Київський районний суд м. Полтави
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2010 року Київський районний суд м.Полтави в складі :

Головуючого судді - Гурченко Т.В.

При секретарі - Перепелиці Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Київської районної в м.Полтаві ради. Госпрозрахункової житлово-експлуатаційної дільниці №6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об»єкт нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2010 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2, виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради, Госпрозрахункової житлово-експлуатаційної дільниці №6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на об»єкт нерухомого майна. Свій позов обґрунтовувала тим, що нею 11.03.1998 року на підставі результатів біржових торгів протокол №406 від 11.03.1998 року в Полтавській філії Товарної біржі «Українська Біржа Нерухомості» була придбана квартира АДРЕСА_1, про що 11.03.1998 року укладено договір купівлі-продажу з ОСОБА_2. Після укладення даного договору позивачем була сплачена відповідно до його умов вартість квартири, продавцем передана у власність квартира, якою вона володіє до цього часу. На той час договір купівлі-продажу від 1 1.03.1998 року на підставі статті 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягав нотаріальному посвідченню, а тому даний договір нотаріально посвідчений не був. 12.03.1998 року КП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» на вказаному договорі купівлі-продажу було вчинено реєстровий напис про право власності на квартиру АДРЕСА_1 за позивачем та записаний в реєстрову книгу №139 під номером 18342. Але на даний час змінилися правила щодо реєстрації прав власності на нерухоме майно, у зв»язку з чим не отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно, позбавляє позивача права розпорядитися належною їй квартирою.

Згідно з договором купівлі-продажу від 11.03.1998 року квартира АДРЕСА_2 в цілому складається: 1 - коридор площею 9,1 кв.м, 2 - кімната жила площею 17,9 кв.м, 4- кімната жила площею 17,90 кв.м, 5 - кімната жила площею 12,2 кв.м, 6- кухня площею 8,6 кв.м. 7 - вбиральня площею 1,0 кв.м, 8 - ванна кімната площею 2,9 кв.м, лоджія площею 2,60 кв.м, лоджія 2,70 кв.м. Рішенням виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради від 22.02.2005 року №81 пункт 8 їй було дозволено проектування і добудову балкону розміром 1,5 х 3,5 м до квартири АДРЕСА_3, при цьому власниця суміжної квартири не заперечувала проти даної добудови. При виконанні будівельних робіт виникла необхідність винесення кухонної плити та проведення водопроводу на балкон, в результаті чого утворилося дві жилі кімнати: на технічному паспорті - їдальня (6) площею 7,9 кв.м, кухня (10) площею 4,1 кв.м, але на Технічному паспорті від 07.05.2010 року вони значаться, як самовільно збудовано збудована площа, з чим не можна погодитись, так як на влаштування додаткової площі документація належним чином оформлена, а на влаштування технічних засобів водопроводу та встановлення газової плити документи відсутні. Просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 11 березня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» за реєстраційним №Т-406 к 3 на квартиру №4 в будинку

№19 по вул.Енгельса в м.Полтаві. Визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_4, яка в цілому складається з 3-х кімнат житловою площею 54,8 кв.м у тому числі: 1-а кімната (2) площею 17,6 кв.м, 2-а кімната (4) площею 17,3 кв.м, 3-я кімната (5) площею 12,0 кв.м, їдальня (6) площею 7,9 кв.м, кухні (10) площею 4,1 кв.м, коридору (1) площею 4,8 кв.м, коридору (9) площею 2,9 кв.м, ванни (8) площею 3,1 кв.м, вбиральні (7) площею 0,9 кв.м, лоджії (к=0,5) площею 2,2 кв.м, лоджії (к=0,5) площею 2,2 кв.м.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилась, хоча була належним чином повідомлена про час, день та місце слухання справи.

Представник Київської районної в місті Полтаві ради ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але надав суду клопотання, в якому просить слухати справу у його відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Представник ГЖЕД №6 в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце слухання справи. Про що в матеріалах справи є розписка про вручення йому судової повістки.

Представник Полтавської філії Товарної біржі «Українська Біржа нерухомості» в судове засідання не з»явилась, оскільки згідно листа Генерального директора ТБ «Полтавська регіональна біржа нерухомості» ОСОБА_4 ПФ ТБ «Українська біржа нерухомості» визнана банкрутом і ліквідована.

Представник Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради в судове засідання не з»явилась, але надала суду листа, в якому просила слухати справу у її відсутності.

Представник ГІП Полтавського бюро технічної інвентаризації „Інвентаризатор в судове засідання не зявилась, але надала суду клопотання, в якому просить слухати справу у її відсутності. При винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не з»явились, але надали суду листи, в яких просили слухати справу у їх відсутності.

Суд вважає можливим слухати справу у відсутності позивача ОСОБА_1. відповідача ОСОБА_2, представника Київської районної в місті Полтаві ради ОСОБА_3, представника ГЖЕД №6, представника Полтавської філії Товарної біржі «Українська Біржа нерухомості», представника Територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради, представника ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації „Інвентаризатор, третіх осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 11 березня 1998 року ОСОБА_1 на підставі результатів біржових торгів протокол №406 від 11.03.1998 року на Полтавській філії Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» була придбана квартира АДРЕСА_5, про що 11.03.1998 року було укладено договір купівлі-продажу з ОСОБА_2 (а.с.9).

Даний договір зареєстровано на Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» (Полтавська філія) відповідно до протоколу біржових торгів №406 від 11.03.1998 року, реєстраційний номер Т-406 кЗ. Сума біржової угоди становила 16000 грн. Після укладення даного договору позивачем ОСОБА_1 була сплачена відповідно до його умов вартість квартири, продавцем передана у власність квартира, якою позивач володіє до цього часу.

Як зазначено у договорі купівлі-продажу від 11.03.1998 року на підставі статті 15 Закону України «Про товарну біржу» даний договір не підлягав нотаріальному посвідченню, а тому договір купівлі-продажу від 11.03.1998 року посвідчений не був. Отже, на момент укладання договору купівлі-продажу його нотаріальне посвідчення не вимагалось законом.

12.03.1998 року КП Полтавським бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» на' вказаному договорі купівлі-продажу було вчинено реєстровий напис про право власності на квартиру АДРЕСА_5 за ОСОБА_1 та записаний в реєстрову книгу №139 під номером 18342. Але на даний час змінилися правила щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, у зв»язку з чим позивач не отримавши свідоцтва про право власності на нерухоме майно, не може розпорядитися, як власник, своїм майном відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України.

Частиною 2 статті 220 ЦК України встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 фактично було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5. ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала гроші за вищевказану квартиру. Продавцем (ОСОБА_2М,) була передана покупцю (ОСОБА_1П.) отримана у власність квартира АДРЕСА_5. Отже, сторонами виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, як це передбачено статтею 655 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з договором купівлі-продажу від 11.03.1998 року квартира АДРЕСА_2 в цілому складається: 1 - коридор площею 9,1 кв.м. 2 - кімната жила площею 17,9 кв.м, 4- кімната жила площею 17.90 кв.м, 5 - кімната жила площею 12.2 кв.м, 6 - кухня площею 8,6 кв.м, 7 - вбиральня площею 1,0 кв.м, 8 - ванна кімната площею 2.9 кв.м, лоджія площею 2,60 кв.м. лоджія 2,70 кв.м. Технічний паспорт на квартиру оформлено на ОСОБА_1 (а.с.13-14).

Рішенням виконавчого комітету Київської районної в місті Полтаві ради від 22.02.2005 року №81 «Про дозвіл на проведення робіт в домоволодіннях і окремих квартирах багатоповерхових будинків та внесення змін у рішення виконкому» пункт 8 ОСОБА_1 було дозволено проектування і добудову балкону розміром 1.5 х 3.5 м до квартири АДРЕСА_3, при цьому власниця суміжної квартири не заперечувала проти даної добудови.

Головним управлінням у справах містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради було надано позивачу ОСОБА_7 №12 від 09.06.2005 року на добудову балкону до квартири №4 першого поверху будинку по вул.Енгельса. 19 в м.Полтаві (а.с. 17).

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Київського району м. Полтави Івченко ОСОБА_8 було надано Дозвіл №7 від 21.07.2005 року (а.с. 16) по добудові балкону до квартири №4 житлового будинку по вул.Енгельса, 19 в м.Полтаві.

Позивачем було замовлено та Державним підприємством «НД1 проекктреконструкця» Полтавський філіал було виготовлено Робочий проект добудови балкону до квартири №4 житлового будинку по вул.Енгельса, 19 в м.Полтава (а.с.18-31).

При виконанні будівельних робіт виникла необхідність винесення кухонної плити та проведення водопроводу на балкон, в результаті чого утворилося дві жилі кімнати: на технічному паспорті - їдальня (6) площею 7,9 кв.м, кухня (10) площею 4,1 кв.м, але на Технічному паспорті від 07.05.2010 року вони значаться, як самовільно збудовано збудована площа, з чим не можна погодитись, так як на влаштування додаткової площі документація належним чином оформлена, а на влаштування технічних засобів водопроводу та встановлення газової плити документи відсутні.

Частиною 2 статті 383 ЦК України встановлено, що власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Судом встановлено, що проведені позивачем добудови не порушують прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно частини 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предъявит позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.220, ч.2 ст.328, ст. 383, ст. 392, 655 ЦК, ст.4-14, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6., укладений 11 березня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на Товарній біржі «Українська Біржа Нерухомості» за реєстраційним №Т-406 к 3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4, яка в цілому складається з 3-х кімнат житловою площею 54.8 кв.м у тому числі: 1-а кімната (2) площею 17.6 кв.м, 2-а кімната (4) площею 17,3 кв.м, 3-я кімната (5) площею 12.0 кв.м. їдальня (6) площею 7.9 кв.м. кухні (10) площею 4,1 кв.м, коридору (1) площею 4.8 кв.м. коридору (9) площею 2,9 кв.м. ванни (8) площею 3,1 кв.м, вбиральні (7) площею 0.9 кв.м. лоджії (к=0,5) площею 2.2 кв.м, лоджії (к=0,5) площею 2,2 кв.м.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий Т.В. Турченко