Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

01 липня 2010 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Широкової Л.В.,

суддів Франовської К.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2,

з участю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2010 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира про визнання дій неправомірними та зобовязання здійснити перерахунок та виплату коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, -

встановила:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на неправильне нарахування та виплату відповідачем йому державної пенсії, передбаченої ст. ст. 50,54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закону) та відмову відповідача зробити перерахунок та виплату зазначених коштів.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 27 квітня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира протиправними, зобовязано відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_3 щомісячної основної пенсії, передбаченої ст. 54 Закону у розмірі шести мінімальних пенсій за віком за період з 02 березня 2009 року по 27 квітня 2010 року та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, передбачену ст. 50 Закону за вказаний період з урахуванням проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира просить постанову суду першої інстанції скасувати, ухвалити рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду щодо наявних обставин справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач має статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та 3 групу інвалідності внаслідок захворювання викликаного впливом аварії на ЧАЕС (а.с.5,6). Йому призначено основну та додаткову пенсію відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Проте, пенсія нараховувалася та виплачувалась з врахуванням обмежень, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 року за №530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян та постанові Кабінету Міністрів України „Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян та 16.07.2008 року №654 у значно менших сумах, що не відповідають розмірам, встановленим Законом. Вказані обставини підтверджуються письмовими матеріалами і не заперечувалися стонами.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обгрунтованість вимог позивача, зважаючи на наступне.

Статтею 49 Закону передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 цього Закону, в якій наведено підстави та умови призначені державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1, в усіх випадках розміри пенсій до інвалідів 3 групи, щодо яких установлено звязок із Чорнобильською катастрофою, не можу бути нижчими ніж шість мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст.50 Закону особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам 3 групи - у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

За наведених обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що вихідним критерієм розрахунку пенсії позивачці має бути мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст.2 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування встановлюється розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, з огляду на загальні засади пріоритету законів над підзаконними актами суд дійшов обгрунтованого висновку, що при розрахунку державної та додаткової пенсії передбачених ст.ст.50,54 Закону, застосуванню підлягає саме розмір прожиткового мінімум для осіб, котрі втратили працездатність, установлений у Законі про Державний бюджет У країн на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Положення ст.28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсій страхування не є перешкодою для застосування мінімальної пенсії за віком для розрахуй інших повязаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлені іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого ч.1 цієї статті.

Крім того, Законом України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування саме на Пенсійний фонд України та його відповідні територіальні органи покладено обовязок щодо призначення пенсій, забезпечення їх своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати. Тому суд правильно вважав, що саме на цього відповідача слід покласти обовязок зробити позивачеві перерахунок пенсії.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності оскаржуваної постанови процесуальному законові безпідставні, оскільки повноваження суду в частині способу відновлення порушених прав узгоджуються з положеннями ст.162 КАС України.

Крім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо незаконності судового рішення про підвищення пенсії у подальшому, оскільки суд в задоволенні таких вимог позивачу відмовив.

За наведених обставин апеляційний суд не вбачає підстав для скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Богунському районі м. Житомира відхилити.

Постанову Богунського районного суду м.Житомира від 27 квітня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді:

Справа №22 ц -3093/10 Головуючий у 1 інст.: Галацевич О.М.

Категорія 57 Суддя - доповідач: Широкова Л.В.