Каланчацький районний суд Херсонської області
Справа № 2-171/10
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2010 року Каланчацький районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді Ковальчук О.В.,

При секретарі Ільїній С.В.,

Представника позивача ОСОБА_1,

Представника відповідачів ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак в залі суду цивільну справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Каланчацький маслозавод» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної працівниками при виконанні трудових обов»язків,

В С Т А Н О В И В :

Голова правління ВАТ «Каланчацький маслозавод» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної працівниками при виконанні трудових обов»язків.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та на обґрунтування, яких пояснив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували в трудових відносинах з ВАТ «Каланчацький маслозавод». На даний час ОСОБА_3 продовжує працювати на посаді підсобного робітника. 19 травня 2009 року позивач відправив відповідачів у відрядження до м. Донецьк, Луганськ, Полтава з 19 по 22 травня 2009 року для виконання виробничих завдань по поставці продукції, яку останні отримали на підставі товарно-транспортних накладних на загальну суму 267624, 07 грн. та перевозили вантажним автомобілем КАМАЗ 5410 державний номерний знак 78-31 ХОП. 20 травня 2009 року відповідачі відвантажили у м. Донецьк та Луганськ, де отримали кошти в сумі 157137, 39 грн. 21 травня 2009 року відповідач ОСОБА_3 повідомив керівництво ВАТ «Каланчацький маслозавод» про пропажу грошей, яка сталась 20.05.2009 року. Позивачем було створено комісію по розслідуванню даного випадку та голова даної комісії ОСОБА_5 терміново виїхав на місце пригоди, для з»ясування обставин та звернення до правоохоронних органів. 22 травня 2009 року позивачем було проведено інвентаризацію підзвітних відповідачам матеріальних цінностей, які були направлені для доставки продукції в м. Донецьк, Луганськ, Полтава на загальну суму 267624, 07 грн., було виявлено нестачу на загальну суму 157137, 39 грн., про що було складено відповідний акт, з яким відповідачів ознайомили, однак відповідач ОСОБА_4 відмовився від підпису. Дана недостача виникла в наслідок виконання трудових обов»язків відповідачів.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що вони з ОСОБА_4 дійсно перебували у відрядженні та їм були передані матеріальні цінності на загальну суму 267624, 07 грн. Частину товару вони доставили в м. Луганськ та м. Донецьк, за що він особисто і отримав кошти та поклав їх до кабіни автомобіля. Де знаходилися кошти відповідач ОСОБА_4 знав, не знав лише яка напевно сума. Коли він виходив з машини ОСОБА_4 завжди залишався в кабіні автомобіля, тому що гроші він з собою не брав.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та в судовому засіданні пояснив, що грошові кошти він особисто не отримував, ніде свої підписи не ставив, тому відповідати не повинен.

Представник відповідачів ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та пояснив, що вина відповідачів в заподіянні матеріальних збитків не доведена, оскільки кримінальна справа порушена Ясіноватським МВГУВС України в Донецькій області, але обвинувачення нікому пед»явлено не було і винних осіб не встановлено. З відповідачем ОСОБА_4 відсутній договір про повну матеріальну відповідальність, він за отримання коштів не відповідав, скільки було коштів не знав, його обов»язком було лише робота водія.

В судовому засіданні судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З 01.08.2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наказом № 88 від 30.07.2008 року виданого в.о. голови правління ВАТ «Каланчацький маслозавод» ОСОБА_5 переведені на посади водій експедиторів.

01.06.2008 року з водієм ОСОБА_3 було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

З 19 по 22 травня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі наказу № 87 від 19 травня 2009 року були направлені у відрядження в м. Донецьк, Луганськ, Полтава для виконання виробничих завдань по поставці продукції, яку останні отримали на підприємстві під звіт за товарно-транспортними накладними № 148, 1904, 1905, 1906 на загальну суму 267624,07 грн. та перевозили вантажним автомобілем КАМАЗ 5410 держаний номерний знак 78-31 ХОП.

20.05.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвантажили частину товару у м. Донецьк та Луганську, де отримали кошти в сумі 157 137, 39 грн., що підтверджується товарно-транспортними накладними № 1905 та № 1906.

21.05.2009 року водій ОСОБА_3 зателефонував до керівництва підприємства та повідомив, що 20.05.2009 року на автодорозі Київ-Луганськ-Ізварино біля с. Карловка зникли з кабіни автомобіля кошти.

На підприємстві було створено комісію по розслідуванню даного випадку та голова даної комісії був відправлений до місця пригоди для з»ясування обставин події та звернення до правоохоронних органів для подальшого розслідування по факту викрадення грошових коштів.

Службовою перевіркою було встановлено, що 20 травня 2009 року на автодорозі Київ-Луганськ-Ізварино біля с. Карловка зникли з кабіни автомобіля КАМАЗ 5410 державний номерний знак 78-31 ХОП кошти в сумі 157137, 39 грн. Дана сума була встановлена, внаслідок проведеної ревізії на підприємстві підзвітних відповідачам матеріальних цінностей, на підтвердження чого було складено акт, відповідачі з ним були ознайомленні, але відповідач ОСОБА_4 від підпису в акті відмовився, однак власноручно на акті зазначив, що він ознайомлений, даний факт відповідач ОСОБА_4 судовому засіданні підтвердив.

30.06.2009 року на підставі наказу № 82 ВАТ Каланчацький маслозавод» відповідачів було переведено з посади водія-експедитора на посаду підсобного робітника, про що вони були повідомленні та ознайомленні, на що відповідач ОСОБА_4 відмовився від підпису та було складено акт.

27.07.2009 року відповідач ОСОБА_4 подав заяву про звільнення з посади за власним бажанням. 29.07.2009 року профспілковим комітетом товариства «Каланчацький маслозавод» було розглянуто два питання: про втрату грошових коштів, внаслідок дій відповідачів та подання заяви ОСОБА_4 про звільнення за власним бажанням. Рішенням профспілкового комітету (протокол № 7 від 29.07.2009 року) одноголосно було вирішено виявити ОСОБА_4 недовіру та зобов»язати голову правління звільнити ОСОБА_4 згідно ст. 41 п. 2 Кодексу Законів про працю України. 06.08.2009 року наказом № 100-к Голови правління ВАТ «Каланчацький маслозавод» відповідача ОСОБА_4 було звільнено із займаної посади на підставі ст.. 41 п.2 КЗпПУ, про що він був повідомлений та ознайомлений.

На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 130 Кодексу законів працю України передбачає, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків.

На підставі ст. 131 Кодексу законів про працю України працівники зобовязані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді.

Ст. 134 КЗпПУ передбачає, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документам.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки з відповідачем ОСОБА_3 та ВАТ «Каланчацький маслозавод» було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідачу ОСОБА_4 матеріальні цінності на загальну суму 267624,07 грн. були видані під звіт за товарно-транспортними накладними № 148, 1904, 1905, 1906 .

На підставі ст.. 135-3 ч. 5 КЗпПУ розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності.

На підставі п16. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності, тому суд приходить до висновку, що відшкодування має бути в рівних частинах.

На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 130, 131, 134, ч. 5 ст. 135-3 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву відкритого акціонерного товариства «Каланчацький маслозавод» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди заподіяної працівниками при виконанні трудових обов»язків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Відкритого акціонерного товариства «Каланчацький маслозавод» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди по 78568 гривень 69 копійок, судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 785 грн 69 коп.та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі по 60 грн., а всього по 79354 грн 98 коп., з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Каланчацький районний суд Херсонської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя О.В. Ковальчук