Справа № 2-45/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2010 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Бородіній В. В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 подав до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до відповідача ОСОБА_2, у якому просив суд визначити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), у твердій грошовій сумі у розмірі 100 гривень на місяць. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначив про те, що згідно рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2004 року з нього стягнено на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 06 квітня 2004 року. Ухвалюючи таке рішення суд вважав, що він в змозі надавати матеріальну допомогу, оскільки на той час мав стабільний заробіток. Однак, він зараз ніде не працює, займається домашнім господарством. Його дружина ОСОБА_4 теж ніде не працює, одержує пенсію по втраті годувальника. На їх утриманні знаходиться четверо дітей. Увесь їх сімейний бюджет складає близько 670 гривень на місяць. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Те, що він ніде не працює і тому не має регулярного доходу, підтверджується довідкою з центру зайнятості та копією його трудової книжки.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю та пояснив суду про те, що, на його думку, він має платити аліменти на користь відповідача на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 у будь-якому випадку не більше 100 гривень на місяць.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала повністю та пояснила суду про те, що на даний час 100 гривень на місяць на утримання неповнолітньої дитини є дуже мізерною сумою.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне у позові відмовити повністю з усіх заявлених вимог за наступних обставин.

На підставі наданих сторонами доказів у справі встановлено, що за рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2004 року, яке набрало законної сили, суд стягнув з позивача на користь відповідача аліменти на утримання дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 06 квітня 2004 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2). Після ухвалення вказаного судового рішення позивач став проживати однією сімєю з ОСОБА_5, з котрою згодом зареєстрував шлюб 04 серпня 2007 року. Прізвище ОСОБА_5 після реєстрації шлюбу було присвоєне ОСОБА_3 (а.с. 8). В сімї позивача та ОСОБА_4 виховуються четверо дітей, в тому числі і спільна дитина позивача та ОСОБА_4 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває на утриманні позивача (а.с. 3, 20). Позивач не працює, на обліку в місцевому Семенівському районному центрі зайнятості з 17 грудня 2009 року не перебуває (а.с. 6). Однак, позивач з січня 2009 року по травень 2009 року включно одержував доход в сумі 2446 гривень 88 копійок на підставі укладеного цивільно-правового договору про надання послуг з товариством з обмеженою відповідальністю «РІК», м. Чернігів (а.с. 18), та доход внаслідок його обліку як безробітного в Семенівському районному центрі зайнятості за період з липня 2009 року по грудень 2009 року в сумі 870 гривень 97 копійок (а.с. 19). Сума заборгованості позивача перед відповідачем по аліментах на утримання дитини, ОСОБА_3 внаслідок їх систематичної несплати позивачем протягом 2009 року та попередніх років станом на 01 січня 2010 року складає 6498 гривень 60 копійок (а.с. 17). Дружина позивача, ОСОБА_4, ніде не працює (а.с. 4), знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області і одержує пенсію в разі втрати годувальника, померлого внаслідок загального захворювання, розмір нарахувань якої з червня 2009 року по листопад 2009 року включно складає 4058 гривень 50 копійок (а.с. 5). Відповідач ОСОБА_2 на даний час виховує неповнолітнього ОСОБА_3 і має дохід, документально підтверджений у справі розмір якого за період з січня 2009 року по листопад 2009 року включно становив 11722 гривні 56 копійок (а.с. 16).

За таких обставин суд констатує те, що у позивача після ухвалення Семенівським районним судом рішення від 19 квітня 2004 року змінилися обставини, що враховуються при визначенні розміру аліментів, передбачені у ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, зокрема його матеріальне положення як платника аліментів, у нього зявилися інші діти.

Проте, вказані обставини все одно не дають достатніх підстав для визначення позивачеві розміру аліментів у твердій грошовій сумі саме в 100 гривень щомісячно на підставі принципів ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України через те, що вказана сума є явно недостатньою для утримання неповнолітньої дитини.

Задоволення вимог позивача суперечитиме інтересам його неповнолітнього сина ОСОБА_3 та положенням ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, відповідно до яких при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей.

Суд вважає, що оскільки позивач є здоровою працездатною особою, то він спроможний платити аліменти на утримання свого неповнолітнього сина у більшому розмірі ніж 100 гривень на місяць.

Поряд з цим, суд не убачає відповідних правових основ для декотрого зменшення позивачеві розміру частки від його заробітку (доходу) стягуваних за рішенням суду від 19 квітня 2004 року аліментів на утримання неповнолітнього сина на підставі ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, або для визначення позивачеві розміру аліментів у твердій грошовій сумі більшій ніж 100 гривень на місяць, позаяк за змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: О.І. Гнип