Єдиний унікальний номер 2-1493/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2010 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Цимбал І.Ю., Вольській О.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

відповідача по зустрічному позову: ОСОБА_5

представника третьої особи: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_7, третьої особи: товариства по експлуатації індивідуальних гаражів №10 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частину спільного майна, визнання недійсним ордеру на гараж та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, визнання договору дарування частково недійсним, визнання права власності на ? частину земельної ділянки та про визнання частково недійсним державного акту на землю, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в квітні 2010 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, третьої особи: товариства по експлуатації індивідуальних гаражів №10 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частину спільного майна, визнання недійсним ордеру на гараж.

Посилалася на те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29 жовтня 1994 року. Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 02.03.2010 року їх шлюб було розірвано.

Під час подружнього життя ними було спільно придбано майно: 26 червня 2008 року - гараж №63 в товаристві по експлуатації індивідуальних гаражів №10, що по вул.Вінниченка, 9-А м.Чернівці; весною 2008 року транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1, № кузова WYWZZZ1JZXW322490, 2004 року випуску. Зазначила, що ОСОБА_8 05 травня 2009 року без її згоди відчужив гараж, власником якого стала ОСОБА_7 Транспортний засіб також 26.02.2010 року був відчужений без її згоди, що підтверджує довідкою ВРЕВ УДАІ УМВС України в Чернівецькій області.

Просила визнати недійсним ордер на гараж №63, виданий 05 травня 2009 року, поділити спільне майно подружжя, виділивши їй гараж №63 в Товаристві по експлуатації гаражів №10, що по вул. Вінниченка, 9-А м.Чернівці. Відповідачу ОСОБА_3 просила виділити транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1, № кузова WYWZZZ1JZXW322490, 2004 року випуску, стягнувши з неї на його користь різницю між їх частками у сумі 10000 гривень. Також просила вирішити питання про стягнення судових витрат.

ОСОБА_3 в травні 2010 року звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, визнання договору дарування частково недійсним, визнання права власності на ? частину земельної ділянки та про визнання частково недійсним державного акту на землю.

Посилався на те, що перебував з відповідачем ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей. Під час подружнього життя ними було спільно придбано транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1, № кузова WYWZZZ1JZXW322490, 2004 року випуску; квартиру АДРЕСА_1; земельну ділянку №56 в садівничому товаристві «Промінь», що по вул. Заставнянській м. Чернівці. Зазначив, що відповідач ОСОБА_1 без його згоди на підставі договору дарування подарувала вказану земельну ділянку своєму батькові ОСОБА_5

Вважає, що гараж №63, який розташований по вул. Вінниченка, 9-А м.Чернівці не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя, оскільки земельна ділянка, на якій розташований гараж була виділена йому лише в користування, проектна документація на гараж не виготовлялась, він не був зданий в експлуатацію та зареєстрований.

Просив визнати частково недійсним договір дарування земельної ділянки №56, що розташована в м. Чернівці вул. Заставнянська, садівниче товариство «Промінь»; визнати частково недійсним державний акт на землю серії ЯЕ №365071; визнати за ним право власності на ? вказаної земельної ділянки. Також просив поділити спільне майно подружжя, виділивши йому транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1, № кузова WYWZZZ1JZXW322490, 2004 року випуску та ? земельної ділянки №56, що розташована в м. Чернівці вул. Заставнянська, садівниче товариство «Промінь». Виділити ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 та ? зазначеної земельної ділянки та вирішити питання про стягнення судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засідання позов підтримала та підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав частково. Просив виділити йому транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов визнала частково. Зазначила, що гараж №63, що по вул. Вінниченка, 9-А м. Чернівці не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки право власності відповідача на нього належним чином оформлене не було. Просила в задоволенні позову в частині вимог щодо гаражу відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи ОСОБА_6 суду пояснив, що товариством дійсно було видано ордер на імя ОСОБА_7, однак, надати суду його копію вони не можуть, оскільки ордер був виписаний в одному екземплярі та переданий на зберігання останній.

Позивач ОСОБА_3 зустрічний позов підтримав частково. В частині вимог зустрічного позову щодо визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки №56, що розташована в м. Чернівці вул. Заставнянська, садівниче товариство «Промінь»; визнання частково недійсним державного акту на землю серії ЯЕ №365071; поділу земельної ділянки та визнання за ним права власності на ? вказаної земельної ділянки від позову відмовився. Просив поділити спільне майно подружжя, виділивши йому транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1, а ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3.

Представник позивача ОСОБА_4 зустрічний позов підтримала частково. Просила позов задовольнити в решті позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 зустрічний позов визнали частково, не заперечували проти виділення відповідачу транспортного засобу марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_3 в частині вимог щодо визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки №56, що розташована в м. Чернівці вул. Заставнянська, садівниче товариство «Промінь»; визнання частково недійсним державного акту на землю серії ЯЕ №365071; поділу земельної ділянки та визнання за ним права власності на ? вказаної земельної ділянки підлягає закриттю провадженням, а в решті позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 29.10.1994 року перебували у шлюбі. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.03.2010 року шлюб між ними було розірвано (а.с.5).

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.1 ст.60, ч.2 ст.58 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання позивача ОСОБА_1 на ту обставину, що сторонами в період шлюбу було спільно придбано гараж №63 в Товаристві по експлуатації гаражів №10, що по вул. Вінниченка, 9-А м.Чернівці та транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1, № кузова WYWZZZ1JZXW322490, 2004 року випуску, а тому дане майно є їх спільною сумісною власністю та підлягає розподілу між ними не знайшло свого підтвердження з наступних підстав.

Так, як вбачається з довідки Товариства по експлуатації гаражів №10 та пояснень його представника у судовому засіданні, 05 травня 2009 року на спірний гараж було видано ордер на імя ОСОБА_7Ф.(а.с.6).

Будь-яких правовстановлюючих документів на гараж суду сторонами по справі надано не було.

Як видно із змісту п.5.3, п.5.4. статуту товариства, документом на право встановлення та будівництва гаража є ордер. На виділеній земельній ділянці член товариства має право встановлювати чи будувати гараж і приймає на себе зобовязання своєчасно сплачувати членські внески і внески на утримання штатних працівників товариства та благоустрою території підїзних шляхів. Платником земельного та інших податків вважати товариство з відшкодуванням сум податків за рахунок внесків його членів.

Відповідно до ч.1 ст.181, ст.182 Цивільного кодексу України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту його державної реєстрації.

Таким чином, з урахуванням наведених норм Закону, суд вважає, що сторони у визначеному Законом порядку не набули право власності на гараж, а тому дане майно не може бути визнано спільною сумісною власністю подружжя, а вимоги про визнання ордеру на гараж №63, виданого 05 травня 2009 року недійсним та виділення ОСОБА_1 гаражу №63 в Товаристві по експлуатації гаражів №10, що по вул.Вінниченка, 9-А м. Чернівці задоволенню не підлягають.

Судом також встановлено, що по обліковим даним УДАІ УМВС України в Чернівецькій області станом на 27.02.2010 року за ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані. Транспортний засіб марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1, № кузова WYWZZZ1JZXW322490, 2004 року випуску було знято з обліку для реалізації 26.02.2010 року (а.с.7, 8).

При цьому суду не було надано доказів набуття ОСОБА_3, ОСОБА_1 у спільну сумісну власність зазначеного автомобіля, а також не надано правовстановлюючого документа, на підставі якого автомобіль був відчужений, вимога про визнання даної угоди недійсною сторонами не заявлялась. За таких обставин транспортний засіб на час розгляду справи судом не може бути визнаний спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу між ними.

Щодо позовних вимог зазначених у зустрічному позові ОСОБА_3 слід зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову.

У відповідності до вимог ч.2 ст.174, ч.3 ст.206 ЦПК України, позивач попереджений про наслідки відмови від позову, оскільки провадження у справі закривається і він не зможе повторно звернутися до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Підстав для не прийняття відмови від частини позовних вимог ОСОБА_3 судом не встановлено, а тому провадження у справі щодо вимог про визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки №56, що розташована в м. Чернівці вул. Заставнянська, садівниче товариство «Промінь»; визнання частково недійсним державного акту на землю серії ЯЕ №365071; поділу земельної ділянки та визнання за ним права власності на ? вказаної земельної ділянки підлягає закриттю.

Вимога позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 щодо поділу спільного майна подружжя шляхом виділення йому транспортного засобу марки «Фольксваген Гольф» д.н. НОМЕР_1 задоволенню не підлягає з викладених вище підстав.

Щодо вимоги про виділення ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_3 слід зазначити наступне.

Так, як вбачається з довідки ЧКОБТІ № 935 від 13.05.2010 року, право власності на квартиру №2 житлового будинку №7 по вул. Петергофській м.Чернівці було зареєстровано за ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 10.12.2001 року (а.с.19).

В подальшому, як було встановлено судом, вказана квартира була подарована останньою ОСОБА_5, що підтверджується копією договору дарування від 30.12.2009 року (а.с.37).

31.05.2010 року право власності на квартиру АДРЕСА_4 було зареєстровано в ЧКОБТІ, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.38).

Зважаючи на те, що позивачем ОСОБА_3 вимога визнання договору дарування від 31.12.2009 року недійсним не ставилась, керуючись ст.11 ЦПК України, суд вважає, що дана позовна вимога задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 60, 61, 63 Сімейного кодексу України, 181, 182, 331, 368 Цивільного кодексу України, ст.ст. 8, 11, 31, 57-61, 64, 88, 174, 205, 206, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на ? частину спільного майна, визнання недійсним ордеру на гараж відмовити повністю.

Провадження у справі в частині позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 щодо визнання частково недійсним договору дарування земельної ділянки №56, що розташована в м. Чернівці вул. Заставнянська, садівниче товариство «Промінь»; визнання частково недійсним державного акту на землю серії ЯЕ №365071; поділу земельної ділянки та визнання за ним права власності на ? вказаної земельної ділянки у звязку з відмовою позивача від позову в цій частині закрити.

В задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька