Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц- 2566/10 Головуючий по 1 інстанції
Категорія 57 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 р. Колегія суддів, судової палати в цивільних справах апеляційного

Черкаської області в складі:

головуючого Храпко В.Д.,

суддів Міщенка С.В, ОСОБА_3,

при секретарі Голобородько С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради на постанову Канівського районного суду від 19 березня 2010 року за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради про стягнення недоплачених сум компенсації та щорічної допомоги на оздоровлення за 2008-2009 pp., -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 29.01.2010р. звернувся у суд з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_5 до управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради про стягнення недоплачених сум компенсації та щорічної домоги на оздоровлення за 2008-2009 рр .

Підставою для подання позову позивач вважає ту обставину, що не зважаючи на те, що ОСОБА_5 є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС та інвалідом 2-ї групи і інвалідність його пов'язана з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС,- відповідач відмовляється виплачувати йому в повному обсязі належні кошти в розмірі , що встановлені абз.3 ч.1 ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" . А саме - одноразову компенсацію в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат , як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС , який став інвалідом 2-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи ( яка взагалі йому не виплачувалася) та щорічну допомогу на оздоровлення за період 2008-2009 років - в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, виплата якої передбачена абз.2 ч.4 ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи" ( яка сплачувалася ОСОБА_5 протягом вказаного

періоду у розмірі значно нижчому від , встановленого законом розміру мінімальної

заробітної плати). І

Тому ОСОБА_4 просив визнати дії по невиплаті ОСОБА_5 одноразової компенсації в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС в розмірі , що встановлений ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" - незаконною, а також визнати незаконною відмову управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради сплачувати в повному об'ємі ОСОБА_5 ОСОБА_5 щорічну допомогу на оздоровлення за період 2008-2009 років - в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат, згідно ст.48 Закону України „Про статус і соціальний

захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Та зобовязати

відповідача сплатити останньому, ці виплати у розмірі , що передбачений ст.48 Закону

України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи".

Вказаним рішенням позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задоволений частково. Визнано неправомірними дії управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради , пов'язані з ненарахуванням та невиплатою одноразової компенсації за заподіяну шкоду здоровю ОСОБА_5, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії інваліду 2-ї групи, пов'язаної з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який став інвалідом 2-ї групи, внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі меншому , встановленого ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» . Також судовим рішенням зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_5 недоплаченої одноразової грощової компенсації як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС, який став інвалідом 2-ї групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в І розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат та недоплачену щорічну допомогу на оздоровлення за період 2008-2009 pp. у розмірі 5-ти мінімальних заробітних плат відповідно до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за мінусом раніше сплачених сум.

Не погоджуючись з рішенням суду , управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради оскаржило його , і в апеляційній скарзі від 13.04.2010

року просить рішення скасувати та постановити нове - про відмову в задоволенні даного

позову. При цьому відповідач , як на підставу, задоволення апеляції в частині, що

стосується виплат допомоги на оздоровлення за період 2008-2009 pp. , - вказує на

відсутність коштів для виплати вказаної допомоги у розмірі, що визначені ст.48 Закону

України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи» , крім того, посилаючись на постанову Кабінету Міністрів

"Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок

Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005 N 562, якою позивачу було встановлено і

виплачено допомогу на оздоровлення за 2008-2009 роки по 120грн. за кожен рік. А в

частині визнання незаконною дії по невиплаті ОСОБА_5 одноразової компенсації в

розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС в

розмірі , що встановлений ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» заперечень як під час судового розгляду, так і в апеляційній скарзі , - не подав , зазначивши, що ОСОБА_5 має право на отримання такої компенсації, але за її отриманням не звертався.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку ,що апеляційна скарга на постанову Канівського міськрайонного суду від 19 березня 2010 року підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС. 15.01.1996р. згідно висновку медико-соціальної експертної комісії останній визнаний інвалідом 2-ї групи безстроково у зв'язку з захворюванням ,що пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та перебуває на обліку, в управлінні праці та соціального захисту населення Канівської міської ради Черкаської області. Тому у після встановлення інвалідності ОСОБА_5 відповідач відповідно до ч.3 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мав виплатити йому протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності одноразову компенсацію в розмірі 45-ти мінімальних заробітних плат , право на отримання якої передбачене абз.3 ч.1 , ст.48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" , але цього не зробив. хоча під час судового розгляду управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради визнало прав ОСОБА_5 на отримання даної допомоги . А тому суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права , керуючись ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" при визнанні дій управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради по невиплаті зазначеної компенсації позивачу незаконними та зобов'язуючи здійснити виплату цих коштів, розмір яких має виходити з

розміру мінімальної заробітної плати на момент виплати.

Крім того , відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам II групи виплачується в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Частиною 5 статті 48 вищенаведеного Закону щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Статтею 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» встановлено з 1 січня 2008 року розмір мінімальної заробітної плати 515 грн. на місяць, з 1 квітня 2008 року - 525 грн. на місяць, з 1 жовтня 545грн. на місяцю, аз1 грудня 2008 року 605 грн. на місяць.

Статтею 55 Закону України " Про Державний бюджет України на 2009 рік" встановлено з 1 січня 2009 року розмір мінімальної заробітної плати 605 грн. на місяць, з 1 квітня 2009 року 625 грн. на місяць, з 1 липня 2009 року - 630 грн. на місяць, з 1 жовтня 2009 року 650 грн. , з 1 листопада 2009р.- 744грн. на місяць.

Але управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради виплачувало ОСОБА_5 в цей період допомогу , керуючись Постановою Кабінету Міністрів "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005 N 562, по 120грн. за кожен рік , яка не відповідає розміру мінімальної заробітної плати, встановленому законами України.

А оскільки внесені пунктом 28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» зміни до ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний

бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є

неконституційними), то відповідно до частини четвертої статті 9 Кодексу

адміністративного судочинства України суд правильно застосував правовий акт, який має вищу юридичну силу. Оскільки при вирішенні даного спору, застосуванню підлягає саме стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» N 796 в редакції до внесення змін , що були визнані неконституційними , стаття 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» та стаття 59 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», а не Постанова Кабінету Міністрів "Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 12.07.2005 N 562 , на яку посилається відповідач.

За таких обставин та з урахуванням вимог статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради повинно виплатити ОСОБА_5 щорічну допомогу на оздоровлення за 2008-2009 роки виходячи із суми мінімальної заробітної плати на момент виплати за мінусом вже отриманих ним сум .

А посилання апелянта на те, що порядок обчислення допомоги особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України- є безпідставними , оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону

А отже , враховуючи викладене, а також те, що відповідач під час судового розгляду не ставив питання про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 з підстав пропущення ним річного строку звернення в суд за захистом порушених прав, - суд вірно встановив, що права позивача були порушені діями управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради по неповній виплаті йому протягом 2008-2009рр. щорічної допомога на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інваліду II групи та зобов'язав відповідача виплати цю допомогу в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат за вказаний період , виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент її отримання.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:.

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради - відхилити.

Постанову Канівського районного суду від 19 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі 2-х місяців.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/