Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: Оніпко О.В.

суддів : Григоренка М.П., Ковалевича С.П.

при секретарі: Омельчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 09 листопада 2009 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Рівненська міська рада, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Рівненського міського суду від 09 листопада 2009 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Рівненська міська рада, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В поданій на дане рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на його незаконність через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводить, що земельна ділянка між будинками № 23 та № 25 завжди слугувала для заїзду до цих будинків і перебуває у спільному користуванні їх мешканців.

Власником цієї земельної ділянки є територіальна громада м. Рівне в особі Рівненської міської ради.

Доводить, що дії відповідача по відгородженню для своїх особистих потреб частини спірної ділянки не узгоджені між сусідами та Рівненською міською радою, а тому вони порушують норми чинного земельного законодавства.

Судом не було взято до уваги листи Управління з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області, які підтверджують, що між житловими будинками №23 і №25 по вул. Гребінки в м. Рівне розташований проїзд, який передбачений генеральним планом забудови міста.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. суд першої інстанції виходив з того, що між будинками позивачки та відповідача - № 25 та № 23, генеральним планом забудови міста не передбачено проїзду до будинків, а отже позивачка і не має права вимоги про усунення перешкод в користуванні спірною земельною ділянкою.

Проте такі висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі та вимогам закону, а тому таке рішення, відповідно до правил ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

_________________________________________________________________________________________

Справа №22-119/2010 р. Головуючий суддя 1 інстанції: Ковальов І.М.

Категорія: 45 Судця-доповідач : ОСОБА_3

Відповідач по справі не надав ні суду першої інстанції ні апеляційному суду достатніх та переконливих доказів того, що земельна ділянка між будинками № 23 та № 25 є прибудинковою територією тільки будинку № 23.

В той же час в справі є достатньо доказів того, що ця земельна ділянка слугує під'їздом до вказаних будинків.

Так в додатку до рішення Рівненської міської ради № 241 від 13.11.1997р. (план земельної ділянки), яким ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, за адресою: м. Рівне, вул. Гребінки, 25 на вказаному плані зображено проїзд між буднковолодіннями № 23 та № 25.

Даний проїзд також позначений на плані земельної ділянки в технічному паспорті на житловий будинок № 25 в якому проживає позивачка по справі. Цей план виготовлений КП "Рівненське міське б"юро технічної інвентаризації 03.03.1994р.

Про наявність проїзду між будинками також свідчить і лист № 998 від 20.08.2009р. та лист від 13.10.2008р. № 104/01-15/118-я Управління з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області, в якому вказано, що існуючий проїзд передбачений генеральним планом забудови міста ( а.с.12,15).

Такий проїзд існував з часу будівництва спірних будинків і відображений на генеральному плані міста, що також підтверджується викопіюванням з генерального плану забудови міста (копія планшету М 1:500 пп 56-9) виданим Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Як встановлено в судовому засіданні іншого проїзду ніж по спірній території до будинку позивачки ніколи не існувало і його створити в іншому місці , виходячи з реально становища на місцевості не можливо (а.с.40-43).

Вказані докази по справі колегія суддів вважає достатніми, переконливими та такими, що безсумнівно доводять наявність під"їзду до будинку позивачки між будинком № 25 та № 23 по вул. Гребінки в м. Рівне.

Доказами по справі також встановлено, що відповідач по справі, без будь якого на те дозволу власника землі - Рівненської міської ради, без погодження із сусідами, в тому числі і позивачкою по справі, самовільно захопив 12 кв.м. земельної ділянки між спірними будинками, поставив на ній металеві стовпчики, огородив її металевою сіткою та влаштував ворота, створивши тим самим стоянку для свого автомобіля. Своїми діями ОСОБА_2 допустив правопорушення, передбачене ст. 125 ЗК України, за що був притягнутий постановою начальника управління земельних ресурсів у м. Рівне від 31.03.2008 р. за № 23, до адміністративної відповідальності по ст. 53-1 КпАП України у вигляді 170 грн. штрафу. Крім того ОСОБА_2 внесено припис, яким зобов'язано усунути виявлені порушення земельного законодавства та звільнити самовільно зайняту земельну ділянку.

На виконання вказаного припису ОСОБА_2 зняв тільки металеву сітку, залишивши металеві стовпчики.

Неправомірність дій ОСОБА_2 по встановленню огорожі підтвердили в суді першої інстанції і представник третьої особи - Рівненської міської ради та представник управління з контролю за використанням та охороною земель у Рівненській області

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що самовільним захопленням ОСОБА_2 земельної ділянки, яка належить до земель міста і використовувалася в якості проїзду до будинку № 25, призвело також до обмеження права позивача на користування своєю приватизованою земельною ділянкою, оскільки доступ до неї вона мала лише через цю земельну ділянку, а тому її порушене право підлягає захисту шляхом зобов'язання відповідача знести самовільно встановлену огорожу.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 309,313,316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 09 листопада 2009 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 знести самовільно встановлену огорожу між будниками № 23 та № 25 по вул. Гребінки в м. Рівне.

Рішення суду набуває чинності з моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення апеляційного суду протягом двох місяців з дня його проголошення в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий: Судді: