Справа №22-ц-3159/10 Суддя-доповідач - Кононенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Кононенко О.Ю.,

суддів: Семеній Л.І., Шевченка В.А.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Липоводолинської районної державної адміністрації

на постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області

про стягнення недорахованої щомісячної державної соціальної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку,

в с т а н о в и л а :

Постановою Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 грудня 2009 року

позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано дії управління праці та соціального захисту населення Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області по нарахуванню позивачу соціальної допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку за 2007 рік починаючи з 09.07.2007 р. в значно меншому розмірі, ніж передбачено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» протиправними.

Зобов'язано управління праці та соціального захисту населення Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 допомоги по догляду за двома дітьми до досягнення ними трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» в редакції станом на 09.07.2007 року в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, встановленого законом.

В апеляційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Липоводолинської районної державної адміністрації посилаючись на безпідставність і неправомірність висновків суду, просить скасувати оскаржувану постанову.

При цьому зазначає, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду, тому в виплаті допомоги за минулий період має бути відмовлено.

Доводить, що у 2007 році виплати допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку здійснювались відповідно до чинного на той час законодавства.

Дослідивши матеріали та перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач має двох дочок: Лесю, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Алісу ІНФОРМАЦІЯ_2 і відповідачем їй була призначена допомога по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Протягом 2007 року вона отримувала таку допомогу, але у розмірі значно меншому, ніж передбачено ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

В 2007 році фактичний розмір виплаченої допомоги складав за липень 2007 року 258,06 грн., серпень 2007 року 265,26 грн., вересень 2007 року 268,90 грн., жовтень 2007 року 272,25 грн., листопад 2007 року 280,09 грн., грудень 2007 року 288,19 грн.

Відповідно до п.12 ст.71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», на 2007 рік зупинено дію ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Відповідно до абзацу 3 ч.2 ст. 56 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» на 2007 рік допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку встановлена у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року за № 6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст. 71, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано пославшись на вищезазначені факти, норми права, зобовязав відповідача здійснити нарахування та виплатити позивачці недоплачену допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 09 липня 2007 року по 31грудня 2007 року.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків.

Як вбачається з матеріалів справи позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, а тому обов'язок по призначенню та виплаті допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку покладено на відповідача, за місцем проживання позивачки.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на відсутність коштів для виплати позивачу допомоги, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобовязань, які встановлені ст. 46 Конституції України та зазначеною нормою Закону. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню праці та соціального захисту населення Липоводолинської РДА для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Не спростовують висновків суду доводи апелянта і щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області відхилити, а постанову Липоводолинського районного суду Сумської області від 23 грудня 2009 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з управління праці та соціального захисту населення Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області в дохід держави судовий збір у розмірі 1 грн.70 коп.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: