У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Богонюка М.Я.

суддів: Приколоти Т.І., Шашкіної С.А.

при секретарі Качмар М.Я.

з участю адвоката ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з участю третьої особи органу опіки і піклування Жовківської районної державної адміністрації, про усунення перешкод, вселення; зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання права,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 29 липня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зобовязано ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не чинити перешкод позивачу у користуванні будинком № 79 на вулиці Новій в с.Малехів Жовківського району. Виселено ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6 разом із малолітнім ОСОБА_9 з вказаного будинку. Скасовано реєстрацію ОСОБА_2 У спірному будинку. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення оскаржили ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3

В апеляційній скарзі апелянти посилаються на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповно зясованих обставинах справи. Зазначають, що ОСОБА_2 з дитинства проживає в спірному будинку, який до укладення договору дарування в користь ОСОБА_4, належав їх матері ОСОБА_7 Заборгованості по утриманню житла ОСОБА_2 не має, він проводив ремонт спірного будинку. ОСОБА_4 після одруження в спірному будинку не проживає. Посилаючись на ст. 156 ЖК України, вказують, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним, користуються таким будинком нарівні з власником. Вважають, що ОСОБА_4, отримавши в дар спірний будинок, який обтяжений сервітутом. Договором дарування не обумовлено право виселення з будинку проживаючих в ньому осіб. Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не залучив до участі в справі орган, який здійснює реєстрацію. Просять скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні первісного позову та задоволення вимог за зустрічним позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, заперечення, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Встановлено, що 19 листопада 2004 року ОСОБА_7 подарувала належний їй будинок № 79 на вулиці Новій в с.Малехів, ОСОБА_4 Договір складено в письмовій формі, посвідчено нотаріально. Договір дарування зареєстрований у встановленому порядку відповідно до вимог ст. 182 ЦК України. Дарунок прийнятий обдарованим, у якого виникло право власності на спірний будинок, де проживають ОСОБА_5, ОСОБА_6 та їх малолітній син ОСОБА_9, чого не оспорюють сторони.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. ОСОБА_7 скористалася визначеними статтями 316, 317, 319 ЦК України правами, розпорядилася своїм майном (будинком) на власний розсуд та з дотриманням вимог ст.ст. 717, 719 ЦК України провела безоплатне відчуження свого будинку на користь ОСОБА_4 Після укладення договору дарування право власності ОСОБА_7 припинене.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що означає можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб. Власник житлового будинку має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сімї , інших осіб (ч.1 ст. 383 ЦК України). Згідно зі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Виходячи з аналізу доказів по справі та вимог ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що проживання відповідачів за позовом ОСОБА_4 в належному йому на праві власності спірному будинку порушує його права власника. Це створює перешкоди власнику у користуванні та розпорядженні будинком. Суд прийшов до обґрунтованого висновку про виселення відповідачів зі спірного будинку.Правила сервітуту на дані відносини не поширюються, оскільки такий не встановлювався.

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Права ОСОБА_4 порушені і підлягають судовому захисту.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів, відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду лише з одних формальних міркувань. Підстави для скасування рішення Жовківського районного суду Львівської області відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 29 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: