Апеляційний суд Чернівецької області
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Чупікової В.В.

суддів: Кулянди М.І., Винту Ю.М.

при секретарі Тодоряку Г.Д.

за участю: прокурора Іванчука М.Г., позивача ОСОБА_1, представника

позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 7 грудня 2009 року,

встановила :

У лютому 2008 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Посилався на те, що заповіт складений 29 квітня 2005 року його покійною дружиною ОСОБА_4 на її племінницю ОСОБА_3 є недійсним, тобто складений особою нездатною розуміти значення своїх дій.

У грудні 2008 року позивач звернувся до суду з додатковою позовною заявою про визнання заповіту недійсним з підстав підроблення підпису ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 7 грудня 2009 року в позові відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Посилається на неповне зясування фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами.

Статтею 1257 ЦК України визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

З матеріалів справи вбачається, що 29 квітня 2005 року ОСОБА_4, яка померла 25 серпня 2007 року, склала заповіт, яким на випадок своє смерті заповідала належну їй на праві власності частину квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_3

Цей заповіт підписаний ОСОБА_4 власноручно та посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу ОСОБА_5

Доводи апелянта ОСОБА_1 проте, що через білу гарячку, порушення свідомості, слухові, зорові галюцинації ОСОБА_4 була недієздатною, її волевиявлення на час складання заповіту не було вільним і не відповідало її внутрішній волі спростовуються висновком посмертної судово- психіатричної експертизи №524 від 21 листопада 2008 року.

З наведеного висновку експертизи вбачається, що архівні історії хвороби Чернівецької обласної психіатричної лікарні та медичні карти амбулаторного хворого Чернівецького обласного наркодиспансеру засвідчують стан здоровя ОСОБА_4 після вчиненого правочину, тобто на підставі представлених матеріалів неможливо провести аналіз всього комплексу клініко-психологічних, психологічних та соціально-побутових характеристик, а відповідно і неможливо провести ретроспективну оцінку психічного стану підекспертної ОСОБА_4 та відповісти на поставлене судом запитання, чи розуміла ОСОБА_4, яка померла 25 серпня 2007 року, в силу своєї хвороби, на момент виписки з 13 відділення Чернівецької обласної психіатричної лікарні 24 травня 2005 року з діагнозом «Стан відміни з делірієм внаслідок вживання алкоголю» та на момент складання заповіту 29 квітня 2005 року, значення своїх дій та чи могла керувати ними.

Пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не являються належними доказами того, що ОСОБА_4 на час вчинення заповіту була психічно хворою, її волевиявлення не було вільним і не відповідало її внутрішній волі.

Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За клопотанням позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції допитувався експерт ОСОБА_11 Експерт допитувався в присутності прокурора Іванчука М.Г., який здійснював представництво інтересів позивача ОСОБА_1

Експерт суду пояснив, що для того щоб відповісти на запитання, ким виконані текст прізвища та ініціали в оригінальних примірниках заповіту необхідно надати в розпорядження експертів не менше 5-ти документів в яких були б зразки почерку ОСОБА_4

Документи повинні бути складені в період часу за півроку до смерті ОСОБА_4 або півроку після смерті.

Крім цього, необхідно надати в розпорядження експерта документи про стан здоровя ОСОБА_4, яка померла 25 серпня 2007 року, на час вчинення цих зразків почерку.

Експерт ОСОБА_11 зазначив, що зразок підпису ОСОБА_4 в пенсійному посвідченні №143 584 від 13 грудня 1999 року, яке було долучено до матеріалів цивільної справи за клопотанням позивача та його представника ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційної інстанції не вплине на висновок №896 від 18 листопада 2009 року.

Колегією суддів була оголошена перерва, за клопотанням позивача та прокурора, для можливості надати оригінали документів в яких містяться зразки підпису ОСОБА_4, оскільки суд першої інстанції відмовив в долученні ксерокопій документів до матеріалів справи та не сприяв позивачу у витребуванні цих документів.

Апелянтом, прокурором, який здійснював представництво інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, не надана визначена експертом кількість документів, які б містили зразки почерку ОСОБА_4 в період часу за півроку до смерті або півроку після смерті, а також не надано відповідних медичних документів про стан її здоровя.

В звязку з цим, ухвалою суду від 29 квітня 2010 року, колегією суддів судової палати відмовлено в задоволенні клопотання про призначення додаткової судово-почеркознавчої експертизи.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довів, що при складанні заповіту волевиявлення ОСОБА_4 не було вільним і не відповідало її волі, а також не довів, що заповіт не був підписаний нею особисто.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляції не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України колегія, суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 7 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно