Чернівецький районний суд Вінницької області
Справа №2-162/2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

І6 листопада 2010 року

Чернівецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюк Л.П.. при секретарі Шалак Л.В.., з участю адвоката: ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що за час проживання однією сім'єю сторонами було придбано майно. Між сторонами в добровільному порядку не вирішується спір про поділ належного їм майна, що змусило Бурдей ну В.Г.звернутися до суду для вирішення питання про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна у вигляді :

Корови « Марти» вартістю 6000,00 грн., Корови « Майки» вартістю 5000,00 грн. Теля вартістю 700,00 грн

Кури 5 голів вартістю 30,00 грн. за кожну на суму 150,00 грн Телевізор « Тошиба» вартістю 1200,00 грн

Килими Зх 4 м 3 шт. вартістю500,00 грн кожний на суму 1500,00грн. Разом майна на загальну суму 14550,00 грн ( чотирнадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень. Та залишити в своєму користуванні: Корову» Майку» вартістю 5000,00грн

Килими 3x4 м 2шт. вартістю 1000,00 грн по 500,00грн кожний, Кури 2 голови вартістю 60.00 грн по 30,00 за голову; Телевізор « Тошиба» вартістю 1200,00 грн. Всього на загальну суму 7260,00 грн.

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги частково, просила повернути лише корову « Майку» та сплатити їй

моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, оскільки проживали в незареєстрованому шлюбі і була наймичкою в позивача та стягнути з відповідача судові витрати понесені нею гіри зверненні до суду в сумі 192 грн. 75 коп. та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 300 грн. Вказала, що проживали з ОСОБА_3 однією сім»єю , однак постійно в сім»ї виникали сварки, скандали, непорозуміння тому спільного господарства не вели, спільного бюджету не було, пенсія у кожного була своя, кожен жив сам по собі. Зазначила, що час від часу доїла корову, а кошти від продажу молока брала собі.

Відповідач, позовні вимоги не визнає та заперечує, щодо їх задоволення, суду пояснив ,що він є власником корови « Майки» , яку при житті подарувала його сестра ОСОБА_4 , після чого корова » Майка» дала приплід , народивши теля »Марту» , а тому вважає що корова « Марта» не є спільною сумісною власністю. Крім цього вказав, що спільних грошей у них з відповідачкою не було, пенсію отримували окремо.Також відповідач суду пояснив, що повністю займався доглядом корови , робив вакцинацію , займався заготівлею та оплатою кормів.

Свідок ОСОБА_5, та ОСОБА_6, суду пояснили, що бачили, як сестра ОСОБА_3 подарувала йому телицю « Майку», яка потім народила теля « Марту».

Свідок ОСОБА_7.Т. суду пояснив, що він є братом відповідача , ще за життя їх сестра обіцяла подарувати телицю « Майку» ОСОБА_3, так як він її завжди допомагав по господарству, що в подальшому і зробила.

Свідок ОСОБА_8, суду пояснив, що він є племінником ОСОБА_3 та знає, що телицю « Майку» йому подарувала його тітка .

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що була сусідкою покійної сестри ОСОБА_3, та була свідком того, як сестра подарувала відповідачу телицю « Майку».

Свідок ОСОБА_10, суду пояснили, що є донькою позивачки та знає зі слів матері, що телицю « Майку» вони разом з відповідачем купили в його сестри , веденням господарства займалася її мати, яку відповідач не поважав та часто між ними виникали непорозуміння.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що приходив провідати позивачку та відповідача то бачив, як ОСОБА_3 випасав корову ,а ОСОБА_2 займалась домашніми справами.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних міркувань.

Судом встановлено, що сторонни проживали в незареєстрованому шлюбі , за період спілного проживання відповідач отримав в дарунок від своєї сестри ОСОБА_4 корову « Майку»,яка дала приплід теля «Марту» , та є її власником , що підтверджується паспотром великої рогатої худоби серії НН 091716 і копією ветеринарної картки серії іі 196032,(а.с. 33,34), яку він доглядав, особисо займався заготівлею кормів, випасав, проводив вакцинацію, що підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6

Г.Т. ОСОБА_9, ОСОБА_8.

Крім того сама позивачка вказала, що заготівлею корму, вакцинацією та випасанням не займалась.

Також встановлено, що в сім»ї виникали сварки, скандали, непорозуміння,тому спільного господарства не вели, спільного бюджету не було, пенсія у кожного була своя, кожен жив сам по собі.

Позивачка не довела ,що внаслідок її трудових чи грошових затрат майно за час проживання істотно збільшилось у своїй вартості, а також не довела, що своєю працею (і)або коштами брала участь в утриманні цього майна . а лише вказала ,що час від часу доїла корову і кошти від продажу молока брала собі.

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю чоловіка є майно набуте ним за час шлюбу , але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ст. 58 СК України якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід, або дохід( девіденди), він є власником цих плодів, приплоду або доходу ( дивідендів).

Згідно ст. 62 СК України якщо майно дружини ,чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя , воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільноюї сумісної власності подружжя.Якщо один з подружжя своєю працею (і) або коштами брав участь в утриманні майна , належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним , то дохід (приплід, дивіденди), одержані від цього майна , у разі спору за рішенням суду може бути визнаним об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 3 ч. 2 Сімейного Кодексу України зазначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що позивачка внаслідок її трудових чи грошових затрат за час проживання майно істотно збільшилось у своїй вартості, а також не доведено , що своєю працею (і)або коштами брала участь в утриманні цього майна , тому суд вважає що, приплід теля «Марту» не можливо визнати спільною сумісною власністю і в позові необхідно відмовити.

Моральна шкода заявлена позивачкою в судовому засіданні задоволенню не підлягає так, як не знайшла підтвердження , оскільки позйвачка не зазначила в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно позивачці, і з яких міркувань вона виходила визначаючи розмір шкоди в сумі 10000 грн. , та якими доказами це підтверджується , а твердження позивачки , що відпорвідач має сплатити моральну шкоду за те, що вона у нього була наймичкою суд не може взятии як доказ нанесення моральної шкоди.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 213, 214, 215, ЦГЖ України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення установлених строків, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Повний текст рішення виготовлено 19 листопада 2010 року .

Суддя: Цимбалюк Л.П.