№ 2-1208/10
У Х В А Л А

06 жовтня 2010 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду, Дніпропетровської області, ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною та визнання права на отримання невиплаченої соціальної допомоги відповідно до Закону України ««Про соціальний захист дітей війни»,

В С Т А Н О В И Л А:

04.10.2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною та визнання права на отримання невиплаченої соціальної допомоги відповідно до Закону України ««Про соціальний захист дітей війни», відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Згідно рішення Конституційного суду України від 09.09.2010 року у справі № 140/2010 зазначено:

1. Визнати такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691VI, а саме:

пункту 2 розділу І: „Пункт 3 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України (Відомості Верховної ОСОБА_1 України, 2005 р., №№ 3537, ст. 446) виключити»;

2. Визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), пункт 2 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691VI.

3. Положення Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами від 18 лютого 2010 року № 1691VI та Цивільного процесуального кодексу України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

4. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Із позовної заяви та доданих до неї документів витікає, що позивач фактично оскаржує дії субєкта владних повноважень, який виконує державні функції щодо вирішення питань стосовно призначення, обчислення та надання пенсійних виплат у відповідності до ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», тобто відповідач, дійсно є субєктом владних повноважень, а позовні вимоги стосуються виконання цим субєктом його владних повноважень, тобто має місце публічно-правовий спір.

Враховуючи викладене, суддя керується ст. 15 ЦПК України та ст. 18 КАС України, в їх редакції, що була до внесення в них змін згідно ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691VI.

Відповідно до ст. 17 КАС України спори фізичних та юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності відноситься до компетенції адміністративних судів.

Згідно п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 83, 122, 208-210, 222, 223, 292-294 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вільногірську Дніпропетровської області про визнання бездіяльності неправомірною та визнання права на отримання невиплаченої соціальної допомоги відповідно до Закону України ««Про соціальний захист дітей війни», - відмовити.

Розяснити позивачеві, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному зверненню до суду з таким самим позовом.

Повідомити позивачеві, що розгляд вищезазначених вимог віднесено законом до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р.А.Литвинова