Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-264/2010 р. Головуючий у 1-й інстанції - Литвиненко І.В.
Категорія - цивільна Доповідач - Лакіза Г.П. УХВАЛА
01 лютого 2010 року м. Чернігів
Апеляційний суд Чернігівської області у складі:
головуючого Лакізи Г.П.,
суддів: Бобрової І.О., Коренькової З.Д.,
при секретарі Марченко О.О.,
з участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача - Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Чернігівській області ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, комунального підприємства „Чернігівське МЕТІ", Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Чернігівської області про визнання права власності на самовільно збудований балкон,
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2009 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.
Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 16 грудня 2009 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи; висновки суду не відповідають обставинам справи. Так, апелянт посилається на те, що самовільно збудований балкон до квартири не порушує і не може порушувати прав інших квартиронаймачів, оскільки прибудова узгоджена з ними, також було отримано погодження на збереження самочинно збудованого об'єкта комунальними службами міста. Крім того, за здійснення такого будівництва було сплачено штраф. Прибудова була зроблена для покрашення житлових умов, за власні кошти позивача, вона не порушує
будь-яких прав інших осіб, не загрожує міцності конструкцій житлового будинку, є придатною для подальшої експлуатації. Посилання суду першої інстанції на лист Чернігівської міської санітарно-епідеміологічної станції від 14.11.2008 року позивач вважає неправомірною підставою для відмови у задоволенні позову. Також вказує, що відповідно до ст.383 ЦК України, власник квартир може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання, як єдиного цілого, і листом, на який послався суд, підтверджувалося, що проведена прибудова не порушує санітарно-технічних вимог та правил експлуатації будинку, не має під собою інженерних комунікацій, не закриває вентиляційних отворів.
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з положень частин 2 та 3 статті 376 ЦК України, і прийшов до висновку, що позивачка не отримувала у користування чи у власність земельну ділянку, на якій розташована спірна самочинна прибудова. Крім того, відповідно до висновку Чернігівської міської санітарно-епідеміологічної станції від 14.11.2008 року добудова виконана самовільно з порушенням діючого порядку введення в експлуатацію об'єктів будівництва в зв'язку з відсутністю відповідної проектно-кошторисної документації.
Даний висновок суду відповідає матеріалам справи та ґрунтується на вимогах матеріального та процесуального закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. З метою поліпшення житлових умов нею було здійснено самочинну прибудову балкону до квартири, в результаті чого площа квартири збільшилась на 6,3 кв.м.
Факт самочинного будівництва підтверджується копією постанови №1207 за справою про адміністративне правопорушення від 23.10.2008 року (а.с.П), відповідно до якої на ОСОБА_1 було накладено штраф у сумі 170 грн., який вона сплатила в добровільному порядку, що підтверджується копією квитанції (а.с.13).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Цією нормою передбачене загальне правило про те, що особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.2 ст.376 ЦК України).
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК України, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч.3 ст.376 ЦК України); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК України).
ОСОБА_1 не є ні власником, ні користувачем земельної ділянки, на якій розташована спірна самочинна прибудова, остання їй у встановленому законом порядку не відводилась, а тому її позовні вимоги не ґрунтуються на нормах ст. 376 ЦК України.
Відповідно до ст. 301 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування» будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам; закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2004 року № 1243, згідно п.1 якої прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів полягає у підтверджені державними приймальними комісіями готовності до експлуатації об'єктів нового будівництва, зокрема, як житлово-громадського, так і виробничого призначення, інженерних мереж та споруд, їх інженерно-технічного оснащення відповідно до проектної документації, нормативних вимог, вихідних даних на проектування. З 01 січня 2009 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 923, у редакції постанови КМУ від 20.05.2009р. № 534, якою затверджений новий Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, відповідно до п.1 якого прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Держархбудінспекцією та її територіальними органами (сертифікат відповідності - документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам).
Враховуючи, що спірна прибудова до будинку, балкон, в установленому законодавством порядку не прийнята до експлуатації, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про надання ОСОБА_1 права на користування та володіння ним.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.
Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: