Зобов»язано Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» зареєструвати та видати ОСОБА_9 державні акти, шо посвідчують право власності ОСОБА_9 на земельні ділянки розташовані на території Української міської ради Обухівського району Київської області.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_6 районної державної адміністрації Київської області задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений *Нж Українською міською радою Обухівського району Київської області та ОСОБА_5 від 19 лютого 2002 року посвідченого державним нотаріусом Української міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 за реєстровим №1с-113.

В апеляційних скаргах, які подала ОСОБА_5 та іі представник ОСОБА_14 від її імені, ставиться питання про скасування рішення суду з тих підстав, що судом неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права, неповно з»ясовані обставини, що мають значення для справи.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 протягом 2001-2006 років було придбано в садовому товаристві «Мрія» на території Української міської ради три земельні ділянки, які не стосуються спору в межах цієї справи, що підтверджується державними актами (т.1 а.с. 9,10,13), „овідкою ОСОБА_6 районного відділу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» (т.1 а.с.127-128).

18 грудня 2001 року рішенням 20 сесії XXIII скликання Української міської ради було надано ОСОБА_5 у довгострокове користування на умовах оренди на 49 років земельну ділянку розміром 0.14 га для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, яка ч^зташована: 0,09 га - між основною приватизованою земельною ділянкою та укосом захисної дамби Конча-Заспа-Плюти, 0,05 га - між основною ділянкою та дренажним каналом, що на території Української міської ради (т.1 а.с.213).

Проект відведення вказаної вище орендованої ОСОБА_5 земельної ділянки, технічна документація, акт приймання-передачі, план (схема) земельної ділянки не розроблялись, не виготовлялись і не складались.

19 лютого 2002 року між Українською міською радою Обухівського району Київської області та ОСОБА_5М було укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений державним нотаріусом за реєстровим ЇУ Іс-113. відповідно до якого було передано у довгострокове користування на умовах оренди на 49 років земельну ділянку розміром 0.14 га для культурно-оздоровчих та рекреаційних цілей, яка розташована: 0,09 га - між основною приватизованою земельною ділянкою та укосом захисної дамби Конча-Заспа-Плюти, 0,05 га - між основною ділянкою та дренажним каналом, що на території Української міської ради (т.1 а.с.15-19).

Зазначена земельна ділянка знаходиться в адміністративних межах Української міської ради, але поза межами населеного пункту, при цьом' межі міста Українка до цього часу не встановлені, що підтверджується листами Української міськради, довідками по формі 6- зем (т.1 а.с. 112-116), технічною документацією із землеустрою по інвентаризації земельних ділянок (т.2 а.с.167-196), листом управління земельних ресурсів у ОСОБА_6 районі (т.З а.с. 41).

Вказане у п.1.1 договору оренди місце розташування об'єкт оренди не відповідає дійсності, оскільки під час судового розгляду не встановлено наявність земельних ділянок в районі СТ «Мрія», набутих ш л я х о м п р и в а т и з а ц і ї.

Всупереч вимогам п.2.2 договору оренди орендарем ОСОБА_5 протягом 2002-2008 років орендна плата не вносилась, було сплачено лише піл час розгляду судового спору 08.05.2008 року орендну плату в розмірі 408,44 грн., що підтверджується довідкою Державної податкової інспекції в ОСОБА_6 районі Київської області (т, 1 а.с.200).

Згідно ч.І ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані обєкти, що підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно чинного на момент прийняття рішення міськради ч.2 ст. 19 ЗК України (1992 року) міська рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.

Згідно п.12 перехідних положень чинного на час укладення договору та на цей час ЗК України (2001 року) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження земель державної та комунальної власності повноваження шоло розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених у абзаці третього цього лмнкту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Таким чином, земельну ділянку у оренду ОСОБА_5 було передано неуповноваженим органом, а саме. Українською міською радою, оскільки уповноваженим і належним розпорядником земель поза межами населених пунктів в даному випадку є райдержадміністрація.

Відповідно до вимог ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.

Враховуючи викладене вище, оспорюваний договір оренди слід визнати недійсним, задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_6 райдержадміністрації.

Згідно п.п. „а,б ч.І ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно- правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

ОСОБА_5 в 2006 році розпочала процедуру отримання у власність шляхом безоплатної приватизації земельної ділянки площею 0,27 га для ведення особистого селянського господарства, яка не була завершена, державний акт їй не видавався і не реєструвався, межі в натурі не встановлювалися, що підтверджується викопіровкою з плану землекористування (т.1 а.с. 14), заявою до Української міської ради (т.1 а.с.20), рішенням 12 сесії 5 скликання Української міської ради (т.1 а.с.21) актом вибору та обстеження земельної ділянки (т.1 а.с.22), розпорядженням ОСОБА_6 райдержадміністрації (т.1 а.с.23 ).

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї. та державної реєстрації забороняється.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність порушення прав ОСОБА_5, оскільки у позивачки в установленому законом порядку не виникло право власносіт чи право користування спірною земельною ділянкою.

Разом з тим відповідно до п.1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 року за N 43, зареєстрованоїв Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за N 354/3647, державний акт на право власності на земельну ділянку та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видасться на підставі рішення Кабінету Міністрів України, обласної, районної. Київської і Севастопольської міських, міської, селищної, сільської ради, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій.

ПП «Фокус-2002» було розпочато, а ТОВ «НВП «Горизонт» завершено розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, в тому числі ОСОБА_13 площею 0,11 та і ОСОБА_7 площею 0,11 та для ведення садівництва за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Української міської ради (т.І а.с.138-149, 187, т.2 а.с. 134-149, 229). ОСОБА_11 також виготовлено і відповідну технічну документацію із складання державних актів (т.2 а.с.72-74).

Розпорядженням ОСОБА_6 районної державної адміністрації Київської області № 123 від 27 лютого 2006 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам, в тому числі ОСОБА_13 площею 0,11 га і ОСОБА_7 площею 0,11 га для ведення садівництва за рахунок земель державної власності в адміністративних межах Української міської ради (т.І а.с. 137). Розпорядженням № 1253 від 01 серпня 2008 року ОСОБА_6 райдержадміністрацією було скасовано вказане вище розпорядження (т.І. а.с.206-207, т.2 а.с.25). 06 липня 2009 року

розпорядженням № 818 ОСОБА_6 райдержадміністрацією було

скасовано вказане вище розпорядження № 1253 від 01 серпня 2008 єокуш.З а.с.42). 07 листопада 2006 року ОСОБА_7 було видано ОСОБА_6 райдержадміністрацією та управлінням земельних оесмрсів у ОСОБА_6 районі оспорюваний державний акт серії 91Д Лб о5x735 відносно земельної ділянки площею 0,11 га на території Української міської ради для ведення садівництва (т.І а.с.11 ).

07 листопада 2006 року ОСОБА_13 було видано оДжхівською райдержадміністрацією та управлінням земельних ресхрсів у ОСОБА_6 районі оспорюваний державний акт серії ЯД Лб «58733 відносно земельної ділянки площею 0,11 га на території Української міської ради для ведення садівництва (т.І а.с. 12).

Зміна кадастрових номерів та фактичне місцерозт а шу ва н н т земельних ділянок за державними актами серії ЯД № 658735 на імб ОСОБА_15 та серії ЯД № 658733 на імя ОСОБА_13 мрпторії Української міської ради Обухівського району Кпїзсь області в 68-му кадастровому кварталі підтверджуються листам > правління земельних ресурсів, схемами розташування земельних ділянок (Т.І а.с. 24-27. 123-126, 185-186, 188-189, т.2 а.с. 38-40). листами Об/ хінського районного відділу Державного підприємства -Центр декад: .мюльного калам ру при Державному комітеті України по

t f'

iJ-^1

земельних ресурсах», довідками про присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці (т. 1 а.с.64-65).

ОСОБА_7 та ОСОБА_13 не були членами СТ «Мрія» та СТ «Роздолля», що підтверджується листами садових товариств (т. 1 -°с. 107, т.2 а.с.37, 56). При цьому даних про віднесення спірних 'земельних ділянок до меж садових товариств судом не встановлено і з матеріалів справи не вбачається.

19 березня 2008 року земельні ділянки за державними актами серії ЯД № 658735 та серії ЯД № 658733 були продані ОСОБА_7 і ОСОБА_13 ОСОБА_9 за договорами купівлі-продажу, посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_16 (т.1 а.с.28-29).

В 2008 році було перенесено в натуру (на місцевість) межі земельних ділянок, що знаходяться у власності ОСОБА_17, розташованих на території Української міськради, що підтверджується 'Шнічною документацією, актами обстеження земельної ділянки та передачі на зберігання встановлених (відновлених) межових знаків землевласнику (т.1 а.с.168-184).

Згідно ч.2 ст.373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) насувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно 4.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності ОСОБА_9 на вказані вище земельні ілянки набуто ним правомірно, а саме на підставі належним чином укладених і нотаріально посвідчених правочинів.

Згідно ч.І СТ.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Оскільки ОСОБА_5 оспорює право власності ОСОБА_9 ьш спірні земельні ділянки, набуті за договорами купівлі-продажу, його Право підлягає судовому захисту відповідно до вимог ст. 392 ЦК України.

Враховуючи визнання права власності ОСОБА_17. а також фактичні обставини справи, суд правомірно визначив покласти на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастре при Державному комітеті України по земельних ресурсах» обов'язку зареєструвати та видати йому відповідні державні акти.

Доводи апеляційних скарг про правомірну передане* в оренду земельної ділянки Українською міською радою не можуть бети

враховані з наведених вище мотивів. Посилання в скаргах на порушення норм процесуального права щодо неправильного визначення процесуального становища ОСОБА_6 районної адміністрації, яка на думку апелянта є третьою стороною гто справі, також не відповідає матеріалам справи. Відповідно до поданої ОСОБА_5 позовної заяви від 6 травня 2008 року, позов нею заявлено до відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_6 районної державної адміністрації та ОСОБА_17 (а.с. 41 т. 1). ОСОБА_6

райдержадміністрація заявила зустрічні позовні вимоги до ОСОБА_5, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 123 ЦПК України.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 відхилити, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Г оловуючий

Судді