Справа № 2-2536/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» травня 2010 р. Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:

головуючого, судді - Тарасенко О.В.

при секретарі - Махоні Н.Ю.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_3 до Відділення Виконавчої Дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2010 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділення Виконавчої Дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі / далі ОСОБА_4/, про стягнення 173 800 грн. моральної шкоди, пославшись на те, що позивач, працюючи підземним електрозварником, прохідником, прохідником-підривником в РУ Первомайське ВО «Кривбасруда», підривником в ВП «Кривбасвибухпром», прохідником ШБУ №2 треста «Кривбасшахтопроходка», підривником в ВАТ «Суха Балка» та на інших роботах виконував роботи, які характеризувалися запиленістю повітря та впливом вібрації, перевищуючі ГДР, що призвело до професійних захворювань. Стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 18 років 9 місяців.

Згідно первинного огляду висновком МСЕК від 05.01.2004р. позивачу встановлена була ступінь втрати професійної працездатності 30% з 19.12.2003р( 20%- вібраційна хвороба І-ІІ ст.. від дій комбінованих вібрації з поліраікулапатією, нейродистрофічним синдромом у вигляді двостороннього плечелопаточного періартрозу НФС І-ІІ-ст., дефартрозу ліктьових суглобів НФ Іст., 10% - пиловий бронхіт І ст. Емфізема легень Іст.) При повторному МСЕК від 25.01.2005р. встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. При останньому огляді МСЕК 14.02.2006р. встановлена втрата професійної працездатності 35% з 01 лютого 2006 року безстроково (група не встановлена).

На цих підставах Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі призначило позивачу щомісячні страхові виплати, а також нарахована одноразова допомога, але моральна шкода у відповідності з п. 3 ст. 34 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійному захворюванні, які спричинили втрату працездатності» відповідачем відшкодована не була.

Внаслідок професійного захворювання, позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинило погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршення відносин з оточуючими людьми й інші негативні наслідки морального характеру. Порушені його відносини у сімї, тому що не має можливості жити як раніше . Все це визиває у позивача сильну психологічну травму. Він відчуваю приниження честі та гідності.

Пошкодження здоровя, і всі повязані з цим фактом труднощі, спричинили позивачу як фізичні так і моральні страждання, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя. Всього моральну шкоду, заподіяну йому, оцінює в 173 800,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» з 01.01.2007 року призупинена дія норм Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування моральної шкоди на 2007 рік. Відповідно до пункту 27 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію абзацу четвертого статті 1 підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України « Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей зупинено на 2006 рік. Також представник відповідача пояснив, що 1 січня 2008 року набрав чинності Закон України Про Державний бюджет України на 2008 рік від 28.12.2007 року №107-VІ, в якому на підставі п.44 розділу 2 «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» у п.3 розділу ХІ «Прикінцеві положення»: після абзацу третього доповнено новим абзацом такого змісту: «відшкодування ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 1 січня 2008 року». Тобто з 01.01.2008 року у ОСОБА_4 соціального страхування від нещасного випадку на виробництві відсутній обов`язок, щодо відшкодування моральної шкоди всім застрахованим і членів їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку.

Крім того, позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, тобто він пропустив строк, у межах якого мав право звернутися до суду з вимогою про захист свого права.

Тому відсутні законні підстави для відшкодування моральної шкоди, позивач отримує щомісячні страхові виплати. Обовязковим є встановлення факту моральної шкоди за висновком МСЕК, оскільки такий факт не встановлений у позивача немає підстав для стягнення.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що позивач працював підземним електрозварником, прохідником, прохідником-підривником в РУ Первомайське ВО «Кривбасруда», підривником в ВП «Кривбасвибухпром», прохідником ШБУ №2 треста «Кривбасшахтопроходка», підривником в ВАТ «Суха Балка» та на інших роботах виконував роботи, які характеризувалися запиленостю повітря та впливом вібрації, перевищуючі ГДР, що призвело до професійних захворювань. Стаж роботи в умовах впливу шкідливих факторів 18 років 9 місяців. (а.с.19-26).

Згідно первинного огляду висновком МСЕК від 05.01.2004р. позивачу встановлена була ступінь втрати професійної працездатності 30% з 19.12.2003р( 20%- вібраційна хвороба І-ІІ ст.. від дій комбінованих вібрації з поліраікулапатією, нейродистрофічним синдромом у вигляді двостороннього плечелопаточного періартрозу НФС І-ІІ-ст., дефартрозу ліктьових суглобів НФ Іст., 10% - пиловий бронхіт І ст. Емфізема легень Іст.) При повторному МСЕК від 25.01.2005р. встановлено 40% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. При останньому огляді МСЕК 14.02.2006р. встановлена втрата професійної працездатності 35% з 01 лютого 2006 року безстроково (група не встановлена). (а.с.4-8).

На цих підставах Відділення виконавчої дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі призначило позивачу щомісячні страхові виплати, а також нарахована одноразова допомога, але моральна шкода у відповідності з п. 3 ст. 34 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійному захворюванні, які спричинили втрату працездатності» відповідачем відшкодована не була.

Внаслідок професійних захворювань, позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинило погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршення відносин з оточуючими людьми й інші негативні наслідки морального характеру, тобто йому заподіяна моральна шкода. Позивач відчуває себе хворим, бо постійно турбує біль у суглобах, хребті, страждає від судом у кінцівках, від навязливого сухого кашлю та болю у грудній клітці. Він відчуває задишку навіть без фізичного навантаження. Стан здоровя стабільно важкий, про що свідчить встановлення втрати професійної працездатності 35% з 01.02.2006р. - безстроково. Позивач лікується амбулаторно та стаціонарно, про що свідчать виписні епікризи з історії хвороби.. Постійно приймає медичні препарати. Через отримані професійні захворювання в нього склалися складні відносини у сімї, з рідними, друзями. Порушені його нормальні життєві звязки через неможливість продовження активного громадського життя.

Пошкодження здоровя, і всі повязані з цим фактом труднощі, спричинили позивачу як фізичні так і моральні страждання, що потребує від нього додаткових зусиль для організації життя.

Згідно чинного законодавства відповідач несе матеріальну відповідальність за шкоду, що була заподіяна працівникові травмуванням або іншими ушкодженнями здоровя повязаними з виконанням їм трудових обовязків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок фізичного або психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

Згідно ст. 21 Закону відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження здоровя або випадку смерті працівника, здійснюється ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків відповідно до ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам не залежить від відшкодування матеріальної шкоди, передбаченої ст. 1 зазначеного вище Закону і є одним зі способів захисту особистих немайнових прав працівників.

Згідно ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування потерпілому ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків страхової виплати за моральну шкоду при наявності факту заподіяння моральної шкоди.

Крім того, згідно рішення Конституційного суду від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоровя, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні і фізичні страждання.

Суд не приймає доводів представника відповідача про те, що для визнання факту завдання позивачу моральної шкоди необхідний висновок МСЕК про наявність заподіяння такої шкоди позивачу, оскільки такий висновок МСЕК необхідний у разі відсутності стійкої втрати працездатності, а позивачу завдана стійка втрата працездатності у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання, отриманого позивачем, наявність якої МСЕК вперше встановлена 05 квітня 2004 року у розмірі 30%. Згідно ст.57 ЦПК України доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Сукупність наданих позивачем і досліджених судом доказів: трудова книжка позивача, акт про розслідування хронічного професійного захворювання №16 від 12.11.2003 року, виписок із лікарні, довідок МСЕК від 05.01.2004 року, від 25.01.2005р., від 14.02.2006р. , пояснення представника відповідача, який не оспорює ні один із указаних письмових доказів, підтверджують факт спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання.

Факти виплати відповідачем позивачу одноразової допомоги, призначення і виплата щомісячних страхових виплат, забезпечення медикаментозного і санаторно-курортного лікування не є підставою для відмови у задоволенні вказаного позову, оскільки виплата зазначених сум, а також суми у відшкодування моральної шкоди передбачена Законом України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" у якості самостійних виплат.

Суд не приймає довід представника відповідача, що п.27 ч. І ст.77 Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" зупинив на 2006 рік дію Закону України „Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вказаний Закон України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" набрав чинності з 1 січня 2006 року, а право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло 05 січня 2004 року. Таким чином, право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача ще до набрання чинності Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» та Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», які призупинили дію абзацу 4 ст.1 в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим. Позивач має право на відшкодування моральної шкоди, тому що акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Виходячи з того, що право на відшкодування моральної шкоди у позивача виникло з 05 січня 2004 року, дія Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік», яким внесені зміни в Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності» щодо припинення відшкодування ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку з 1 січня 2008 року» на правовідносини сторін не поширюється, тому посилання відповідача на вказані Закони як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог суд вважає необґрунтованими.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом свого права суд вважає безпідставним, так як відносини між позивачем і відповідачем в частині відшкодування моральної шкоди, спричиненою ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків з 1 квітня 2001 року регулюються спеціальним ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» і згідно діючому законодавству позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування моральної шкоди.

Заперечення відповідача суд не може визнати обґрунтованими.

Оскільки позивач є застрахованою особою відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно з п.1 «е» ст.21, ч.3 ст.28 вказаного Закону в обовязки відповідача входить своєчасне та в повному обсязі відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження його здоровя в вигляді страхової виплати в відшкодування моральної шкоди за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Суд вважає, що факт заподіяння позивачеві моральної шкоди наявний, оскільки: він частково на 35% втратив професійну працездатність, страждає від постійних болю в суглобах рук та ніг, від судом, від болю у хребті, від нападів кашлю, важкість і біль у грудній клітині, що спричиняє йому фізичні та моральні страждання, він відчуває незручності в повсякденному житті, змушений терпіти фізичні болі та моральні страждання, відчувати себе неповноцінною людиною як вдома так і перед сторонніми людьми.

Всі вказані ним факти та обставини призводять до значних моральних страждань та переживань, значним чином змінили ритм та порядок його життя, порушили його нормальні життєві звязки, для чого він повинен прикладати значні додаткові зусилля для продовження свого життя.

Обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди суд враховує характер та обєм фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного на виробництві професійного захворювання, тривалості лікування, втрату можливості його повної трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін його життєвих звязків, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості суд вважає необхідним стягнути на користь позивача 55 000,00 гривен, в решті позовних вимог необхідно відмовити.

Від сплати судового збору ОСОБА_4 звільнений, згідно Декрету КМ України «Про державне мито».

Керуючись ст. 46 Конституції України, на підставі ст.1,4,21,28,34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві, та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», керуючись ст.10,27,31,60,81,88,213-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково, стягнути з Відділення Виконавчої Дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_3 в відшкодування моральної шкоди компенсацію в грошовій формі в сумі 55 000,00 /пятдесят пять тисяч / гривень.

В іншій частині позову ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути з Виконавчої Дирекції ОСОБА_4 соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15,0 грн. на користь держави.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення заяву про апеляційне оскарження рішення, та протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу.

СУДДЯ: