Справа № 2-561-10
Р І Ш Е Н Н Я

імям України

„23 березня 20010р. м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий-суддя Геєнко М.Г.

при секретарі - Горічєва С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання дійсним договору куплі продажу будинку та визнання права власності на нього, розподіл майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідачів та просить задовольнити свої вимоги. В їх обґрунтування вказала, що з грудня 2006р. по вересень 2008р. мешкала однією сімєю з відповідачем ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу: вели сумісний бюджет, харчувались, сумісно мешкали на орендованій квартирі у м. Словянську, а з січня 2007р. у будинку її матері по вул. Шевченко, 47 сел. Черкаське Словянського району. За час сумісного мешкання за сумісні гроші придбали холодильник «Норд» вартістю 1500 грн., шафу- купе вартістю 1400 грн.

Так як мешкали з її матірю, прийняли рішення придбати будинок у ОСОБА_2- буд. № 37 «а» по вул. Піонерській сел. Черкаське, для чого вона 15.01.08р. оформила кредит на 13000 грн. у Словянському відділенні Донецького філіалу АБ «Експрес- Банк» і 7.03.08р., після узгодження між нею, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 умов договору куплі- продажу вищевказаного будинку, вони передали останньому 12600 грн. як сплату за будинок, а ОСОБА_2 дав свої правоустановчі документи на будинок, при цьому вони домовились, що нотаріально договорі куплі- продажу будинку буде посвідчений через 1-2 місяці.

З квітня 2008р. ОСОБА_3 змінив своє відношення до неї, став виганяти з будинку, внаслідок чого вона була змушена у вересні 2008р. піти жити у інше місце.

Вона неодноразово пропонувала відповідачам укласти договір куплі продажу будинку нотаріально, та останні всіляко ухиляються від цього, а тому вона просить:

- визнати договір куплі продажу буд. 37 «а» по вул. Піонерській сел. Черкаське, укладений між нею, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 дійсним;

- визнати за нею право власності на вказаний будинок, стягнувши з неї на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію 2270 грн. 41 коп. (сума погашення кредиту за час спільного мешкання);

- визнати шафу- купе та холодильник «Норд» їх сумісним майном та розподілити його: шафу- купе залишити їй, а холодильник «Норд» передати ОСОБА_3, визнавши право власності кожного на це майно.

У судовому засіданні позивач, її представник ОСОБА_5 підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та у їх задоволені просив відмовити, вказавши, що у вказаний час не мешкав сумісно з позивачкою. З 2005р. працював у Росії в Санкт- Петербурзі по 3- 6 місяців, а коли приїзжав додому на 1-2 тижні, то мешкав у будинку свого знайомого- вул. Шевченко,51 сел. Черкаське. Позивачка мешкала у будинку № 47 по цій же вулиці у своїй матері.

В час коли він був дома, вони зустрічались з позивачкою, остання залишалась ночувати, але спільного господарства не вели, бюджет був роздільний, продукти харчування купував він, як і одежу позивачці, її дочці, так як характеризує себе «доброю душею». Також, він за свої власні кошти купував холодильник «Норд», шафу- купе не бачив та її не покупав.

Так як за працю в Росії отримував до 2,5 тис. доларів США, то бажав купити для себе будинок по вул. Піонерській, 37 «а» у ОСОБА_4 та 7.03.08р. сплатив останньому 12600 грн. за вказаний будинок, а ОСОБА_4 віддав йому свої правоустановчі документи на будинок. Зразу не уклали нотаріально договір куплі- продажу тому, що не було грошей на переоформлення.

З цього ж часу став мешкати у вказаному будинку, а позивачка лише приходила до нього, залишаючись на ніч.

Дійсно, з 1 по 15.05.07р. позивачка приїздила до нього в Санкт- Петербург, де він знімав квартиру та вони спільно мешкали.

Представник відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_6 підтримав доводи свого довірителя та просив відмовити у задоволені позову.

Відповідач ОСОБА_4 також позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно у вказаний час продав вищеозначений будинок, при цьому зазначив, що гроші у сумі 12600 грн. отримав саме від ОСОБА_3, з якім безпосередньо і домовлявся за купівлю- продаж будинку. Нотаріально договір куплі- продажу не уклали зразу у звязку з тим, що у ОСОБА_3 не було грошей не переоформлення, а тому домовились зробити це пізніше.

Він ніколи не ухилявся від нотаріального посвідчення договору а заявляв як позивачці, так і ОСОБА_3, що як вони розберуться у своїх спорах за майно, то він готовий у любий час укласти договір у нотаріуса.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази по справі, приходить до переконання щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за наступних підстав.

Так, суд погоджується з поясненнями позивачки щодо її проживання з грудня 2006р. по вересень 2008р. з ОСОБА_3 однією сімєю: вони сумісно мешкали у буд. 47 по вул. Шевченко сел. Черкаське, вели сумісне господарство, харчувались, ОСОБА_3 купував позивачці, її дочці одежу. З березня 2008р. вони сумісно мешкали за адресою- буд. 37 «а» по вул. Піонерській у сел. Черкаське, до вересня 2008р., що підтверджують свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та зазначають, що спільне їх проживання припинилось після того, як ОСОБА_3І, побив ОСОБА_1 і остання пішла мешкати до своєї матері. За час спільного мешкання вони вели сумісне господарство, харчувались, жили як єдина сімя, лише не реєстрували шлюб. Дійсно, літом 2007р. ОСОБА_3 два рази їздив на заробітки до Росії, але невдатно, так як нічого не заробляв.

Суд приймає до уваги пояснення вказаних свідків, розцінює їх як правдиві, що знаходять своє підтвердження у інших доказах по справі.

Так, згідно довідки Черкаської селищної ради від 21.04.09р., позивачка дійсно мешкала сумісно з ОСОБА_3 з грудня 2006р. по вересень 2008р. на території даної селищної ради, у тому числі за адресою- сел. Черкаське, вул. Піонерська, 37 «а», та вели спільне господарство (л.с.7).

Суд приймає до уваги пояснення позивачки, що саме в час спільного мешкання з ОСОБА_3, вони придбали спірне шафу- купе. Так, згідно накладної ЧП ОСОБА_11 від 21.09.07р., саме позивач оплатила вартість даної шафи вартістю 1400 грн. та кухню «Аліна», обідню групу (стіл + 4 табуретки) (л.с.24).

За таких обставин, суд не приймає до уваги пояснення ОСОБА_3, в частині заперечення факту спільного мешкання з позивачкою однією сімєю, розцінюючи це як спробу ввести суд в оману відносно мавших місце подій, з цілю вирішення спору на свою користь.

Згідно положень ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, або у будь якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними, наявність якого між ними ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заперечують.

На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення гл. 8 СК України.

Таким чином, з огляду на вказане, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивачки щодо передачі їй у власність шафи- купе вартістю 1400 грн., а ОСОБА_3 передати у власність холодильник «Норд» вартістю 1500 грн., щодо якого останній вказував, що він саме його особисто придбав.

Між іншим, суд не може погодитись з вимогами позивачки щодо визнання у судовому порядку договору куплі-продажу буд. 37 «а» по вул. Піонерській дійсним, з мотивів що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ухиляються від його нотаріального його посвідчення.

Так, законодавець встановлює, що договори куплі- продажу нерухомого майна у обовязковому порядку повинні бути нотаріально посвідченні та підлягають державній реєстрації.

Ст. 220 ЦК України зазначає, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджуються письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна їх сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Крім, цього п.13 постанови Пленуму ВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009р., № 9, зазначає, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується до правочинів, які підлягають як нотаріальному посвідченню так і державній реєстрації…

У судовому засіданні було належним чином встановлено факт відсутності ухиляння відповідачів від нотаріального посвідчення вказаного договору, не надання позивачем будь яких обєктивних, достовірних даних про це. Так, ОСОБА_4М, прямо і послідово зазначив, що готовий зробити це у любий час, що свідчить про відсутність та не втрату такої можливості, з чого суд приходить про переконання щодо недоведеності позивачкою своїх вимог у цій частині.

Не задоволення вимог щодо визнання вказаного договору дійсним є підставою не визнавати і право власності позивачки на вказаний будинок, так як будь яких правових підстав на такі вимоги у неї на теперішній час відсутні: посилання позивачки на отриманий нею споживчий кредит на суму в 13000 грн., який вона частково сплачує, отриману 2.02.09р. розписку від ОСОБА_4, де останній вказує що отримав гроші у сумі 12600 грн. за будинок від позивачки та ОСОБА_3, не є тими гідними правовими підставами для визнання договору дійсним, тим паче що ОСОБА_4 зазначив, що вказану розписку він склав у такій формі на вимогу позивачки, хоча насправді дані гроші він отримував лише від ОСОБА_3, лише ж з останнім він і домовлявся про купівлю- продаж будинку.

З огляду на вказане, суд приходить до переконання щодо часткового задоволення позовних вимог позивачки.

Керуючись ст.ст.60-71 СК України, постанова пленуму ВС України №9 від 6.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст.10,60, 209,213, 215 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання дійсним договору куплі продажу будинку та визнання права власності на нього, розподіл майна, задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з грудня 2006р. по вересень 2008р. та розподілити їх сумісне майно: шафу купе вартістю 1400 грн. передати ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на нього; холодильник «Норд» вартістю 1500 грн. передати ОСОБА_3, визнавши за ним право власності на нього.

В іншій частині позовних вимог відмовити за відсутністю підстав для задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області, через Словянський міськрайонний суд, шляхом подачі в 10-ти денний строк, з дня проголошення рішення, заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя М.Г. Геєнко.