Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2п-1/10р.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2010 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Гуменної Н.М.

при секретарі - Трембач М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до Державного територіально галузевого об»єднання «Львівська залізниця» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з Державного територіально галузевого об «єднання Львівська залізниця 17 841 грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди, 25 000 грн. моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 200 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04.03.2008 року в м. Сколе пасажирський електропоїзд «Львів-Ужгород» травмував її дочку ОСОБА_2 Дитина в тяжкому стані була доставлена у Сколівську ЦРЛ, ІНФОРМАЦІЯ_1 року внаслідок отриманих травм дочка померла. Так, на лікування дочки нею понесено витрати в розмірі 700 грн., однак будучи в шоковому стані вона не зберегла чеки, на одяг, в якому поховала дочку - 500 грн., замовлено надгробний пам»ятник вартість якого, згідно калькуляції становить 12715 грн., за домовину, хрест, подушку, накидку, вінок та корзину з написом сплатила 926 грн., за ретуальні послуги - 200 грн., за поминальний обід, службу в церкві та обід в 9 і 40 днів - 3000 грн. Втратою дочки їй завдано, також і моральної шкоди, яка полягає в стражданнях та переживаннях, які вона зазнала внаслідок травмування, а згодом і смерті дочки. В неї погіршився стан здоров»я, вона не може спати, втратила працездатність. Просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивачка та її представник дали пояснення аналогічні наведеним та доповнили, що смерть дитини для матері є важким ударом, який позивачка до сьоднішнього дня не може пережити та продовжує страждати. Просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та подав заперечення згідно якого, вважає заявлений позов необгрунтованим та таким, що суперечить вимогам законодавства з наступних підстав: по факту травмування ОСОБА_2 Львівською міжрайонною транспортною прокуратурою проводилась перевірка в результаті якої встановлено, що травмування ОСОБА_2 сталось внаслідок необережності потерпілої, а саме порушення п.2 «Правил безпеки на залізничному транспорті України». Крім того, позивачка не надала жодних доказів того, що шкода вчинена з вини відповідача, а також, тб що між протиправним діянням і настанням шкоди є причинний зв»язок. Щодо моральної шкоди, то позивачка не зазначила в чому полягає спричинена їй моральна шкода, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю їй заподіяно цю шкоду саме зі сторони залізниці. Також, йому не відомо чи проводилась роз»яснювальна робота з дітьми у школі щодо правил поводження на залізниці, чи був знак заборони переходу або попереджувальний знак і чи була огороджена ділянка дороги, де стався наїзд.

Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Пунктами 2,4,5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03. 1992 року із наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв»язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Володільцем джерела підвищеної небезпеки вважається юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.

Частинами 1,2,5 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням, або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В судовому засіданні встановлено, що 04.03.2008 року біля 16 год. 55 хв. на 1596 км. 1 пк. Перегону Сколе-Гребенів Львівської залізниці пасажирським електропоїздом № 289 сполученням «Львів-Ужгород» травмовано неповнолітню ОСОБА_2, яка з діагнозом черепно-мозкова травма була доставлена в Сколівську центральну лікарню, де ІНФОРМАЦІЯ_1 року від отриманих травм померла. Про те, чи проводилась роз»яснювальна робота з дітьми у школі щодо правил поводження на залізниці, чи був знак заборони переходу або попереджувальний знак і чи була огороджена ділянка дороги, де стався наїзд електропоїзда на потерпілу представник відповідача пояснити не може.

13.03.2008 року начальник СВ ЛВ на ст. Стрий ЛУ на Львівській залізниці УМВСУ на залізничному транспорті ОСОБА_3 керуючись п.2 ст.6 КПК України виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно працівників локомотивної бригади ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за відсутністю в їх діях складу злочину. Травмування ОСОБА_2 відбулось внаслідок її необережності.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 28 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року причиною смерті малолітньої ОСОБА_2 є поєднана травма тіла у складі: відкритої черепно- мозкової травми, вдавленого перелому тім»яної кістки зліва, субдуральної гематоми, забою головного мозку, набряку головного мозку, забою: легенів, нирок, брижі тонкої кишки. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів котрими могли бути виступаючі масивні частини рухомого залізничного транспорту з наступним відкиданням тіла на тверду нерівну поверхню довкола колії.

З представлених в судове засідання чеків вбачається, що ОСОБА_1 понесла витрати пов»язані з похованням ОСОБА_2 в сумі 946 грн. 00 коп., які включають витрати на придбання вінків, домовини, хреста та ін.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги те, що державне територіальн галузеве об»єднання Львівська залізниця є володільцем пасажирського електропоїзда № 289 сполученням «Львів-Ужгород», який 04.03.2008 року травмував ОСОБА_2. використання якого створює підвищену небезпеку і шкода була завдана не внаслідок непереборної сили або умислу неповнолітньої ОСОБА_2, а внаслідок необережності, відтак суд, приходить до висновку, що з державного територіально галузевого об»єднання Львівська залізниця на користь ОСОБА_1 слід стягнути 946 грн. 00 коп. завданої матеріальної шкоди.

Відповідно до ч.І ст.11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Між тим позивачем не представлено і судом не здобуто жодних доказів на підтвердження того, що вона понесла витрати на поминальний обід в сумі 3000 грн., витрат на лікування в розмірі 700 грн., відтак вказана вимога не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на встановлення пам»ятника в розмірі 12 715 грн., суд вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» витрати на виготовлення пам»ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам»ятників і огорож в даній місцевості. Однак, позивачка не представила в судове засідання довідку-підтвердження граничної вартості на виготовлення пам»ятника в м. Сколе Львівської області, відсутність якої унеможливлює стягнення з відповідача витрат на встанолення пам»ятника.

Відповідно до ч.2 ст.1167,ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Атономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім»єю.

Винними діями відповідача позивачеві було заподіяно ще й моральну шкоду, яка полягала в моральних стражданнях і переживаннях, що їх зазнала ОСОБА_1 внаслідок травмування, а згодом і смерті її неповнолітньої дочки ОСОБА_2 З врахуванням характеру та обсягу моральних страждань позивачки та беручи до уваги те, що травмування ОСОБА_2 відбулось внаслідок її необережності, суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому задоволенню, а саме з державного територіально галузевого об»єднання Львівська залізниця на користь ОСОБА_6 слід стягнути 15 000 грн., завданої моральної шкоди.

Крім того, частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 200 грн. витрат на правову допомогу слід задоволити, оскільки такі документально підтвердженні.

Керуючись ст.ст. 10-12,60,88,213,215,218 ЦПК України ст.ст.1167,1168,1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року із наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» суд,

вирішив :

Позов задоволити частково.

Стягнути з державного територіально галузевого об»єднання Львівська залізниця на користь ОСОБА_1 946 /дев»ятсот сорок шість/ грн. 00 коп. матеріальної шкоди, 15 000 /п»ятнадцять тисяч/ грн. моральної шкоди, 200 /двісті/ грн. за надання юридичних послуг, всього 16146 /шістнадцять тисяч сто сорок шість/ грн. 00 коп.

Стягнути з державного територіально галузевого об»єднання Львівська залізниця в дохід держави 160 /сто шістдесят/ грн. судових витрат.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Гуменна