№ 2-5439/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

при секретарі - Рабович М.В.

за участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, суд -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2010р. позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вона просила стягнути з її чоловіка на її користь аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача щомісячно.

У судовому засіданні позивачка в обґрунтування своїх вимог пояснила наступне. З відповідачем ОСОБА_2 вона знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 1983 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина син ОСОБА_3 05 березня 1997року народження. Вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 20.08.2008року ОСОБА_2 осуджений до пяти років позбавлення волі з відбуванням покарання у Машівській виправній колонії №9 Полтавської області. За місцем відбування покарання відповідач виконує трудові зобовязання та отримує заробітну платню. На теперішній час склад сімї позивачки складає з її сина ОСОБА_3 1997року народження та її батька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. ЇЇ батько, відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії від 18 листопада 2009року має ряд захворювань, та за станом здоровя потребує постійного догляду. Постійний догляд за батьком здійснює позивачка у звязку з чим її дохід з 20.11.2009року по теперішній час складає 74 гривні 40 копійок, у звязку з чим її матеріальне становище дуже скрутне і вона посилаючись на ст..75 СК України просить суд задовольнити її позов, та стягнути з відповідача на її користь на її утримання аліменти у розмірі ? частки усіх видів доходів відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не зявився у звязку з тим ,що відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.08.2008року у Машівській виправній колонії №9 Полтавської області. До суду від відповідача надійшли письмові пояснення згідно яких, він підтверджує, що на теперішній час він відбуває покарання у Машівській виправній колонії №9 де працює сторожем та отримує заробітну платню у розмірі 880гривень, з якої виконують утримання на харчування та комунальні послуги. Крім того, відповідач є інвалідом 3 групи. Позовні вимоги позивачки підтримує, просить розглянути справи без його участі.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що у позові ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 23 липня 2010 року з ОСОБА_2 на користь позивачки були стягнені аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_2 ОСОБА_5 народження у розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу відповідача , до повноліття дитини.

Відповідно до пояснень відповідача він відбуває покарання у Машівській виправній колонії №9 де працює сторожем та отримує заробітну платню у розмірі 880гривень, з якої виконують утримання на харчування та комунальні послуги. Крім того, відповідач є інвалідом 3 групи.

Згідно ч.2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Ч.2 ст. 75 СК України звужує коло осіб, які мають право у судовому порядку вимагати примусового виконання обовязку по утриманню від іншого подружжя.

Право на утримання непрацездатний, або той, хто потребує матеріальної допомоги, може реалізувати лише за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Само по собі отримання одним з подружжя більш високого доходу не є підставою для відрахування частини його доходу на користь іншого з подружжя. Адже отримувані ним грошові кошти можуть бути потрібні йому для власних життєво важливих потреб. Якщо обидва подружжя отримують заробітну плату, пенсії, доходи від використання майна та інші, які не забезпечують їм обом прожиткового мінімуму, то грошове стягнення не може бути присуджено навіть за наявності різниці в доходах.

Відповідач є інвалідом 3 групи, відбуває покарання у Машівській виправній колонії №9, з його заробітної платні утримують аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, та також виконується утримання на харчування та комунальні послуги.

Позивачка є працездатною, вона не є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Посилання на ст.75 СК України, мотивуючи тим, що відповідач повинен їй сплачувати аліменти у звязку з тим ,що вона здійснює догляд за своїм батьком не передбачено діючим законодавством.

Керуючись ст.75 СК України, ст. ст. 15, 31,57, 58, 59, 60, 196, 213, 214, 215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Відмовити повністю в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Федотова В.М.