Справа №2-2325/10
Провадження №2-2325/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Гирича С.В.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 районної

адміністрації ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5

та представника відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_6

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 міської ради про визнання права користування житловим приміщенням, укладення договору житлового найму, та зустрічним позовом ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради до ОСОБА_2 про виселення із самовільно зайнятого житла, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання за ним право на користування житловим приміщенням квартирою №2 по вул. К.Левицького, 52 в м. Львові, зобовязання ОСОБА_3 районну адміністрацію ОСОБА_4 міської ради укласти із ним договір житлового найму.

Відповідач ОСОБА_3 районна адміністрація ОСОБА_4 міської ради звернувся із зустрічним позовом про виселення позивача ОСОБА_2 із самовільно зайнятого житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що на підставі ордеру №1251 від 30.10.1948р. в квартиру АДРЕСА_1 була поселена його бабця ОСОБА_7 разом із членами свої сімї чоловіком ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_9, 1923р.н. З часу народження 01.08.1948р. він також проживав у вказаній квартирі разом із сестрою, вітчимом ОСОБА_10 та був зареєстрований за вказаною адресою. Після смерті діда та баби, основним квартиронаймачем була його матір ОСОБА_11, яка померла 26.06.2004р. Після смерті матері в квартирі залишилися проживати він та його вітчим ОСОБА_10, який помер 27.09.2009р.

Крім цього, у звязку із наданням йому по місцю праці з метою покращення житлових умов неповноцінної квартири АДРЕСА_2, 29.11.1982р. він знявся з реєстрації за адресою: АДРЕСА_3. Після цього, зареєструвався за адресою: АДРЕСА_3 та приватизував вказану квартиру згідно свідоцтва про право власності №17059 від 25.03.1994р., однак весь час залишився проживати із родиною у квартирі №2 по вул. К,Левицького, 52 в м. Львові.

Після смерті матері та вітчима він постійно проживав у квартирі, займався організацією їх похованням, а тому вважає, що має право на користування житловим приміщенням квартирою №2 по вул. К.Левицького, 52 в м. Львові та укладення договору житлового найму квартири із ним.

Відповідач ОСОБА_3 районна адміністрація ОСОБА_4 міської ради зустрічні позовні вимоги мотивує тим, що квартира АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності та складається із однієї житлової кімнати площею 20,9 м.кв., з кухнею та комунальними вигодами, загальною площею 36,9 м.кв. Основним квартиронаймачем вказаної квартири являлася ОСОБА_11, яка померла 26.06.2004р. Після її смерті в квартирі залишився проживати її чоловік ОСОБА_10, який також помер 27.09.2009р. Позивач в квартирі не зареєстрований з 29.11.1982р. у звязку із зміною місця проживання на квартиру ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого втратив право на користування спірною квартирою.

З акту складеного працівниками ЛКП №503 та з опитування сусідів ними встановлено, що в квартирі окрім ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ніхто не проживав. Після смерті ОСОБА_10, позивач самовільно зайняв квартиру АДРЕСА_1 шляхом заволодіння ключами покійного квартиронаймача та закриттям квартири на ключ. Як вбачається з акту ЛКП «Вулецьке» сам позивач постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. На попередження ЛКП №503 про звільнення незаконно зайнятої квартири не реагує, а тому просить зустрічний позов задоволити.

В судовому засіданні позивач первісний позов підтримав, зустрічний позов заперечив, дав пояснення аналогічні вищенаведеним, доповнив, що з 1983р. постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки спочатку здійснював догляд за хворою матірю, а після її смерті доглядав вітчима, який також хворів, мав психічні розлади, ходив по смітниках, звідки стягував усякі непотрібні речі в квартиру захламлюючи її. Він періодично виносив ці речі із квартири, ніс витрати по утриманню квартири, оплачував комунальні послуги. В вересні 2009р. вітчим зник, і він його розшуковував протягом 10 днів, після чого знайшов у морзі як невпізнану особу встановивши, що той помер перебуваючи в сауні. Він ніс витрати по організації поховання як матері, так і вітчима. Після їхньої смерті продовжує проживати в квартирі, нести витрати по її утриманню, а тому просить основний позов задоволити, зустрічний відхилити за безпідставністю вимог.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_5 в судовому засіданні первісний позов заперечила, зустрічний позов підтримала, дала пояснення аналогічні вище наведеним, просить задоволити зустрічний позов, а в задоволенні первісного позову відмовити за безпідставністю вимог.

Представник відповідача ОСОБА_4 міської ради ОСОБА_6 в судовому засіданні первісний позов заперечила, зустрічний позов підтримала, пояснила, що позивач не набув право на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки з 1982р. знятий з реєстрації за вказаною адресою, з цього часу в квартирі не проживав, був забезпечений іншим благоустроєним житлом, приватизував його. Вважає, що позивач не представив доказів того, що вселявся у спірну квартиру із згоди осіб, які там проживали, оскільки не був зареєстрований, також не представив переконливих доказів того, що він проживав з вітчимом однією сімєю та вів спільне господарство. Тому просить виселити його із незаконно займаного приміщення.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши зібрані докази, суд у задоволенні первісного позову відмовляє, а зустрічний позов задовільняє з таких підстав.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог п.2, 3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З договору найму жилого приміщення в будинках місцевих ради (а.с.14) вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_12 на підставі ордеру на вселення №1251 від 30.10.1948р.

В судовому засіданні встановлено, що разом з ОСОБА_12, в квартиру АДРЕСА_1 були поселені члени її сімї чоловік ОСОБА_8, їхня донька ОСОБА_9, 1923р.н., разом з своїм малолітнім сином ОСОБА_2О, 01.08.1948р.н.

З свідоцтва про одруження від 04.12.1971р. (а.с.9) вбачається, що 04.12.1971р. був укладений шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_9, після укладення шлюбу ОСОБА_9 присвоєно прізвище ОСОБА_10, про що вчинено актовий запис №496.

Судом встановлено, що після укладення шлюбу ОСОБА_10 став проживати разом із своєю дружиною ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_4.

Згідно вимог ст.64 ЖК України,члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України N2 від 12.04.85 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України( ОСОБА_10 змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 від 10.03.89N 13 від 25.12.92N 15 від 25.05.98 ) п.9.передбачено,що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Як вбачається із довідки ЛКП №503 від 16.12.2009р. (а.с.16), ОСОБА_11 була прописана в квартирі АДРЕСА_1 з 1952 р. по дату смерті 03.09.2004р., ОСОБА_10 з 14.02.1973р., а ОСОБА_2 був прописаний з 19.12.1969р. по 29.11.1982р.

Згідно довідки ЛКП «Вільгуцьке» від 16.11.2009р. вбачається, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності №17059 від 25.03.1994р. та зареєстрований за вказаною адресою з 11.03.1983р.

Згідно акту від 26.02.2010р., складеного працівниками ЛКП №503 (а.с.22) вбачається, що зі слів мешканців сусідніх квартир встановлено, що в квартирі №2 окрім ОСОБА_11, ОСОБА_10 ніхто не проживав, інколи навідувався ОСОБА_2, син основного квартиронаймача. Після смерті ОСОБА_10, ключі від квартири забрав ОСОБА_2 При обстеженні 08.02.2010р. о 08.15 год., 16.02.2010р. о 11.00 год., 26.02.2010р. о 09.00 год. встановлено, що квартира закрита, двері ніхто не відкриває. На записки ЛКП та попередження про необхідність звільнення ОСОБА_2 не реагує.

Як вбачається з акту ЛКП «Вулицьке» від 18.02.2010р. (а.с.23а), позивач ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4. Згідно довідки ЛКП «Вулецьке» від 10.02.2010р. (а.с.24) вбачається, що квартира АДРЕСА_2 загальною площею 40,0 м.кв., складається із однієї житлової кімнати площею 14,9 м.кв., кухні площею 8,2 м.кв. з комунальними вигодами.

З показів допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 Г-С.М., ОСОБА_15, ОСОБА_16 вбачається, що в квартирі №2 по вул. К.Левицького постійно проживали ОСОБА_11 з чоловіком ОСОБА_10, який мав психічні вади. Разом з ними проживав ОСОБА_2, який здійснював догляд за хворою матірю. Після її смерті в 2004р., стосунки між ОСОБА_10 та позивачем значно ускладнилися, вони часто конфліктували, чи вели вони разом спільне господарство свідкам не відомо. ОСОБА_10 через психічні вади приносив у квартиру брудні речі, створював незручності сусідам, тому вони зверталися до ЖЕКу із скаргами на його дії.

Сам позивач визнав, що мав намір виписатися з квартири АДРЕСА_2 та зареєструватися у спірній квартирі, однак через стан здоровя вітчима цього зробити не зміг, оскільки той не бажав йти в ЖЕК оформляти його прописку, також ухилявся від приватизації вказаної квартири.

Таким чином, суд вважає, що позивач не набув права користування житловим приміщенням квартирою №2 по вул. К.Левицького, 52 в м. Львові, оскільки представленими у судовому засіданні доказами не довів наявність згоди основного квартиронаймача - матері ОСОБА_11 та члена її сімї ОСОБА_10 на його вселення в квартиру, не довів факт постійного проживання у спірній квартирі з ними однією сімєю, а після смерті матері з вітчимом ОСОБА_10 та ведення спільного господарства.

Крім цього позивач є зареєстрований та забезпечений іншим благоустроєним житлом, яке він приватизував.

А тому, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні первісного позову.

Оскільки, позивач ОСОБА_2 не набув права на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 і безпідставно займає вказані приміщення на даний час, а тому у відповідності до вимог ст.109 ЖК України підлягає виселенню із спірного приміщення. З цих підстав слід задоволити зустрічний позов та виселити ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_1.

Керуючись, ст.ст. 10, 15, 16, 60, 74, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 64, 109 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради, ОСОБА_4 міської ради про визнання за ним право на користування житловим приміщенням квартирою №2 по вул. К.Левицького, 52 в м. Львові, зобовязання ОСОБА_3 районну адміністрацію ОСОБА_4 міської ради укласти із ним договір житлового найму відхилити за безпідставністю вимог.

Зустрічний позов ОСОБА_3 районної адміністрації ОСОБА_4 міської ради задоволити. Виселити ОСОБА_2 із самовільно зайнятої квартири АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: