Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 37 ( IV) суддя Бондарчук Г.Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

01 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Неклеси В.П.

суддів: Зубакової В.П., Остапенко В.О.

при секретарі: Іванюк О.В.

за участю: відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру обовязкової частки у спадщині та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповітів нікчемними, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині, посилаючись на те, що ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 Шлюбні відносини фактично припинені з 1994 року. Після припинення шлюбних відносин ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але продживав на момент смерті у селі Гомельське Криворізького району Дніпропетровської області. 10 травня 2007 року ОСОБА_5 зробив на кожного з них заповіт: ОСОБА_4 земельну ділянку площею 3,2453 га, ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 4,6135 га. Обидві земельні ділянки розташовані на території Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, та належні йому згідно державних актів про право власності.

03 червня 2007 року ОСОБА_5 помер. Вони звернулися до Шостої нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримали відмову, оскільки на ? частку спадщини, як обов`язкову частку у спадщині має вдова ОСОБА_2 Вважають, що розмір обов`язкової частки повинен бути зменшеним, оскільки не відповідачка, а вони доглядали, турбувались та опікувались померлим ОСОБА_5 до його смерті. Просили зменшити розмір обов`язкової частки з ? до 1/6 частки.

В січні 2010 року відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про визнання заповітів нікчемними, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з грудня 1981 року до дня його смерті. В зв`язку з погіршенням матеріального стану сім`ї проживали окремо за місцем роботи кожного з них, але вихідні проводили разом, часто спілкувались телефоном та вели спільний сімейний бюджет.

01.05.2007 року, внаслідок інсульту, ОСОБА_5 був паралізований, чим скористалися ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а тому 10.05.2007 року ОСОБА_5 було складено два заповіти на земельні ділянки, які вона вважає укладеними з порушенням законодавства та просить визнати їх нікчемними.

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2010 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено повністю.

За обома заповітами, посвідченими секретарем Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області зменшено розмір обов`язкової частки, належної ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, померлого 03.06.2007 року, з ? частки до 1/6 частки.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання заповітів нікчемними відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачка просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 і ОСОБА_4, та задовольнити зустрічний позов в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права.

Так, суд не в повному обсязі оцінив всі докази по справі, розглянув в одному провадженні одночасно справи про зменшення обов`язкової частки у спадшині та про визнання заповітів нікчемними, а при ухваленні рішення керувався ст.ст. 221, 222, ч.2 ст.1241 ЦК України, які не регулюють спірні правовідносини.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивачів просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивачів та їх представника, зважаючи на належне повідомлення про час та місце розгляду справи, відповідно до ч.5 ст. 76 ЦПК України (т.3 а.с. 26).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 червня 2007 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому за життя майно.

Спадкоємці померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_3, звернулися до державного нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5, на підставі заповітів від 10 травня 2007 року, відповідно до яких ОСОБА_5 заповів ОСОБА_4 - земельну ділянку площею 3,2453 га, ОСОБА_3 - земельну ділянку, площею 4,6135 га.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зменшуючи розмір обов`язкової частки, належної ОСОБА_2, з 1/2 до 1/6 частки, суд першої інстанції виходив з наявності підстав, передбачених ч.1 ст. 1241 ЦК України для зменшення судом обов`язкової частки у спадщині.

Однак колегія суддів не погоджується з вказаним висновком районного суду з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Суд першої інстанції вірно встановиши обставини справи, прийшов до помилкового висновку про те, що померлий ОСОБА_5 та ОСОБА_2 припинили шлюбні відносини з 1994 року, тобто з того часу коли стали проживати окремо.

Так, відповідно до ч.1 ст.56 СК України дружина та чоловік мають право на вибір місця свого проживання.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 3 СК України подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками та з інших поважних причин не проживають спільно.

Як встановлено судом, померлий ОСОБА_5 з 1982 року по день смерті був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, де проживала його дружина ОСОБА_2 (т.1 а.с. 38). Саме за цією адресою ним отримувалася пенсія, про що свідчать відомості за січень 2005 року червень 2007 року (т.1 а.с. 70-101). ОСОБА_2 пояснила, що проживання подружжя окремо зумовлене тим, що ОСОБА_5, перебуваючи на пенсії, займався розведенням бджіл у селі Гомельське Криворізького району Дніпропетровської області, а вона працювала у «Криворізькому ЗПА» філія АТЗТ «Техноскарб» (т. 1 а.с. 29).

Таким чином, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за взаємною згодою, відповідно до чинного законодавства, визначили місце свого проживання та підтримували стосунки, які задовольняли їх, що спростовує висновки суду про припинення шлюбних відносин.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині зменшення розміру обов`язкової частки належної ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, померлого 03.06.2007 року, з 1/2 частки до 1/6 частки у спадщині, що обумовлена заповітами від 10.05.2007 року, складеними ОСОБА_5, та посвідченими секретарем Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає скасуванню на підставі п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання заповітів нікчемними, на думку колегії суддів, є законним та обгрунтованим і підлягає залишенню без змін з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала не це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у населених пунктах, де немає нотаріусів, заповіти посвідчують посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів.

Порядок посвідчення таких заповітів передбачено Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 25.08.1994 року №22/5 в редакції від 28.12.2006 року, вимоги якої виконано секретарем Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області ОСОБА_8 при посвідченні 10.05.2007 року заповітів ОСОБА_5 (т.1 а.с. 6, т.2 а.с. 7).

Посилання в апеляційній скарзі на нікчемність заповіту через відсутність власноруч зазначеного заповідачем зазначення про складання заповіту за допомогою загальноприйнятих технічних засобів безпрідставні, оскільки відповідно до ст. 1248 ЦК України та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03.2004 року, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Як вбачається з оспорюваних заповітів в них зазначено, що заповіт виготовлено секретарем за допомогою загальноприйнятих технічних засобів та прочитано вголос особисто ОСОБА_5, що підтверджується його підписами.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що при складанні заповітів у відсутності свідків порушено вимоги п.2 ч.2 ст. 1248 ЦК України є необгрунтованими, оскільки суду не надано доказів того, що померлий ОСОБА_5 під час складання заповітів через свої фізичні вади не міг сам прочитати заповіт, зокрема в матеріалах справи мається довідка КЗ «Міська лікарня №7» про те, що ОСОБА_5 лікувався стаціонарно в терапевтичному відділенні з 02.04.2007 року по 17.04.2007 року ( т. 1 а.с. 118), тобто на час складання заповітів 10.05.2007 року останній за медичною допомогою не звертався.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд не в повному обсязі оцінив всі докази по справі, розглянув в одному провадженні одночасно справи про зменшення обов`язкової частки у спадшині та про визнання заповітів нікчемними, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують та не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2010 року в частині зменшення розміру обов`язкової частки належної ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, померлого 03.06.2007 року, з 1/2 частки до 1/6 частки у спадщині, що обумовлена заповітами від 10.05.2007 року, складеними ОСОБА_5, та посвідченими секретарем Червоненської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зменшення розміру обовязкової частки у спадщині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1