АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1270/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Кузнєцов В.О. В.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року м. Дніпропетровськ

29 березня 2010 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Приходченко А.П.

суддів - Кузнецов В.О., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Журавель Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2009 року

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про поділ спільно нажитого майна та визнання права часткової власності на квартиру, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі. Визнано за ОСОБА_4 право власності на автомобіль ВАЗ 21063, державний номер В3883 ЯА, гараж у гаражному кооперативі „Салют, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, припинено право спільної сумісної власності на квартиру. Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 солідарно на користь ОСОБА_4 у відшкодування судових витрат 230 грн.

З даним рішенням не погодились відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та 18.01.2010 року звернулись до суду з апеляційною скаргою у якій просили рішення суду скасувати, а справу направити на новий розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до того ж суду в іншому складі на підставі п. 5 ч.І ст.311 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_4Ф, звернувся до відповідачів з позовом про поділ спільно нажитого майна та визнання права часткової власності на квартиру. В ході судового розгляду ОСОБА_4 свої позовні вимоги уточнив та просив суд поділити сумісно нажите майно та визнати за ним право власності на автомобіль ВАЗ 21063 1992 року випуску, державний номер В3883 ЯА; гараж у гаражному кооперативі „Салют, меблеву стінку, морозильну камеру, диван - ліжко, ліжко, телевізор „Нагр, килим 2,5x4 метри, стіл розкладний, журнальній стіл; усунути перешкоди у здійснені права користування власністю, а саме: квартирою № 80 у будинку 15 по вул. Тверській у м. Дніпропетровську, шляхом його вселення у вказану квартиру та зобовязання відповідачів надати йому комплект ключів; виділити ОСОБА_4 у користування у спірній квартирі ізольовану кімнату площею 9,7 м', а відповідачам дві ізольовані кімнати площею 18 та 11, 5 м2; кухню, ванну, туалетну кімнати, коридор, вбудовану шафу - залишити у спільному користуванні; визнати за ним право власності на ? частини спірної квартири; припинити право спільної сумісної власності на спірну квартиру ( а.с. 72- 75). Крім того у позовній заяві ОСОБА_4 зазначав також інше майно яке вони придбали у період шлюбу.

Між тим ухваливши по справі рішення, суд не розглянув всі позовні вимоги позивача, а саме: не було вирішено питання щодо поділу між подружжям спільно нажитого майна та визнання права власності за ОСОБА_4 на меблеву стінку, морозильну камеру, диван - ліжко, ліжко, телевізор „Harp", килим 2,5x4 метри, стіл розкладний, журнальній стіл. Вказане майно він просив виділити йому. Залишено без уваги інше майно, яке позивач вказував у позовній заяві. Не було вирішено питання щодо вселення позивача та визначення порядку користування спірною квартирою, зокрема щодо виділу позивачу у спірній квартирі ізольованої кімнати площею 9,7 м2, а відповідачам - двох ізольованих кімнат площею 18 та 11,5 м2, та щодо залишення кухні, ванни, туалетної кімнат, коридору, вбудованої шафи у спільному користуванні.

Тобто суд першої інстанції фактично не розглянув всі заявлені позовні вимоги, що позбавляє колегію суддів переглянути рішення суду першої інстанції. Цей недолік не може бути усунений ухваленням додаткового рішення.

Відповідно до п.5 ч.І ст. 311 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд розглянув не всі вимоги і цей недолік не був і не міг бути усунений ухваленням додаткового рішення судом першої інстанції .

Отже такі порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду з направленням справи на новий розгляд до того ж суду в іншому складі .

Крім того колегія суддів звертає увагу суду на те, що у справі на а.с. 2 є позовна заява ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. На а.с. 112 є ухвала суду від 18.09.2009 року про залишення її позову без розгляду. Однак ОСОБА_2 пояснила в судовому засіданні, що вона не писала письмову заяву про залишення її позову без розгляду. Такої заяви в матеріалах справи не має. Тобто суд першої інстанції фактично залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя з порушенням норм процесуального права.

В ході нового розгляду справи необхідно уточнити у сторін всі їх позовні вимоги, визначитися з колом учасників процесу та виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.5 ч. 1 ст. 311, ст. 313 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2009 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: