Справа № 2-84/10
Провадження по справі №2-84/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року

ВолодарськоВолинський районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді: Криницького Л.В.

при секретарі: Свиридок А.В.

за участю:

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

захист честі , гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із названим позовом в обґрунтування якого зазначає, що житель с. Топорище ОСОБА_2 написав листи в редакцію Житомирської обласної суспільно-ділової газети « ЄХО», в Секретаріат Президента України, Президенту України, які розглядалися колегією при Володарсько-Волинській районній державній адміністрації , в якому було викладено інформацію, яка ображає її честь, гідність, ділову репутацію в громадській думці, в очах колективу, який вона очолює, кидає тінь на її діяльність, як Топорищенської сільського голови та на її сім»ю.

А саме: звинувачує її в корупції, хабарництві, знущанні над людьми. В листі вказав, що на рахунки Топорищенської сільської ради від підприємств надійшли кошти в сумі 680 000 грн., для ремонту сільської амбулаторії, школи, будинку культури, доріг, освітлення селища. Звинувачує її в тому, що за ці кошти вона відремонтувала собі будинок, купила два автомобілі сину, а другому сину в м. Житомирі будує будинок. Також обвинувачує її в тому, що вона хотіла привласнити землі, розвела смітник на території сільської ради. Звинувачує її в тому, що вона закрила кафе « Рубін», бо знову ж таки хотіла його привласнити.

Редакція газети « ЄХО» направила звернення ОСОБА_2 до прокуратури Володарсько-Волинського району щодо її дій для проведення перевірки.

В ході проведення перевірки прокуратурою Володарсько-Волинського району було встановлено, що в 2007 році на рахунки сільської ради надійшли благодійні кошти від підприємств в сумі 175 000 грн.. З вище зазначених благодійних коштів, які надійшли від підприємств 78 000 грн. було використано на проведення електричного опалення сільської амбулаторії, яке на даний час діє та 67 000 грн. використано на перекриття покрівлі сільської амбулаторії, інші кошти на даний час знаходяться на депозитному рахунку в АКБ « Київ» ОСОБА_3.

Правомірність використання вищезазначених коштів в ході проведення перевірки підтверджено актом контрольно-ревізійного відділу у Володарсько-Волинському районі від 6.04. 2009 року в якому зазначено, що в ході проведення даної ревізії порушень використання бюджетних коштів сільською радою не виявлено.

Щодо розповсюдження неправдивої інформації відповідачем про незаконне закриття кафе « Рубін» в с. Топорище, де відповідач працює зі своєю співмешканкою,встановлено, що

станом на 14.09. 2009 року кафе « Рубін» здійснює свою діяльність. 20.08. 2009 року до сільської ради надійшло клопотання від ППО АФ « Топорище» про звільнення приміщення, яке було тимчасово виділено під музей для використання в своїх цілях. Виконавчим комітетом Топорищенської сільської ради було прийнято рішення № 56 від 26.08. 2009 року про звільнення приміщення належного сільськогосподарському підприємству в якому розміщений сільський музей до 1.10. 2009 року та перенесення музейних експонатів в приміщення будинку культури, де раніше був розміщений музей, а на даний час знаходиться кафе « Рубін».

Усі розповсюдженні відомості не відповідають дійсності, що підтверджується листами прокурорської перевірки від 4.09. та 26.10. 2009 року та актом контрольно-ревізійного відділу від 6.04. 2009 року в якому зазначено, що працівниками КРУ в ході проведення даної ревізії порушень використання бюджетних коштів сільською радою виявлено не було. Також газета « ЄХО» № 39 від 24-30 вересня 2009 року, надрукована статтю « ОСОБА_4 народа… участия народа» в якій публічно спростовує відомості відповідача, які не відповідають дійсності.

Внаслідок дій відповідача їй заподіяно моральної шкоди, яку вона оцінює в 20 00 гривень.

Дії ОСОБА_2 призвели до заподіяння їй моральної шкоди, яка полягає в наступному: моральних стражданнях при дачі пояснень під час проведення перевірок прокуратурою, міліцією, контрольно-ревізійним управлінням, які проводилися під час її відпустки, та комісією по зверненню громадян при райдержадміністрації, в присутності керівників служб району зачитували вказані скарги ( звернення), порушенням нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя.

Така несправедливість призвела до того, що вона не може спокійно жити і працювати, внаслідок чого її нормальне життя порушено. ЇЇ постійно переслідує відчуття несправедливості та незахищеності. Погіршився стан її здоровя, що підтверджено відповідними медичними документами. Стан її здоровя не покращується до цього часу, а навпаки погіршується і в неї виникає постійна необхідність у вживанні медичних препаратів для підтримання нормального стану здоровя та психологічного стану. Вона є інвалідом третьої групи загального захворювання. Такий психологічний стан та стан її здоровя завдає моральних страждань не тільки їй а й її сім»ї. Внаслідок такого стану здоровя та психологічного впливу, вона не можу спокійно жити, організувати нормальний відпочинок, порушились її життєві звязки, залишаючи сім»ю та домашні справи, поїздки в міліцію, прокуратуру, необхідність пошуку адвоката для отримання правової допомоги, постійні головні болі та підняття тиску, важкий психологічний стан членів її сім»ї, в звязку з цим, тривалість її моральних страждань продовжується з серпня 2009 року. Вона стратила вплив і повагу серед своїх колег по роботі та серед населення.

Позивачка просить суд визнати відомості, викладені в скаргах ( зверненнях) ОСОБА_2 такими, що не відповідають дійсності, ганьблять її честь, гідність, ділову репутацію, зобовязати відповідача спростувати розповсюджувані ним відомості на сесії сільської ради, стягнути з відповідача 20 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала просила їх задовольнити, дала пояснення аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві, також вказувала, що відповідач розповсюджував викладені у позовній заяві звинувачення на її адресу не лише в державні органи та газету, а і серед громадян села. Щодо стягнення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди то вона зважуючи, що відповідач не має постійної роботи та заробітку, враховуючи його матеріальний стан, щодо стягнення суми на відшкодування моральної шкоди, посилається на розсуд суду.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що від дійсно звертався з листами до Президента України, в газету « ЄХО», говорив деяким громадянам села, що сільський голова розкрадає бюджетні кошти, бере хабарі за продаж землі, за кошти отриманні від підприємців, сільський голова, зробила ремонт свого будинку, купила синам автомобілі, будує будинок сину в м. Житомирі, знущається над людьми, розвела в селі смітник. До нього як до позаштатного кореспондента районної газети « Прапор» звертаються громадяни, а тому він отриману інформацію виклав в листах. Він і сам вважає, що вказана інформація відповідає дійсності. Він вважає, що прокуратура району провела перевірку неналежним чином. Він вимагає, щоб ОСОБА_1 довела за які кошти вона все це придбала. Він писав на сільського голову ОСОБА_1 і буде писати.

Заслухавши позивачку, відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та ( або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. 3 ст. 277 ЦК України, вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною.

Законодавець передбачає, що поширення інформації, це є доведення її до відома третьої особи будь-яким способом, за умови здатності сприйняття її змісту.

Цивільний кодекс України передбачає презумпцію добропорядності, яка означає, що будь-яку інформацію, яка поширена про особу, слід вважати неправдивою, якщо тільки той, хто її поширив, не доведе протилежного.

Як розяснив Пленум Верховного суду України, під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладання в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині.

До відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загально визначених правил співжиття та принципів людської моралі.

Свідок ОСОБА_5 суду показав, що 28 грудня 2009 року він почув крик в приміщенні сільської ради і чув як ОСОБА_4 викрикував на адресу сільського голови, що вона підкупила прокуратуру, суди, що він буде звертатися в СБУ. Від самого ОСОБА_2 будь-яких звинувачень на адресу сільського голови він не чув, а від людей чув, що він розповсюджує про сільського голову образливі відомості.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що 28 грудня 2009 року він чув як ОСОБА_7 висловлювався на адресу сільського голови, що вона злодійка, що вона підкупила міліцію, суди. Особисто йому про ОСОБА_8 нічого не говорив, але йому відомо, що він на сільського голову пише в усі інстанції, погано про неї говорить односельцям.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що 28 грудня 2009 року в його присутності ОСОБА_4 кричав на адресу сільського голови, що вона злодійка, що вона підкупила міліцію, суддів, що він буде дальше писати. Серед односельців ОСОБА_8 розповсюджує відомості, що сільський голова за бюджетні кошти покупляла машини, поробила собі ремонти.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що він читав в пресі інформацію, яка перевірялася за заявою ОСОБА_2, а одного разу він зустрівся з ОСОБА_4 і той йому особисто говорив, що сільський голова від підприємців бере взятки. Що він на неї писав і писати буде.

Свідок ОСОБА_3 суду показав, що одного разу він зустрівся з ОСОБА_4 і той йому став розповідати про якогось полковника якому він нібито передасть докази того, що сільський голова, ОСОБА_1 привласнює бюджетні кошти, за які побудувала в Житомирі двоповерховий будинок, купила автомобілі, що не робиться ремонт амбулаторії, клубі.

Йому ж навпаки відомо, що в селі проведено ремонт амбулаторії, зроблено в ній опалення та перекритий дах, освітлено центральну вулицю .

На підтвердження відомостей, які розповсюджував відповідач про сільського голову с. Топорище, ОСОБА_1 за клопотанням відповідача ОСОБА_4, в судовому засіданні була допитана ОСОБА_11, яка пояснила, що у неї залишилися проекти листів її покійного батька, якого сільський голова ОСОБА_1 стала ігнорувати як голову ради ветеранів, забрала із його кабінету меблі, сейф, які поставила в свій кабінет. Як сільський голова вона не надавала її батьку допомоги в утримання сільського музею. Батько змушений своїми силами робити ремонт даху музею. Експонати музею не стоять на обліку. 20 жовтня 2007 року вона не забезпечила явку ветеранів на районну нараду. Одного разу

ОСОБА_5 відмовив батьку як голові ради ветеранів дати автомобіль, щоб поїхати в райцентр, щоб щось там отримати.

Із змісту вказаних листів, які батько так нікуди і не відправив вона вважає, що таким чином ОСОБА_1 знущається над людьми.

Щодо того чи розкрадає ОСОБА_1 бюджетні кошти, чи бере хабарі їй нічого не відомо.

Із листів прокуратури Володарсько-Волинського району ( а.с 14-16) слідує, що факти викладені в листах ОСОБА_4 до Президента України, газету « ЄХО» під час проведеної перевірки та перевірки проведеної контрольно-ревізійним відділом, не підтвердились.

Таким чином відповідач в судовому засіданні не підтвердив, що інформація, яку він виклав в листах Президенту України, газету « ЄХО», громадянам ОСОБА_10, ОСОБА_3 ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_9 є правдивою.

В судовому засіданні відповідач не намагався підтвердити інформацію, яку він розповсюджує про сільського голову ОСОБА_1, він лише повторював дану інформацію і вимагав від позивачки довести, що розповсюджена ним інформація є неправдивою, щоб вона довела за які кошти вона відремонтувала будинок, придбала автомобілі та будує будинок в м. Житомирі.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 дійсно поширені відомості, про спростування яких предявлений позов, що вони порочать честь, гідність та ділову репутацію позивачки, що вказані відомості відповідачем не підтверджені.

Суд вважає, що відповідач розповсюджує негативні відомості про позивачку з метою зганьбити її честь, гідність, ділову репутацію як сільського голови, напередодні виборів до місцевих рад й довести такі відомості до громадськості та окремих громадян.

В судовому засіданні позивачка в усній формі доповнила позов щодо способу спростування неправдивої інформації, яку розповсюджував ОСОБА_4 і що вона хоче, що вказану інформацію він спростував на засіданні сесії Топорищенської сільської ради.

Визначаючи суму на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з обставин справи, характеру та тривалості моральних страждань позивачки, розяснень Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику в справах про відшкодування моральної

/ немайнової/ шкоди , що позивачка в достатній мірі не обґрунтувала із чого вона виходила визначаючи суму на відшкодування їй моральної шкоди.

Доводи позивачки про погіршення її стану здоровя, з посиланням на довідки лікарні, суд не бере до уваги, оскільки на думку суду належними доказами цього могли бути лише висновки відповідних судово-медичних експертиз з аналізом перебігу тих чи інших захворювань саме у ОСОБА_1, оскільки загальновідомим є той факт, що різні захворювання по різному протікають у різних осіб і можуть викликатися різноманітними факторами. Суд не має спеціальних знань з цього приводу і висновки з цих питань лежать поза межами його компетенції. Сторони ж не заявили клопотання про проведення судово-медичної експертизи.

Зважаючи на ст. 10 ЦПК України, суд за власною ініціативою не міг збирати докази на користь одної із сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивачки належить стягнути 1500 гривень.

При звернення до суду позивачка сплатила судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 238 гривень, що документально підтверджено, а тому відповідно до ст. 81, 88 ЦПК України вказана сума підлягає стягненню на користь позивачки.

Керуючись ст. 10,11, 57, 60, 81, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України,15, 16 ч.2 п. 9, ст. 23, 275, 277, 280, 297, 299, 1167 ЦК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати такими, що не відповідають дійсності та порочать честь та гідність, ділову репутацію ОСОБА_1 відомості, які розповсюджувались ОСОБА_2, щодо того, що ОСОБА_1, яка є сільським

головою Топорищенської сільської ради, є корупціонер, бере хабарі, знущається над людьми, що за кошти, які надійшли до сільської ради від підприємців відремонтувала собі будинок, купила два автомобілі сину, а другому сину будує будинок в м. Житомирі, що вона хотіла привласнити собі землі, що розвела смітник на території сільської ради, закрила кафе «Рубін» з метою його привласнення.

Зобовязати ОСОБА_2 спростувати відомості, які він розповсюджував між жителями села Топорище Володарсько-Волинського району що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 на сесії Топорищенської сільської ради.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної (немайнової) шкоди - 1500 гривень та витрати по справі в сумі 238 гривень 50 коп.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Житомирської області через Володарсько-Волинський районний суд.

Головуючий: /підпис/

Копія вірна.

Суддя: