Справа №22-ц-1389/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Маслова В.О.,

суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 30 березня 2010 року

у справі за позовом Путивльського районного центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення суми незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_1 на користь Путивльського районного центру зайнятості 1381 грн. 33 коп., 51 грн. судового збору в дохід держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та закрити провадження у справі.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який заперечує проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 25 жовтня 2007 року звернувся до Путивльського районного центру зайнятості з заявою про працевлаштування. 01 листопада 2007 року відповідач подав заяву, в якій просив до вирішення питання про його працевлаштування надати йому статус безробітного з виплатою допомоги по безробіттю та зазначив, що не є підприємцем, не займається трудовою діяльністю, не отримує пенсію та жодних доходів не має.

З 01 листопада 2007 року по 18 червня 2008 року відповідач отримав допомоги по безробіттю 2239 грн. 52 коп. В подальшому подав заяву про відмову від послуг служби зайнятості та просив зняти його з обліку.

На цей час центром зайнятості було встановлено, що на час перебування на обліку у центрі зайнятості як безробітного ОСОБА_1 2 лютого 2008 року був прийнятий на роботу приймальником молока від населення до фермерського господарства «Троценко» та отримав в даному господарстві заробітну плату, про що не повідомив центру зайнятості.

Просив стягнути з відповідача суму допомоги по безробіттю, сплачену за період з 01 лютого 2008 року по 18 червня 2008 року в розмірі 1381 грн. 31 коп.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, перебуваючи на обліку в центрі зайнятості, працевлаштувався у фермерському господарстві «Троценко» і отримував доходи, отримуючи при цьому незаконно допомогу по безробіттю.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2007 року ОСОБА_1 був звільнений з ВАТ «Птахогосподарство ім. Путивльських партизан» за згодою сторін, а 25 жовтня 2007 року звернувся до Путивльського районного центру зайнятості з заявою про працевлаштування.

01 листопада 2007 року відповідачу за його заявою надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю.

18 червня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до центру зайнятості з проханням зняти його з обліку у звязку з відмовою від послуг служби зайнятості.

За період перебування відповідача на обліку як безробітного у центрі зайнятості він отримав матеріальне забезпечення у вигляді допомоги по безробіттю в сумі 2239 грн. 52 коп.

Ст. 2 Закону України «Про зайнятість населення» передбачає, що безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

П/п «а» п. 3 ст. 1 вказаного Закону передбачає, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території України на законних підставах, працюючі по найму на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб.

Згідно п/п 1 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі працевлаштування безробітного.

Згідно ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність трудових відносин з фермерським господарством, незаконність його оформлення на роботу в це господарство, на те, що він не працевлаштовувався за час перебування на обліку як безробітного та отримання допомоги по безробіттю, спростовуються доказами, які є в справі. Зокрема, з довідки Глухівської міжрайонної податкової інспекції та наданого нею витягу з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про суми сплачених доходів вбачається, що за звітністю фермерського господарства «Троценко» відповідач був прийнятий на роботу 1 лютого 2008 року до цього господарства, отримував доходи в цьому господарстві у вигляді заробітної плати. Працевлаштування відповідача підтверджується наказом директора фермерського господарства № 3 від 2 лютого 2008 року про прийняття його на роботу приймальником молока від населення в дане господарство. Обставини працевлаштування відповідача підтверджені і показами свідків, яким суд першої інстанції дав належну оцінку, і які узгоджується з іншими доказами в справі.

Таким чином, суд прийшов до вірного висновку про те, що з часу прийняття відповідача на роботу в фермерське господарство, про що він центр зайнятості не повідомив, до дати зняття за його заявою з обліку як безробітного - 18 червня 2008 року, він без законних підстав отримував допомогу по безробіттю, яка за цей період склала 1381,33 гр.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається відповідач, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали обєктивну оцінку.

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи і відповідні їм правовідносини, рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 30 березня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді