ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-149/10
провадження № Б/н 4
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кириченко Н.О.

при секретарі Лагнюк О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до КП „Київська міська стоматологічна поліклініка" третя особа: ОСОБА_3 про поновлення на роботі, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, стягнення невиплачених коштів та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача де є третя особа про поновлення на роботі, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, стягнення невиплачених коштів та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Просила їх задовольнити та пояснила, що відповідно до наказу КП „Київська міська стоматологічна поліклініка від 10.07.2006 року №150 її було прийнято на роботу на посаду заступника директора з юридичних питань та спеціальної роботи з 10.07.2006 року.

08.04.1008 року наказом від 04.042008 року № 7-к „Про звільнення за підписом виконуючого обов'язки директора ОСОБА_3 її було звільнено із займаної посади з

1)
року за грубе порушення трудових обовязків відповідно до п.1 ст. 41 КЗПП України, та позбавлено всіх видів заохочувальних виплат, надбавок і премій за березень, квітень 2008 року. З тексту наказу випливає, що підставою її звільнення стало невиконання своїх посадових обов'язків передбачених інструкцією, і те, що вона нібито очолила ініціативну групу працівників підприємства та проводить психологічний тиск на працівників, які бажають працювати в стабільних умовах, а також те, що її неправомірні дії направлені на порушення трудової дисципліни. Ще однією з причин звільнення в наказі зазначено відсутність позивача на роботі без поважних причин 08.04.2008 року та ненадання виправдовувальних документів. Позивач не погоджується з наказом „Про звільнення, вважає його незаконним та таким, що порушує її право на працю, і зазначила, що вона працювала чесно, виконувала всі покладені на неї обовязки. 08.04.2008 року вона перебувала на лікарняному, а погіршення стану її здоровя було викликано не її неправомірними діями, а неправомірними діями з боку третьої особи ОСОБА_3, який створював перешкоди у виконанні нею її посадових обовязків, не допускав до кабінету, встановив охорону, яка за вказівкою ОСОБА_3 не допускала її до адміністративних приміщень. Зазначила, що звільнення під час перебування на листку непрацездатності прямо протирічать вимогам ст. 40 КЗПП України. Звільнення за п.1 ст. 41 КЗПП України є дисциплінарним стягненням і допускається з додержанням правил, встановлених для застосування таких правил. У відповідності до ст. 149 КЗПП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Відповідач не дочекався повернення позивачки на роботу після одужання, не відібравши пояснення провів звільнення на підставі незрозумілих звинувачень. Про звільнення її не повідомили, порушили вимоги ст. 140 КЗПП України, в якій зазначено, що стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

16.04.2008 року позивачці стало відомо про звільнення її з посади листом, який був направлений їй поштою з супровідним листом в якому зазначалося, що вона нібито відмовилася від ознайомлення з наказом. Зазначене в листі не відповідає дійсності, оскільки вона перебувала на лікарняному і не була на робочому місці, а тому і не могла відмовитися від ознайомлення з наказом, бо цього їй ніхто не пропонував.

Своє звільнення позивач вважає зведення з нею рахунків через особисту ненависть ОСОБА_3 до неї.

На лікарняних вона перебувала до 13.06.2008 року.

Наказом від 08.10.2008 року „Про внесення змін до наказу про звільнення „№ 325- к, було внесено зміни до наказу „Про звільнення,, від 08.04.2008 року № 7-к , а саме, змінено дату звільнення з 08.04.2008 року на 16.06.2008 року, а також зазначено додаткові підстави звільнення, такі як протидія дирекції, розбиття скла, утримання статутних документів та печатки підприємства, невиконання трудових обовязків у вигляді незабезпечення надходження орендної плати. Вказаний наказ вважає також незаконним та таким, що порушує її права, просить його скасувати та поновити її на посаді. Пояснила, що через незаконне звільнення вона перебувала у вимушеному прогулі, а тому просила стягнути 211237.41 грн. за період з 08.04.2008 року до 18.05.2010 року включно. Стягнути належні їй суми виплат, такі як премію за лютий 2008 року в розмірі 2247.00 грн., доплату за інтенсивність праці за березень 2008 року в розмірі 2247.00, премію за особливий характер праці за березень місяць 2008 року в розмірі 2247.00 грн., заробітну плату за період з 01.04. по 08.04.2008 року з урахуванням доплати за інтенсивність праці за квітень 2008 року і премії за особливий характер роботи за квітень 2008 року. Просила також зобовязати відповідача зробити та виплатити перерахунок розміру грошової компенсації за невикористані нею дні щорічної та додаткових відпусток з урахуванням премій за особливий характер роботи за лютий-березень 2008 року та доплати за інтенсивність праці у березні 2008 року, а також призначити та виплатити допомогу з тимчасової непрацездатності згідно листка непрацездатності серія АА III № 747022, виданого комунальним підприємство „Київська міська стоматологічна поліклініка,, з 21.05.2008 року до 01.06.2008 року включно. ОСОБА_4 того зобовязати відповідача призначити та виплатити допомогу з тимчасової непрацездатності згідно листка непрацездатності серія ААЦ № 843895, виданого поліклінікою № 2 Дарницького району м. Києві 02.06.2008 року з урахуванням розрахункового періоду, за який обчислюється заробітна плата за жовтень, листопад і грудень 2007 року та січень, лютий і березень 2008 року, та зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітку у звязку з порушенням ним термінів її виплати.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні та пояснила, що позивач ОСОБА_2 дійсно працювала на посаді заступника директора з юридичних питань та спеціальної роботи в КП „Київська міська стоматологічна поліклініка, однак позивач неналежно виконувала свої обовязки, що полягало в порушення трудової дисципліни. Так, ОСОБА_2 активно протидіяла виконанню обовязків новопризначеного директора і нормального функціонування бухгалтерії і підприємства в цілому, що підтверджується доповідними записками працівників, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 08.04.2008 року, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 09.04.2008 року, вчиняла порушення трудової дисциплін, що підтверджується фактом розбиття скла у приймальні директора підприємства, що в свою чергу підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві від 09.04.2008 року, пояснювальними записками інспекторів служби безпеки TQB «Торнадо» ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Також ОСОБА_2 вчинила привласнення печатки та установчих документів підприємства, що також підтверджується постановами Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.03.2008 року та від 17.04.2008 року.

Також будучи посадовою особою підприємства відповідач не вжила належних заходів до належного виконання договорів оренди та надходження коштів на рахунки підприємства по факту передачі 61 кв. метра нежилого приміщення поліклініки ТОВ «СМЦМД», що підтверджується довідкою від 17.05.2010 року, актом приймання- передачі приміщення від 30.12.2005 року, висновком спеціаліста № 6073 від 01.07.2008 року дослідження рукописного та цифрового тексту.

Звільнення ОСОБА_2 під час перебування на лікарняному викликано саме неправомірними діями самої позивачки, яка всупереч своїм функціональним обов'язкам не повідомила про перебування на лікарняному. Достовірно про цей факт адміністрація підприємства дізналася з додатку до позовної заяви ОСОБА_2 восени 2008 року.

Адміністрація вважає, що вона має право на добровільне усунення допущених нею помилок, а саме звільнення ОСОБА_2 в період тимчасової непрацездатності.

Це виправлення адміністрацією вчинено у вигляді видання нового наказу №325-к від

08.10.2008 року, яким було змінено дату звільнення ОСОБА_2, тим самим усунено раніше допущену помилку.

Звертала увагу суду на тому, що помилка допущена адміністрацією підприємства в першому наказі №7-к від 08.04.2008 року була викликана умисними неправомірними діями позивачки, яка не лише не повідомила про перебування на лікарняному, але і протягом подальшого тривалого часу не подавала адміністрації підприємства листки тимчасової непрацездатності і не залучала їх копії до позовної заяви та матеріалів справи, внаслідок чого адміністрація була вимушена протягом тривалого часу самостійно відшуковувати у межах всього м. Києва медичні установи, у які зверталася позивачка та витребувати свідчення про періоди перебування позивачки у стані тимчасової непрацездатності. Тільки наприкінці грудня 2009 - початку січня 2010 року на вимогу суду ОСОБА_2 направила листки непрацездатності листом з повідомленням на підприємство.

Тим самим ОСОБА_2 під час свого звільнення вчинила зловживання правом, і цю обставину повинен врахувати суд при прийнятті рішення по справі.

Правові заходи реагування (в тому числі судові) на зловживання правом регулюються Цивільним Кодексом України. Ці норми підлягають застосуванню і в трудових спорах на підставі ст. 9 ч. 1 ЦК України.

Заборона зловживання правом (в будь-яких формах) міститься у ч. З ст. 13 ЦК України, а судові заходи протидії зловживання правом передбачені, зокрема, у ч. З ст. 16 ЦК України, яка встановлює, що суд може відмовити у захисті права та інтересу особи в разі порушень нею положень ч. З ст.13 ЦК України (тобто у випадку зловживання правом цією особою).

Представник відповідача вважала за необхідне зазначити про те, що всі чотири листки тимчасової непрацездатності отримані ОСОБА_2 в різних медичних установах, що створює враження про штучність їх отримання позивачкою, хоча адміністрація не ввркає за доцільне оскаржувати ці лікарняні.

Вважає, що за змістом ст. 41 п. 1 КЗпП України роботодавець має право звільнити винну посадову особу підприємства не лише за одне грубе порушення трудових обов'язків, але і за кілька. В такому разі, навіть якщо суд прийде до висновку про недоведеність вчинення позивачкою якогось із перелічених трудових правопорушень, для суду всеодно залишиться можливість залишити наказ про звільнення ОСОБА_2 в силі, у зв'язку із доведеністю інших трудових правопорушень, зазначених у наказі про звільнення.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовних вимог не визнав, підтримав позицію та пояснення представника відповідача.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, допитавши свідків, і дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наказу КП „Київська міська стоматологічна поліклініка від 10|.07.2006 року № 150 ОСОБА_2 була прийнята на роботу на посаду заступника директора з юридичних питань та спеціальної роботи з 10.07.2006 року, вказана обставина не оспорюється сторонами.

У відповідності до Посадової інструкції заступника директора з юридичних питань та спецроботи п. 4.1 „заступник директора з юридичних питань та спецроботи несе відповідальність за: - недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, вказана обставина не заперечується сторонами та підтверджується копією посадової інструкції (а.с. 61-62).

08.04.2008 року наказом від 04.04.2008 року № 7-к „Про звільнення за підписом виконуючого обовязки директора ОСОБА_3, ОСОБА_2 було звільнено з займаної посади з 08.04.2008 року за грубе порушення трудових обовязків п.1 ст. 41 КЗПП України, вказана обставина також не оспорюється сторонами в справі та підтверджується копією наказу ( а.с. 251).

Підставою звільнення ОСОБА_2 в наказі зазначено як невиконання своїх обовязків, які передбачені її посадовою інструкцією. Очоливши ініціативну групу працівників підприємства вона проводить психологічний тиск на працівників, які бажають працювати в стабільних умовах. її неправомірні дії направлені на порушення правил трудового розпорядку підприємства, які значно погіршують умови роботи, створюють неробочу атмосферу та негативно впливають на фінансові результати (зокрема, відключається вода і повітря для подачі на стоматологічні установки, не працює бухгалтерія тому, що блокується вхід до приміщення і працівники бухгалтерії не виконують свої обовязки).

Незаконні дії ініціативної групи направлені на порушення вимог законодавства щодо заборони проведення дій, які створюють загрозу життю і здоровю людей та перешкоджають якісному наданню стоматологічних послуг пацієнтам.

08.04.2008 року ОСОБА_2 була відсутня на роботі без поважних причин, виправдовувальних документів не надала.

Також в наказі зазначено про позбавлення ОСОБА_2 всіх видів заохочувальних виплат, надбавок і премій за березень-квітень 2008 року.

Як вбачається з акту від 08.04.08 року „Про відмову надати письмове пояснення складених комісією, ОСОБА_2 відмовилася від надання пояснень щодо вчинених нею правопорушень ( а.с. 145).

В період часу з 08.04.08 року по 06.05.08 року; з 07.05.08 року по 20.05.08 року; з 21.05.08 року до 25.05.08 року; з 02.06.08 року по 13.06.08 року позивач ОСОБА_2 перебувала на лікарняному, що сторонами не оспорюється та підтверджується копіями листків непрацездатності .

Таким чином, звільнення ОСОБА_2 наказом № 7-к від 08.04.2008 року відбулося в період її тимчасової непрацездатності, що суперечить вимогам ст. 40 КЗПП України.

Судом також встановлено факт того, що ОСОБА_2 не повідомила КП „Київська міська стоматологічна поліклініка про причини своєї відсутності на підприємстві та про перебування на лікарняному, та не надала лікарняні листки до бухгалтерії підприємства .

З пояснень свідків ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, допитаних в судовому засіданні, судом встановлено факт того, що після звільнення ОСОБА_4 з посади директора КП „Київська міська стоматологічна поліклініка з 10.08.07 року в колективі КЦ „ Київська міська стоматологічна поліклініка почали відбуватися масові порушення трудової дисципліни. Працівники підприємства не допускали до роботи новопризначеного керівника, створювали перешкоди нормальній роботі підприємства по наданню стоматологічних послуг, блокували роботу бухгалтерії. Ініціатором вказаних дій була ОСОБА_2, яка розяснювала працівникам як потрібно діяти, щоб не допустити новопризначеного керівника до управління підприємством, поки колишній директор ОСОБА_4 поновиться на своїй посаді. Позивачка і сама активно протидіяла новому керівнику підприємства, привласнивши та не віддаючи установчі документи підприємства та печатку. Вона, підбурюючи працівників колективу до протидій та блокувань, розяснювала їм як потрібно діяти, що робити, давала вказівки. Вимоги та вказівки ОСОБА_2 як заступника директора, та ще й з юридичних питань колектив підприємства виконував, бо по-перше, довіряв їй, а по-друге, був в залежності від волі заступника директора. При умовлянні деяких працівників обіцяла при поновленні повноважень ОСОБА_4 підвищення на посаді.

Вказані обставини, які були доведені суду свідками, повністю знайшли своє підтвердження і в письмових доказах: газетах „Вечірній Київ, „Київський майдан і (а.с. 55, 56), постановами про відмову в порушенні кримінальної справи від 05.04.08 року, 17.04.08 року, 28.03.08 року, 08.04.08 року, службовими записками (а.с. 64-68), актом про порушення трудової дисципліни від 08.04.08 року (а.с. 72), доповідними записками (а.с. 73-80).

У відповідності до наказу № 4-ОД від 09.04.08 року „Про зміну штатного розпису були проведені відповідні зміни в штатному розписі - скорочено на 1.0 ставки заступника директора з юридичних питань та спец роботи ( а.с. 27 т. 2).

Наказом № 325 -к від 08.10.08 року „Про внесення змін та доповнень до Наказу про звільнення № 7-к від 08.04.08 року „Про звільнення, було змінено дату звільнення з 08.04.08 року на 16.06.08 року та доповнено підстави звільнення, крім раніше зазначених підстав, таких як порушення трудової дисципліни, зазначено в пункті Г наказу „не забезпечила як юрисконсульт підприємства своєчасне та періодичне стягнення на користь підприємства орендної плати, чим завдано підприємству шкоди ( а.с. 46-48).

Наказом від 27.10.8 року № 73-ОД „Про внесення змін до наказу № 4-ОД від 09.04.08 року „Про зміну штатного розпису, яким було змінено дату скорочення посади (на 1.0 ставки) заступника директора з юридичних питань та спеціальній роботі з 09.04.08 року на 16.06.08 року ( а.с. 26 т. 2 ).

19.04.10 року ОСОБА_2 отримала в касі підприємства належні їй до виплати при звільненні кошти, що підтверджується видатковим касовим ордером від 19.04.2010 року (а.с. 85 т. 2).

У відповідності до ст. 41 КЗПП України, крім підстав, передбачених ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: 1) одноразового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності, його заступниками.

