АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-6973/10* Головуючий у 1-й інстанції Беркута Л.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді Лобова О.А., суддів Петренка В.М., Акопян В.І., при секретарі Зеленській О.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Решетилівському районі на постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 січня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Решетилівському районі про визнання дій незаконними, зобов'язання перерахувати пенсію.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, просив ухвалити рішення, яким визнати незаконною відмову відповідача здійснити перерахунок пенсії та зобов'язати відповідача перерахувати розмір пенсії, починаючи з 01 листопада 2006 року.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач усупереч вимогам ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (надалі Закон №796) відмовився перерахувати та виплачувати позивачу основу і додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком і 75% мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.І ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 січня 2010 року позов задоволений частково: визнана протиправною відмова Управління Пенсійного фонду України у Решетилівському районі здійснити перерахунок пенсії позивачу; зобов'язано відповідача перерахувати і виплатити позивачу основну і додаткову пенсії відповідно до ч.3,4 ст.54 Закону №796 за періоди:

-з 01 вересня 2005 року по 21 серпня 2007 року - основної пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.І ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про Державний бюджет України» на відповідний рік і додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком;

-з 21 серпня 2007 року по 26 листопада 2009 року (за винятком періоду з 01 січня 2008 року по 22 травня 2008 року) - основної пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком з урахуванням ч.І ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ЗУ «Про Державний бюджет України» на відповідний рік і додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком;

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Решетилівському районі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що висновок суду про застосування величини мінімальної пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» для обрахування додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, є помилковим та таким, іцо суперечить ч.4 ст.28 цього ж закону.

Судом не взято до уваги, що органи Пенсійного Фонду України вправі здійснювати виплати лише у межах коштів, отриманих з Державного бюджету України на такі цілі, проте фінансування витрат, передбачених Законом №79б, не проводилося.

Окрім порядок з розміри виплат пенсій врегульовані постановами Уряду, якими органи Пенсійного фонду України мають керуватися у свій діяльності.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.І ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України у Решетилівському районі не оскаржує законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у частині правильності визначення періодів, за які підлягають перерахунку основна і додаткова пенсії позивача.

У зв'язку з цим відповідно до ч.І ст.ЗОЗ ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише у межах доводів апеляційної скарги.

Судом першої інстанцій встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

У період з 01 вересня 2005 року по 21 серпня 2007 року позивач був інвалідом III групи, а з 21 серпня 2007 року йому встановлена довічно II група інвалідності і він віднесений до І категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Таким чином, позивач має право на отримання державної та додаткової пенсій на підставі Закону №796.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, виходив з того, що при розрахунку державної та додаткової пенсій передбачених ст.50, ст.54 Закону №796, застосуванню при їх обчисленні підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений в Законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам та ґрунтується на законі.

Відповідно до ст.49 Закону №796 пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у виді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 50 Закону №796 передбачено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до І категорії, зокрема інвалідам II і III групи, призначається у розмірі 50% і 75% мінімальної пенсії за віком. Стосовно державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, то їх розміри в усіх випадках, не можуть бути нижчими, зокрема по II і III групам інвалідності, шести і восьми мінімальних пенсій за віком (чЗ,.4 ст.54 Закону №796).

Таким чином, вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом (ст.28 ЗУ Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування).

Порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановами КМУ №530 від 28 травня 2008 року №654 від 16 липня 2008 року.

Ці Постанови є чинними і їх положення стосовно критеріїв обчислення розмірів пенсій відповідають положенням ст.50, ст.54 Закону №796.

Разом з тим, суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання відповідача на частину пяту ст.54 Закону №796, якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, яка настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок^ може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вихо див із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, а й: го висновок, що при розрахунку державної та додаткової пенсій передбачених ст.50, ст.54 Закону № 796, застосуванню підлягає розмір прожиткового Мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого в законі про Державний бюджет України на відповідний рік, із якого визначається мінімальний * А* розмір пенсії за віком, є обгрунтованим.

Положення частини третьої ст.28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неправомірність дій відповідача та зобовязання його провести перерахунок пенсії позивачу, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ЗОЗ, ст.307 ч.І п.1, ст.308, СТІ314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Решетилівському районі відхилити.

Постанову Решетилівського районного суду Полтавської області від 27 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя: О.А. Лобов

Судді: В.І. Акопян

ОСОБА_3