АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року м. Дніпропетровськ

16 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Гайдук В.І.

суддів Петешенкової М.Ю., Варенко О.П.

при секретарі Самоткан В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року по справі за позовом прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Дніпропетровський відділ Дніпропетровської регіональної філії Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», відділ Держкомзему України у Дніпропетровському районі, Фрунзенське міжрайонне управління водного господарства Дніпропетровського облводгоспу, Садове товариство «Ландиш» про визнання нікчемним договору купівлі-продажу, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2008 року прокурор Дніпропетровського району Дніпропетровської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_4, треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу ОСОБА_3, Дніпропетровський відділ Дніпропетровської регіональної філії Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України», відділ Держкомзему України у Дніпропетровському районі, Фрунзенське міжрайонне управління водного господарства Дніпропетровського облводгоспу, Садове товариство «Ландиш» про визнання нікчемним договору купівлі-продажу, визнання недійсним державного акту на право власності на землю.

В обгрунтування заявлених вимог він послався на те, що під час перевірки було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 усупереч вимогам закону самовільно зайняла та використовує земельну ділянку, площею приблизно 750 кв.м, розташовану в садовому товаристві „Ландиш на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, без додержання документа, що посвідчує право на використання спірної земельної ділянки.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції прокурор уточнив заявлені вимоги та просив визнати нікчемним договір купівлі-продажу від 22 червня 2000 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельної ділянки, площею 0,0596 га; визнати недійсним державний акт на право власності земельній ділянку від 21 липня 1997 року; зобовязати Дніпропетровський відділ Дніпропетровської регіональної філії Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України» внести зміни до Державного кадастру стосовно зазначеної земельної ділянки та зобовязати повернути земельну ділянку державі.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2010 року, ОСОБА_5 виключено з кола відповідачів / а.с. 58 /.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог.

Представники третіх осіб позовні вимоги залишили на розсуд суду.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року прокурору Дніпропетровського району Дніпропетровської області відмовлено в його позовних вимогах / а.с. а.с. 118-121 /.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с. 126-129/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, як член Садівничого товариства „Ландиш (далі СТ „Ландиш) та користувач земельної ділянки, що ніким не оспорено, керуючись ст. 17 ЗК України діючого на час виникнення спірних правовідносин, звернувся із заявою про приватизацію та передачу йому у власність даної земельної ділянки / а.с. 30 /.

Рішенням виконавчого комітету Ювілейної селищної ради № 55 від 16 квітня 1997 року ОСОБА_5 передано у власність як члену СТ „Ландиш земельна ділянка, площею 0,06 га для ведення садівництва і дачного будівництва СТ „Ландиш Ювілейної селищної ради / а.с. 30 / та на підставі зазначеного рішення ОСОБА_5 21 липня 2007 року видано державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку / а.с. а.с. 32, 75-76 /.

Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га в СТ „Ландиш ОСОБА_5 видано на підставі рішення виконавчого комітету Ювілейної селищної ради № 55 від 16 квітня 1997 року і це рішення оспорено у встановленому законом порядку не було, тому правові підстави для визнання його недійсним відсутні. Посилання позивача на порушення норм природоохоронного законодавства при користуванні земельною ділянкою відповівдача, є безпідставними, оскільки земельна ділянка знаходиться в межах СТ „Ландиш і перебувала у користуванні членів цього товариства тривалий час, що ніким не оспорювалося.

Згідно земельного законодавства України, зокрема ст.ст. 23,57 ЗК України (діючого на той час) право власності на землю посвідчується державними актами.

22 червня 2000 року ОСОБА_5 продав земельну ділянку у СТ „Ландиш Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району та області площею 0,06 га відповідачу ОСОБА_2 Договір було посвідчено у нотаріальному порядку, як того вимагає чинне законодавство / а.с. 27 /.

При вище зазначених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу нікчемним. ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 0,06 га і це право власності на земельну ділянку у нього виникло 21 липня 1997 року, на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, а тому у нього було право згідно зі ст.ст. 18, 39 Земельного кодексу України на укладення договору про відчуження землі. На час укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 права держави не порушувалися, підстави для визнання договору дарування нікчемним відсутні.

Докази про порушення відповідачем вимог законодавства при користуванні земельною ділянкою відсутні.

За таких обставин суд обґрунтовано ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову, висновки суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи, доводи апеляційної скарги ці висновки не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровського району Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяті днів з цього часу.

Судді: