справа № 22-ц/303/10 Головуючий у 1-й інстанції - Левик Я.А.
категорія справи-19 Доповідач в апел. інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі: Гуняк О.Я.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4, з участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору кредиту недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2009 р. у задоволенні позову ОСОБА_2 до ВАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4, з участю третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання договору кредиту недійсним.

Дане рішення оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі покликається на те, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що ОСОБА_2 договір укладено внаслідок зловмисного обману з боку ОСОБА_4, котра фактично отримала вказаний кредит в розмірі 6500 грн. і використала його для власних потреб. Крім цього судом не враховано те, що за матеріалами кредитної справи вбачається не кредитоспроможність позивача та інших осіб, що виступали поручителями, оскільки не забезпечувало можливість повернення кредиту та сплати щомісячних платежів. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги та пояснення ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернулася в суд з позовом до ВАТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_4, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним кредитного договору № 2202/2951 укладеного 26.11.2007 року між нею та ВАТ «Державний ощадний банк України». В обґрунтування позову зазначала, що між нею та ВАТ «Державний банк України», дійсно, було укладено кредитний договір, згідно умов котрого їй було надано кредит для споживчих потреб в розмірі 6500 грн. терміном на 36 місяців, тобто до 26.11.2010 року зі сплатою 21 відсотка річних. При цьому поручителями за вказаним договором виступили ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Проте згаданий кредитний договір не відповідав її вільному волевиявленню, оскільки на час його укладення вона не мала наміру фактично отримувати будь-який кредит у ВАТ «Державний ощадний банк України». Такий договір був підписаний нею внаслідок зловмисного обману з боку її знайомої ОСОБА_4, котра фактично отримала вказаний кредит і використала для власних потреб. ОСОБА_4 сама ходила домовлятися з ВАТ «Державний ощадний банк» щодо умов укладення договору та обманним шляхом умовила її, позивача, підписати вказаний кредит, а згодом сама до липня 2008 року власноручно сплачувала кредит.

З копії кредитного договору від 26.11.2007 р. та договорів поруки вбачається між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» 26.11.2007 року було укладено кредитний договір, за умовами якого позивачу було надано кредит для споживчих потреб в розмірі 6500 грн. терміном на 36 місяців, тобто до 26.11.2010 року зі сплатою 21 відсотка річних. Крім цього, для забезпечення виконання позивачем зобов'язань за вказаним договором між ОСОБА_2, ВАТ «Державний ощадний банк» України, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договори поруки (а.с.28-31).

Відповідно до змісту ч.І ст. 230 Цивільного кодексу України, одна із сторін лравочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач, укладаючи кредитний договір із відповідачем, повністю усвідомлювала його, а також можливі наслідки його невиконання, оскільки їй самостійно доведеться сплачувати періодичні платежі та можливу заборгованість за договором, проте вона довіряла ОСОБА_4, оскільки та уже раніше просила її укладати аналогічний договір з банком та виконала його перед банком за неї повністю.

З висновком суду погоджується й колегія суддів, оскільки позивач відповідно до свого волевиявлення вчинила правочин, у даному випадку, уклала кредитний договір, усвідомлюючи наслідки його невиконання.

Відтак покликання апелянта на те, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що кредитний договір ОСОБА_2 Л укладено внаслідок зловмисного обману з боку ОСОБА_4, котра фактично отримала вказаний кредит в розмірі 6500 грн. і використала його для власних потреб та покликання на те, що судом не враховано те, що за матеріалами кредитної справи вбачається не кредитоспроможність позивача та інших осіб, що виступали поручителями, оскільки не забезпечувало можливість повернення кредиту та сплати щомісячних платежів є безпідставними та спростовуються вищенаведеним.

Таким чином, у суду не було жодних підстав вважати, що оспорюваний кредитний договір був укладений між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» внаслідок обману позивача ОСОБА_4 та працівником банку ОСОБА_6 щодо обставин, які мають істотне значення, тобто щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ч. 1 п. 1 ст. 307, ст. 308, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. 315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 19 листопада 2009 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Г оловуючий

Судді