У відповідності до ст. 40 КЗПП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

У відповідності до ст. 139 КЗПП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позивачем були допущені грубі порушення трудової дисципліни, що полягало в невиконанні розпорядження керівника, протидії новопризначеному керівнику в здійсненні ним своїх повноважень, які полягали у відмові передати установчі документи директору, відмові

передати печатку директору, організації блокувань входів до приміщення та адміністративних кабінетів, бухгалтерії.

Пояснення позивача ОСОБА_2 в частині її заперечень щодо невчинення нею таких дій, не можуть бути покладені судом в основу рішення суду, оскільки повністю спростовуються матеріалами справи та поясненнями свідків, які були допитані судом як зі сторони позивача, так і зі сторони відповідача.

Заперечення ОСОБА_2 в частині того, що наказ № 7 -к є незаконним, оскільки був прийнятий під час перебування її на лікарняному, є слушними та не заперечуються іншими учасниками процесу. Враховуючим зазначене, відповідач в добровільному порядку усунув вчинене ним порушення наказом від 08.10.08 року № 235-к, яким змінив дату звільнення позивача. Таким чином, на час розгляду справи підстава визнання наказу недійсним, у відповідності до ст. 40 КЗПП України - не може бути покладена судом в основу рішення.

Посилання позивача на те, що звільнення як вид дисциплінарного стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку, також не може бути покладено в основу рішення суду, оскільки позивач звільнена на підставі наказу від 08.04.2008 року № 7-к, тобто у визначений законом строк, зі змінами від 08.10.08 року, що не суперечить трудовому законодавству.

Суд також приходить до висновку про те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання наказів недійсними та їх скасуванні, необхідно відмовити і у поновленні на посаді, оскільки звільнення відбулося законно, крім того, на час розгляду справи посада скорочена.

Також суд приходить до висновку про те, що необхідно відмовити позивачу і у її заявлених вимогах щодо стягнення належної суми виплат, такі як премію за лютий 2008 року в розмірі 2247.00 грн., доплату за інтенсивність праці за березень 2008 року в розмірі 2247.00 грн., премію за особливий характер праці за березень 2008 року в розмірі 2247.00грн., заробітну плату за період з 01.04. по 08.04.2008 року з урахуванням доплати за інтенсивність праці за квітень 2008 року і премії за особливий характер роботи за квітень 2008 року, а також щодо зобовязання відповідача зробити та виплатити перерахунок розміру грошової компенсації за невикористані нею дні щорічної та додаткових відпусток з урахуванням премій за особливий характер роботи за лютий- березень 2008 року та доплати за інтенсивність праці у березні 2008 року, оскільки таких надбавок та премій її позбавлено роботодавцем. І, крім того, таке позбавлення також відповідає вимогам законодавства, оскільки цей вид премій та надбавок є заохочувальним, а не обовязковим, а всі інші премії і надбавки нею були отримані під час розрахунку.

Також не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо зобовязання відповідача призначити та виплатити допомогу з тимчасової непрацездатності згідно листка непрацездатності серія АА III № 747022, виданого комунальним підприємством „Київська міська стоматологічна поліклініка з 21.05.2008 року до 01.06.2008 року включно, оскільки доказів перебування на лікарняному в період з 25.05.08 по 02.06.08 позивачем не надано.

Вимоги позивача в частині зобовязання відповідача призначити та виплатити допомогу з тимчасової непрацездатності згідно листка непрацездатності серія ААЦ № 843895, виданого поліклінікою № 2 Дарницького району м. Києві 02.06.2008 року з урахуванням розрахункового періоду, за який обчислюється заробітна плата за жовтень, листопад і грудень 2007 року та січень, лютий і березень 2008 року, та зобовязання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітку у звязку з порушенням ним термінів її виплати також не підлягають задоволенню, оскільки не відповідають вимогам законодавства.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 88 ,208, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст. 40, п.1 ст. 41 КЗПП України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Комунального підприємства „Київська міська стоматологічна поліклініка, третя особа: ОСОБА_3 про поновлення на роботі, скасування наказу про звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя