РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2010 р. Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого судді Лазарєва А.В.

при секретарі Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу №2-203/10 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова мережа мастильних матеріалів», 3-я особа: директор ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» Дерев»янко ОСОБА_2 про визнання наказів незаконними, зобов»язання змінити формулювання причини звільнення з роботи, видати трудову книжку, розблокувати зарплатний картковий рахунок та виплатити заробітну плату, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, компенсації невикористаної щорічної та додаткової відпустки, -

ВСТАНОВИВ:

1 травня 2007 р. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду менеджера в ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів», що знаходиться у м. Києві.

ОСОБА_1 працював менеджером від даної організації в м. Харкові.

27 квітня 2009 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про неправомірні дії відповідача ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів»: невиплату йому заробітної плати, невидачу трудової книжки та інше.

Із позовних заяв позивача, які він уточнював неодноразово, виходить, що відповідач з травня 2008 р. не виплачував йому заробітну плату. 9 лютого 2009 р. позивач на адресу відповідача поштою направив заяву про звільнення за власним бажанням, але відповідач не розірвав з ним трудовий договір, трудову книжку не повернув, заробітну плату не виплатив, внаслідок чого позивач з лютого 2009 р. не може влаштуватися на роботу. Позивач розглядає дії відповідача як незаконні, які вчинили йому моральну шкоду. Внаслідок цих дій він відчув сильні моральні страждання, втратив нормальні життєві зв»язки з родичами, друзями, залишився без коштів для існування. Без трудової книжки він не може влаштуватися на роботу.Розмір невиплаченої заробітної плати складає 11970 гр. з травня 2008 р. по лютий 2009 р. / 9 місяців х 1330 гр. = 11970 гр./.

Крім цього, йому не була виплачена компенсація за невикористану тарифну відпустку за 2007 р. і за 2008 р..

За затримку трудової книжки протягом 10 місяців, з лютого по грудень 2009 р. з позивача необхідно стягнути середній заробіток за весь період затримки, тобто 1330 гр. в місяць, а всього 13300 гр.

Позивач також зазначив, що із заперечень відповідача на позов та прикладених до нього податків він дізнався про те, що його ніби то 3 січня 2008 р. було переведено на посаду завідуючого складом з повною індівідуальною матеріальною відповідальністю з виконання обов»язків менеджера в оптовій торгівлі, а 28 лютого 2009 р. звільнено за ст. 40 ч. 4 КЗпП України наказом №15/3 за прогул вчинений 5 грудня 2008 р.. Дії відповідача по переведенню його на іншу посаду та звільненню за ст. 40 ч. 4 КЗпП України являються незаконними, оскільки на це не було його згоди і він гадки не мав, що його можуть перевести на іншу посаду без його згоди.

Посилання відповідача на те, що він, позивач, був відсутній на робочому місці 5 грудня 2008 р. не відповідають дійсності.

ОСОБА_1 просить суд визнати наказ про звільнення, а також наказ №7/к про перевод його на посаду завідуючого складом з повною індівідуальноюматеріальною відповідальністю з виконанням обов»язків менеджера в оптовій торгівлі, незаконними; зобов»язати відповідача, ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів», змінити причини звільнення з ч. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 38 КЗпП України в його трудовій книжці; зобов»язати відповідача видати йому трудову книжку; розблокувати його зарплатний картковий рахунок та виплатити заробітну плату в сумі 11970 гр.; компенсувати невикористану щорічну відпустку та додаткову відпустку за 2008 рік; стягнути компенсацію за час вимушеного прогулу в сумі 13300 гр. та моральну шкоду в сумі 20000 гр..

В судове засідання явилися: позивач, представник позивача і представник відповідача.

3-я особа просить слухати справу за її відсутністю.

Приймаючи до уваги, що 3-я особа про час слухання справи була повідомлена належним чином і звернулася до суду з письмовою заявою з проханням слухати справу за її відсутністю суд, керуючись ст. 169 ЦПК України, вважає можливим заслухати справу у відсутності 3-ї особи.

У судовому засіданні позивач і представник позивача, підримавши позовні вимоги, дали пояснення аналогічні позовній заяві.

Вони також пояснили, що 9 лютого 2009 р. позивач написав заяву на ім»я директора на звільнення за власним бажанням та просив розрахуватися з ним і видати трудову книжку. Отримавши заяву позивача, відповідач надіслав відповідь, в якій просив заяву про звільнення нотаріально завірити. Позивач виконав дану вимогу і надіслав відповідачу нотаріально посвідчену заяву про звільнення. 10 травня 2009 р. надійшла відповідь від директора ТОВ, Дерев»янко О.В., в якій зазначалося про відмову в звільненні з посади менеджера.

Позивач також пояснив, що він двічі приїздив до відповідача у м. Києв за трудовою книжкою, але кожного разу йому відмовили, посилаючись на те, що посадових осіб, які могли б видати трудову книжку немає і щоб він приїздив іншим разом. Позивач вважає дії відповідача незаконними і просить задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував і пояснив, що позивач був прийнятий на роботу менеджером з оптової торгівлі. До посадових обов»язків позивача входило: забезпечення торговой діяльності компанії в м. Харкові, формування замовлень товару, пошук клієнтів та підготовка договорів про продаж продукції. 5 грудня 2008 р. позивач не вийшов на роботу, не відповідав на телефонні дзвінки та про його місцезнаходження відповідачу нічого не було відомо. Комісією був складений акт про прогул позивача 5 грудня 2008 р.. Всі спроби знайти позивача або взяти у нього пояснення з приводу невиходу на роботу 5 грудня 2008 р. не принесли жодних результатів.

9 лютого 2009 р. від позовача поштою надійшла заява про звільнення за власним бажанням. Підпис під заявою визвав сумнів у його належності позивачу, тому позивачу було письмово запропоновано особисто з»явитися з приводу звільнення або надіслати нотаріально завірену заяву про звільнення.

6 березня 2009 р. від позивача надійшла нотаріальна завірена заява про звільнення за власним бажанням, але у такому звільненні позивачу було відмовлено, оскільки він не надав жодних пояснень з приводу невиходу на роботу 5 грудня 2008 року. Відповідач вважає вимогу позивача про звільнення за власним бажанням незаконною, оскільки він наказом від 28 лютого 2009 р. був звільнений згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул.

Заробітна плата була нарахована на картрахунки, але картрахунки були заблоковані, в чому провини відповідача не має.

Трудова книжка позивачу була не повернута спочатку тому, що він не приїздив для отримання трудової книжки, а потім до розгляду справи в суді. Позивача було дійсно переведено на іншу посаду завідуючого складом з повною індівідуальною матеріальною відповідальністю, при цьому нових обов»язків, чи істотних змін умов праці не відбулося. Щорічна відпустка позивачу надавалася строком на 24 календарні дні. Моральна шкода позовачу вчинена не була. Виходячи з викладеного, відповідач вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

1 травня 2007 р. наказом №4/К позивача було прийнято на невизначений строк на роботу менеджером у відповідача.

Місцем знаходження відповідача являється м. Київ.

Позивач виконував роботу менеджера у м. Харкові.

Наказом №15/3 від 28 лютого 2009 р. позивача було звільнено з роботи за ч. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул, який ніби мав місце 5 грудня 2008 р./ а. с. 41/

Обставини звільнення позивача наступні.

Починаючи з травня 2008 р. відповідач припинив виплату позивачу заробітної плати.

9 лютого 2009 р. позивач направив відповідачу поштою заяву з проханням звільнити його за власним бажанням, розрахуватися по заробітній платі та повернути трудову книжку / а. с. 42/.

Листом від 20 лютого 2009 р. відповідач відмовив позивачу у звільненні і отриманні трудової книжки, мотивуючи неможливістю визначення належності підпису в заяві про звільнення позивачу . і запропонував позивачу особисто з»явитися з паспортом і написати власноруч заяву про звільнення за власним бажанням в присутності представника відділу кадрів ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» або написати заяву про звільнення за власним бажанням і засвідчити підпис нотаріально. Орігінал посвідченої заяви надіслати відповідачу.

Позивач виконав вимоги відповідача, надіславши 6 березня 2009 р. відповідачу орігінал посвідченої нотаріусом заяви про звільнення за власним бажанням, необхідності розрахування по заробітній платі і повернення трудової книжки / а. с. 44/.

Незважаючи на це, листом від 10 березня 2009 р. відповідач знову відмовив позивачу у задоволенні його вимог, посилаючись на нові підстави на те, що позивач здійснив прогул і йому необхідно обгрунтувати свій невихід на роботу 5 грудня 2008 р..

Про те, що на той час вже був виданий наказ від 28 лютого 2009 р. про звільнення позивача з роботи за прогул у названому листі від 10 березня 2009 р. нічого не вказано.

Згідно ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за 2 тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу / переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість, а також з інших поважних причин/; власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

У відповідності до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення.

За думкою суду, акт, складений в м. Київі, про відсутність 5 грудня 2008 р. позивача на робочому місці в м. Харкові, а також сам наказ про звільнення, з урахуванням наведених вище обставин, являються сумнівними / а. с. 40, 41/ і неможуть бути принятими судом як достовірні.

Крім цього, наказ про звільнення видано відповідачем за межами строку застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 148 КЗпП України.

Виходячи з викладеного, суд вважає наказ №15/3 від 28 лютого 2009 р. незаконним та зобов»язує відповідача змінити формулювання причини звільнення позивача з

ч. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 38 КЗпП України в його трудовій книжці.

У відповідності до ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки передбачені в ст. 116 КЗПП України, тобто в день звільнення.

Приймаючи до уваги, що відповідач не видав позивачу трудову книжку і не виплатив заробітну плату, суд зобов»язує відповідача повернути позивачеві його трудову книжку, розблокувати зарплатний картковий рахунок №1335, відкритий в Мінському відділенні Київської філії АКБ «Укрсоцбанк» на ім»я позивача та провести з ним повний розрахунок по заробітній платі в сумі 11970 гр. за період з травня 2008 р. по лютий

2009 р.. Розрахунок заборгованості по заробітній платі позивачем зроблено правильно.

Про обгрунтованість претензій позивача з приводу заблокування зарплатного карткового рахунку свідчить довідка Мінського відділення Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк», згідно якої зарплатний картковий рахунок №1335 позивача був заблакований 27 квітня 2009 р. організацією ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» автоматично через систему Інтернет Клієнт-Банк, після чого операції з коштами, які знаходилися на рахунку, проводити не можливо Залишок коштів на рахунку станом на 3 вересня 2009 р. складає 10273 гр. 15 коп.. До вказаного рахунку була емітована картка, строк якої закінчився в червні 2008 р., та була перевипущена згідно листа організації у липні 2008 р. на новий термін. Нова картка через 3 місяці була знищена, оскільки ні організація ні власник не з»явилися до банку для отримання картки

/ а. с. 27/.

У відповідності до ст. 235 ч. 4 КЗпП України, у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Приймаючи до уваги, що відповідач не повернув позивачу трудову книжку згідно позовних вимог в період з лютого по грудень 2009 р., тобто на протязі 10 місяців, суд стягує з відповідача на користь позивача . середній заробіток в сумі 13300 гр. за 10 місяців / 10 місяців х 1330 гр./. Розрахунок суми стягнення позивачем зроблено правильно.

Стосовно переведення позивача на іншу роботу встановлено наступне.

Наказом відповідача, ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів», №7/к від 29 грудня 2007 р. позивач був переведений на постійну роботу на посаду завідуючого складом з повною індівідуальною матеріальною відповідальністю з виконанням обов»язків менеджера в оптовій торгівлі з 3 січня 2008 р./ а. с. 85/.

Позивач просить визнати наказ про переведення незаконним, бо ніякого переведення на посаду завідуючого складом не було, про наказ він дізнався тільки під час судового розгляду. Він заперечує проти переведення його на посаду завідуючого складом і згоду на таке переведення не давав.

Згідно ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обмовленої трудовим договором.

Суд вважає, що переведення позивача з посади менеджера / управителя/ в оптовій торговлі на посаду завідуючого складом з повною індівідуальною матеріальною відповідальностю потребувало обов»язкову згоду позивача, оскільки це було переведення на іншу роботу з повною індівідуальною матеріальною відповідальністю.

Згідно ст. 134 КЗпП України на працівника може бути покладена повна матеріальна відповідальність лише у тому випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 КЗпП України укладено письмовий трудовій договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілості майна та іншіх цінностей, переданих йому на зберігання або для іншіх цілей.

Такий договір між позивачем і відповідачем не був укладений.

Сам наказ про переведення визиває сумнів в його достовірності з наступних підстав.

Про переведення позивач дізнався тільки під час слухання справи в суді, до цього про переведення йому не було повідомлено.

Судом встановлено, що на момент укладання договору поруки №П2/0 від 19 березня 2008 р. до АКІБ «Укрсиббанк» позивачем була надана копія трудової книжки та довідка ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» №03-б/08 від 12 лютого 2008 р. де зазначено, що позивач ОСОБА_1 працює в ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» на посаді менеджера / управителя/ в оптовій торгівлі з 2007 р. і ця відмітка в трудовій книжці була остання / а. с. 86-87/.

Виходячи з названих обставин, суд робить висновок про те, що на 19 березня

2008 р. запису в трудовій книжці позивача про його переведення на посаду завідуючого складом не було, а сам наказ про переведення від 29 грудня 2007 р. виданий і записаний в трудову книжку зворотнім числом.

На підставі викладеного, суд визнає наказ про переведення позивача на посаду завідуючого складом з повною індівідуальною матеріальною відповідальністю з виконанням обов»язків менеджера в оптовій торгівлі незаконним.

Що стосується моральної шкоди, то у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки відповідач порушив законні права позивача/не видав трудову книжку, безпідставно утримує трудову книжку позивача, не виплатив йому заробітну плату, допустив інші вказані вище порушення/, суд вважає, що ці порушення призвели до моральних страждань позивача, втрати ним нормальних життєвих зв»язків і вимогали від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вказаними діями відповідач вчинив позивачу моральну шкоду, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 гр..

В іншій частині позову про стягнення моральної шкоди суд у задоволенні відмовляє, оскільки вважає заявлену суму моральної шкоди завищеною.

Стосовно зобов»язання відповідача компенсувати позивачу щорічну та додаткову відпустки за 2008 рік, то позивач у змінених та уточнених позовних заявах, або окремо не привів розрахунки цих виплат, не надав на це відповідних доказів, тому суд відмовив у задоволенні в цій частині позову за недоказаністю.

Відмова за недоказаністю не позбавляє позивача повторного звернення до суду з цього ж питання.

Приймаючи до уваги, що суд виніс рішення на користь позивача, який при зверненні до суду за законом був звільнений від сплати судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України стягує судові витрати з відповідача.

Судовий збір в частині задоволених вимог майнового характеру складає 252 гр. 70 коп., виходячи з того, що майнові позовні вимоги були задоволені на суму 25270 гр. /11970 гр. сума стягнутої заробітної плати + 13330 гр. середній заробіток за час вимушеного прогулу = 25270 гр./.

Судовий збір в частині інших задоволених вимог немайнового характеру складає 8 гр. 50 коп..

Всього судовий збір по справі буде складати 261 гр. 20 коп. / 252 гр. 70 коп. +

8 гр. 50 коп./.

Витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи на користь ТУ ДСА В Харківській області складають 120 гр..

Таким чином, з відповідача на користь держави Україна необхідно стягнути судовий збір в сумі 261 гр. 20 коп. і на користь територіального управління державної судової адміністрації в Харківській області витрати на інформаційно технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120 гр..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 212-215 ЦПК України,

ст. ст. 32-33, 38 ч. 1, 40 ч. 4, 134, 135-1, 235, 237-1 КЗпП України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати наказ ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів №7/к від 29 грудня 2007 р. про переведення ОСОБА_1 на посаду завідуючого складом з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю з виконанням обов»язків менеджера в оптовій торговлі, незаконним.

Визнати наказ №15/3 від 28 лютого 2009 р. ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» про звільнення ОСОБА_1 згідно ч. 4 ст. 40 КЗпП України, незаконним.

Зобов»язати ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з ч. 4 ст. 40 КЗпП України на ч. 1 ст. 38 КЗпП України, в його трудовій книжці.

Зобов»язати ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» розблокувати зарплатний картковий рахунок №1335, відкритий в Мінському відділенні Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» на ім»я ОСОБА_1 та провести з ним повний розрахунок з травня 2008 р. по лютий 2009 р. в сумі 11970 гр.

Стягнути з ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з лютого 2009 р. по грудень 2009 р. в сумі 13300 гр..

Стягнути з ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 гр..

В зобов»язанні ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» компенсувати ОСОБА_1 невикористану щорічну відпустку та додаткову відпустку за 2008 р. відмовити за недоказаністю.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині присудження ОСОБА_1 заробітної плати за 1 місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» на користь держави Україна судовий збір в сумі 261 гр. 20 коп..

Стягнути з ТОВ «Торгова мережа мастильних матеріалів» витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120 гр.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Заява про апеляційне оскарження може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга протягом 20 днів після подачі заяви.

Суддя Лазарєв А.В.