У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Богонюка М.Я.

суддів Приколоти Т.І., Федоришина А.В.,

при секретарі Стасів М.І.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації про поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2010 року позов задоволено. Скасовано наказ відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації №1 186-к від 08 жовтня 2009 року про звільнення позивача з посади вчителя математики середньої загальноосвітньої школи І-П ступенів села Наконечне Яворівського району Львівської області за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, на підставі п.З ч.1 ст.41 Кодексу Законів про працю України. Поновлено ОСОБА_4 па посаді вчителя математики вказаної школи. Рішення в частині поновлення позивача на роботі допущене до негайного виконання. Стягнуто з відповідача в користь позивача 15 014,09 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення оскаржив відділ освіти Яворівської районної державної адміністрації.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права при неповно зясованих обставинах справи. Стверджує, що звільнення позивача проведено на законних підставах зі згоди профспілкового комітету. Відносно поведінки позивача неодноразово надходили скарги від батьків та учнів школи. Вчинок, за який звільнено позивача із займаної посади, є несумісним з продовженням нею роботи, повязаної з виховними функціями. Просить скасувати оскаржуване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, заперечення, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Встановлено, що позивач ОСОБА_4 є педагогічним працівником з 1979 року. Вона перебувала в трудових відносинах з відповідачем. З 1 вересня 2003 року працювала на посаді вчителя математики середньої загальноосвітньої школи І-П ступенів села Наконечне Яворівського району Львівської області.

Наказом по відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації Львівської області №1186-к від 08 жовтня 2009 року позивача звільнено з роботи на підставі п.З ч.1 ст.41 КЗпП України як працівника, який виконує виховні функції, за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи.

Профспілковий комітет школи дав згоду на звільнення позивача з наведених вище підстав.

На підставі аналізу наявних в справі доказів суд першої інстанції прийшов до висновку, що звільнення позивача було поспішним, без врахування конкретних обставин справи, відношення до роботи та стажу роботи позивача, а тому проведене без законних підстав.

Суд мотивував своє рішення, дав належну оцінку доказам та прийшов до висновку про відсутність законних підстав для звільнення позивача за п.3 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Зокрема, зазначено, що медичне обстеження учня ІНФОРМАЦІЯ_1, хоч в справі є посилання на те, що даний учень отримав травму внаслідок проступку позивача 9 вересня 2009 року. Суд не знайшов доказів того, що учень ОСОБА_5 отримав травму 9 вересня 2009 року внаслідок дій позивача. З наявного в матеріалах справи запису невролога (а.с.28), де не зазначено прізвище дитини, яка оглядалася спеціалістом 11 вересня 2009 року, обєктивно не встановлено наявність травми у дитини. В цьому записі зазначено, що дитина обставини травми памятає чітко, але такі обставини не описані. Діагноз не містить відомостей про наявність травми.

Наказом №261 по відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації від 17 вересня 2009 року проведено службове розслідування по факту звернення ОСОБА_5, щодо неправомірної поведінки позивача відносно його сина учня пятого класу ОСОБА_5

Відповідно до п.3 ч.1 ст.41 КЗпП України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. №9 з наступними змінами, визначено, що підставою для звільнення працівника може бути вчинення аморального проступку, що несумісний із продовженням даної роботи, з урахуванням конкретних обставин справи. Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами.

Згідно з вимогами ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Законом (ч.5 ст. 235 КЗпП України, п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України) встановлено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка підлягає стягненню в користь позивача, судом розрахована відповідно до Постанови КМУ від 8 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Така становить 15 014,09 грн.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм матеріального і процесуального права, рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Яворівського районного суду Львівської області відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу освіти Яворівської районної державної адміністрації відхилити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: