У Х В А Л А

22 листопада 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Григоренка М.П.,

суддів Оніпко О.В., Ковалевича С.П.,

при секретареві Омельчук А.М., за участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Антонюк ОСОБА_1 ОСОБА_4 на ухвалу Рівненського районного суду від 30 вересня 2010 року в цивільній справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Олександрійської сільської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання незаконними дій та рішень сільської ради з питань землекористування, визнання частково недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою судді Рівненського районного суду від 30 вересня 2010 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Олександрійської сільської ради, третя особа ОСОБА_3, про визнання незаконними дій та рішень сільської ради з питань землекористування, визнання частково недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказує, що дана ухвала є незаконною, оскільки суд не врахував, що предметом спору у даній справі є спір про матеріальне право, яке порушено субєктом владних повноважень при передачі земельної ділянки у приватну власність третьої особи. Даний спір необхідно вирішувати у порядку цивільного судочинства. Крім того, позивач претендує і має право на більшу земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

У звязку із викладеним, апелянт просить ухвалу скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч.1, ст.17 КАС України, рішення Конституційного суду України від 01 квітня 2010 року №10-РП/2010, вказаний спір є спором у сфері публічно-правових відносин і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На підтвердження такого висновку в ухвалі наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується апеляційний суд.

_______________________________________________________________________

Справа № 22-1835-10 суддя в 1 інстанції : Коробов С.О.

Рядок : 4 доповідач Григоренко М.П.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції, який вірно встановив, що позивачами оскаржуються дії сільської ради щодо вилучення земельної ділянки, відмови у наданні земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскаржуються рішення сільської ради щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки у власність, щодо надання у приватну власність земельних ділянок, визнання права власності на земельну ділянку, та державні акти на право власності на земельну ділянку.

Згідно п.п.1,3 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Пунктом 1 ч.1 ст. 17 КАС України передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Аналогічні розяснення містяться в рішенні Конституційного суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини 1 ст.143 Конституції України, пунктів "а","б","в","г" ст. 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України положень пунктів "а","б","в","г" ст. 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян і юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як субєкти владних повноважень; положення п.1 ч.1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як субєктом владних повноважень, повязані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Така ж позиція висловлена у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2 "Про внесення змін і доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", яким внесено зміни до п.2 вказаної постанови і зазначено, що не розглядаються у порядку цивільного судочинства спори, зокрема, щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з п.п.1,3 ч.1 ст. 17 КАС віднесено до компетенції адміністративного суду.

Виходячи зі змісту ч. 3 ст. 150 Конституції України - рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України, у тому числі є обов'язковим до врахування усіма судами України при вирішенні спорів.

Отже враховуючи, що заявлені позивачем вимоги про визнання незаконними дій та рішень сільської ради з питань землекористування, визнання частково недійсним Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку повязані з виконанням органом місцевого самоврядування управлінських функцій у сфері земельних відносин, суд, керуючись рішенням № 10-рп/2010 та п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, прийшов до правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі на тій підставі, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника Антонюк ОСОБА_1 ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Рівненського районного суду від 30 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і її може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді Ковалевич С.П.

ОСОБА_5