Справа №22ц-126/10 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Категорія:57 Доповідач: Крайник Н.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Каблака П.І.

суддів: Крайник Н.П., Кота І.Н.

при секретарі: Глинському О.І.

з участю ОСОБА_1, представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвали Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2009 року та 01 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2009 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на майно, належне ОСОБА_1, а саме: квартиру № 4

"б" в будинку № 17 на вул. Богдана Лепкого у м. Львові.

На ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1

До апеляційної скарги приєднались ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі представник апелянта зазначає, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, ухвала постановлена до відкриття провадження у справі, що є порушенням норм процесуального права.

Крім того, даною ухвалою порушено конституційні права інших співвласників квартири, які не є сторонами у даній справі, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7

Просять ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 01 липня 2009 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 "б" до закінчення провадження у справі.

На ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1

До апеляційної скарги приєдналась ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі представник апелянта покликається на те, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були залучені до участі у справі з порушенням норм процесуального права, а тому до них не може бути застосовано заходи забезпечення позову.

Всупереч чинному законодавству, суд першої інстанції не врахував відповідність виду забезпечення позову заявленим вимогам, оскільки предметом спору є стягнення грошових коштів, та обмежив у праві виїзду за межі України відповідачів.

Такі обмеження порушують права та інтереси ОСОБА_7 (1990 р.н.), яка на даний час навчається за межами України та в січні 2010 року повинна відбути на навчання по студентській програмі.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2009 року слід задовольнити, ухвалу суду від 06.04.2009 р. скасувати з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу суду від 01 липня 2009 року слід задовольнити частково. Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 липня 2009 року в частині тимчасового обмеження у виїзді за межі України ОСОБА_7 скасувати та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5 "б" до закінчення провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, провадження у даній справі судом першої інстанції відкрито 29.04.2009 року, а ухвала про забезпечення позову постановлена 06.04.2009 року, тобто до відкриття провадження у справі, а отже з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, що є підставою відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України для скасування ухвали і передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений шляхом заборони вчиняти певні дії.

Згідно з ч.2 зазначеної статті у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо щодо нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов»язання до виконання зобов»язань, або розв»язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов»язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Відповідно до п.8 ст.6 Закону громадянину України також може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, коли щодо нього подано цивільний позов до суду до закінчення провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 06.04.2009 р. ОСОБА_8 подала до суду позов в якому просила стягнути з відповідачки ОСОБА_1 в свою користь 160 000 гривень, отриманих від неї ОСОБА_1 для створення спільного бізнесу. В подальшому уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 в свою користь 270 000 дол. США, що становить 2 057 400 грн. (два мільйони п»ятдесят сім тисяч чотириста гривень ) неповернутих їй коштів.

Забезпечуючи позов шляхом тимчасового обмеження відповідачів у виїзді за межі України до закінчення провадження у справі, районний суд вірно виходив з того, що між сторонами по договору на даний час діють неврегульовані договірні не виконані зобов»язання з приводу чого до відповідачів подано цивільний позов до суду та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що неврегульовані договірні відносини діють між ОСОБА_3 та відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_6, які є сторонами по договору позики від 03.03.2009 р., термін погашення якої у п.4 договору зазначено 15 травня 2011 року.

Відповідачка за позовом ОСОБА_7 не є стороню договору позики, а лише згідно договору поруки від 20.03.2009 р. є поручителем за належне виконання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 умов договору позики, строк виконання якого закінчується 15.05.2011 р.

З поданих колегії суддів документів вбачається, що ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6 є студенткою Львівського Національного університету ім. Ів.Франка та за рішенням відбіркового комітету обрана кандидатом до Вільнюського університету ( Литва) в рамках міжнародної навчальної програми на 2010 рік.

Виїзд ОСОБА_7 за кордон пов»язаний з навчанням, є тимчасовим, зобов»язання по договору поруки для ОСОБА_7 є похідними від договору позики, строк виконання якого не закінчився.

Суд не врахував співмірність заходів забезпечення позову з позовними вимогами, пред»явленими до ОСОБА_7 та прийшов до помилкового висновку про задоволення завяи позивачки про забезпечення позову, тимчасового обмеживши право ОСОБА_7 у виїзді за межі України до закінчення провадження у справі.

З наведених підстав, на думку колегії суддів, ухвалу суду від 01.07.2009 р. в частині тимчасово обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою: м .Львів АДРЕСА_1 "б" до закінчення провадження у справі, слід скасувати та відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7 до закінчення провадження у справі.

В решті ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 01.07.2009 р. слід залишити без змін.

Керуючись ст. 312, п.2, п.6 ч.1 ст. 314, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2009 року задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 квітня 2009 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 липня 2009 року задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 липня 2009 року в частині тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7 "б" до закінчення провадження у справі, скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про тимчасове обмеження до закінчення провадження у справі у праві виїзду за межі України ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, що проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_7 "б" .

В решті ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 01 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий підпис

Судді підписи