РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2-207/10

2-207/10

18.02.2010року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сиротникова Р.Є., при секретарі Хмельковій О.О.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Харківської міської ради, третя особа Сьома Харківська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на частину домоволодіння у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з позовом у якому просять встановити факт належності їм заповіту, складеного 26.08.1996 року ОСОБА_5, посвідченого державним нотаріусом Сьомої ХДНК, у якому їх прізвища помилково були вказані як Певцови, замість Пєвцови, а також просять визначити частки у спільному сумісному майні визнавши, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить по ? частині домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого Одинадцятою ХДНК 13.02.1990 року та визнати за кожним з них право власності на 3/16 часток домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Тевелєва №13 у м. Харкові у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 05.09.1996 року. У обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що спірне домоволодіння на праві власності зареєстровано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ? частина на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Одинадцятою ХДНК 13.02.1990 року реєстровий № 1-1099; ОСОБА_5 1/8 частина на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.04.1992 року; ОСОБА_6 3/8 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Одинадцятою ХДНК 18.02.2003 року. 05.09.1996 року ОСОБА_5 померла. Заповітом посвідченим 26.08.1996 року державним нотаріусом Сьомої ХДНК померла належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові заповіла позивачам по справі. Спадщину вони прийняли фактично, вступивши до управління та володіння спадковим майном, у тому числі тим, яке залишилось за місцем постійного мешкання та реєстрації померлої у квартирі АДРЕСА_1, де позивачі та померла мешкали та були зареєстровані. Оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину вони не мають змоги, так як, не визначена частка у праві власності померлої на частину домоволодіння яка на праві спільної сумісної власності зареєстрована за нею та відповідачем, а також не підтверджується факт належності саме позивачам заповіту, так як у ньому помилково вказані прізвища як ОСОБА_7, а не ОСОБА_3.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2, яка за дорученням представляє інтереси позивача ОСОБА_3, позовні вимоги підтримала та викладені у позові обставини підтвердила у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги визнав частково та звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, у якій просить суд визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_5 на користь позивачів, який було підписано іншою особою, посилаючись на те, що підпис ОСОБА_8, який замість померлої ОСОБА_9 підписав заповіт, не було посвідчено нотаріусом, а також не вказано причини з яких заповіт не було підписано особисто померлою. Крім того, позивач за зустрічним позовом вказав, що заповіт було складено 27.08.1996 року, а підписано 26.08.1996 року, що ставить під сумнів його дійсність, ставить також під сумнів здатність померлої за 10 днів до смерті у наслідок хвороби розуміти значення своїх дій та керувати ними. Не заперечував проти визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання, що ОСОБА_5 та йому належить по ? частині домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого Одинадцятою ХДНК 13.02.1990 року. Також позивач за зустрічним позовом просить визнати за ним право власності на 3/16 частини спірного домоволодіння у порядку спадкування за законом після смерті матері.

У судовому засіданні представник відповідача по первісному позову, позивача за зустрічним позовом позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала повністю, підтвердила обставини, викладені у зустрічному позові.

Відповідач Харківська міська рада та третя особа Сьома Харківська державна нотаріальна контора, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи у судове засідання своїх представників не направили, подали до суду заяви у яких просять розглядати справу без їх участі.

Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи суд встановлює наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Тевелєва №13 у м. Харкові на праві власності зареєстрований за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ? частина на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Одинадцятою ХДНК 13.02.1990 року реєстровий № 1-1099, ОСОБА_5 1/8 частина на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.04.1992 року, ОСОБА_6 3/8 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Одинадцятою ХДНК 18.02.2003 року (а.с.6).

ОСОБА_5 померла 05.09.1996 року.

Заповітом, посвідченим 27 (26).08.1994 року державним нотаріусом Сьомої ХДНК реєстровий № 2-6410, померла ОСОБА_5 належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові заповіла позивачам по справі ОСОБА_7 та ОСОБА_10. При цьому, заповіт було підписано ОСОБА_8 на прохання хворої ОСОБА_9 на дому, про що свідчить відмітка у тексті заповіту (а.с.9).

На момент смерті померла проживала та була зареєстрована за адресою м. Харків. АДРЕСА_2. Разом з нею у квартирі постійно мешкали та були зареєстровані позивачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, донька та онук померлої.

Відповідно до положень ст. 256 ЦПК України суд встановлює факт належності правовстановлюючого документа особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті.

У суду не викликає сумніві, та це не оспорює представник відповідача, що померла ОСОБА_5 належну їй частину житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові заповіла своїй доньці та онуку ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а не як помилково вказано у тексті заповіту Певцовим.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 не надав суду доказів того, що ОСОБА_5 у наслідок тяжкої невиліковної хвороби на момент складання заповіту знаходилась у такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Крім того, ст. 543 ЦК України у ред. 1963 року, який діяв на час складання заповіту, відкриття та прийняття спадщини, надає можливість іншій особі підписати заповіт , якщо заповідач у наслідок фізичної вади, хвороби або з інших причин не може власноручно підписати заповіт. Це робиться у присутності нотаріуса з зазначення причин.

З тексту заповіту вбачається, що внаслідок хвороби ОСОБА_5 не мала змоги власноручно підписати заповіт, і тому він був підписаний сторонньою особою у присутності нотаріуса, з зазначенням причин. (а.с. 9, 39, 48).

Згідно з відповіддю Сьомої ХДНК від 18.07.2008 року № 1330/2-16, після смерті ОСОБА_5, яка померла 05.09.1996 року було заведено спадкову справу №146/1997. З заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріальної контори звернувся ОСОБА_11. Однак, померла залишила заповіт посвідчений Сьомою ХДНК 26.08.1996 року за № 2-6410 на імя ОСОБА_7 та ОСОБА_10

Не є підставою для визнання заповіту недійсним і та обставина, що в ньому маються описки, щодо дати складення.

Також, судом встановлено, що ? частина спірного домоволодіння на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_11 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 13.02.1990 року, за реєстровим № 1-1099.

Ст. 372 ЦК України встановлює, що при поділі майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників є рівними. Таким чином, спадкодавцю та відповідачу ОСОБА_4 належить по ? частині у праві власності на спірне домоволодіння відповідно до Свідоцтва про право на спадщину. Щодо цієї обставини спору між сторонами не мається, цей факт визнається.

Таким чином, до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 увійшло 3/8 частини домоволодіння №13 по вул. Тевелєва у м. Харкові ( ? на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом та 1/8 на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 24.02.1990 року). Кожному з позивачів належить по 3/16 часток у праві власності на спірне домоволодіння після смерті ОСОБА_5

При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_11 частковому.

Керуючись ст.ст. 524, 541, 543 ЦК України в ред.. 1963 року, ст. ст. 256, 11, 60, 212 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_12 Вікторівни та ОСОБА_3 задовольнити, позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заповіту, складеного 26.08.1996 року ОСОБА_5, посвідченого державним нотаріусом Сьомої ХДНК, реєстровий №2-6410.

Визначити частки у спільному сумісному майні визнавши, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 належить по ? частині домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Тевелєва, 13 у м. Харкові на підставі Свідоцтва про право на спадщину виданого Одинадцятою ХДНК 13.02.1990 року реєстровий № 1-1099.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/16 часток у праві власності на домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Тевелєва №13 у м. Харкові у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 05.09.1996 року.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 3/16 часток у праві власності на домоволодіння з надвірними будівлями по вул. Тевелєва №13 у м. Харкові у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлої 05.09.1996 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана до районного суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а апеляційна скарга може бути подана до районного суду та до апеляційного суду протягом 20 днів після подання зави про апеляційне оскарження, або у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Сиротников Р.Є.