Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-168/10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2010 року Ізяславський райсуд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Новіковій Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-Віста» про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-Віста» (далі ТОВ) про поновлення на роботі оператором цеху приготування кормів, оплату за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, мотивуючи це тим, що вона працювала оператором цеху приготування кормів ТОВ з 30 жовтня 2007 року. Наказом № 182 від 23 листопада 2009 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи за прогул без поважної причини згідно п. 4 ст. 40 КЗПП України. Позивачка вважає своє звільнення незаконним, оскільки прогулу вона не допустила, а лише запізнилась на вечірню видачу канцкормів на 40 хвилин.Позивачка посилається на те, що адміністрація ТОВ навіть не запропонувала їй дати пояснення по даному факту, а підставою для її звільнення стала доповідна бригадира ТОВ ОСОБА_2 ОСОБА_1 вказує, що фактично на протязі 2 років і 23 днів вона щоденно видавала концкорми, хоча являється інвалідом ІІІ групи і має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Позивачка ОСОБА_1, представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представники відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали.

Допитавши сторони, свідків, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

ОСОБА_1 була звільнена з посади оператора цеху приготування кормів ТОВ за прогул без поважної причини на підставі ст. 40 п. 4 КЗПП України 23 листопада 2009 року, що підтверджується копією наказу № 182.

Згідно п. 4 ст. 40 КЗПП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках:зокрема прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до вимог ст. 141 КЗПП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту.

Згідно ст. 149 КЗПП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з тексту наказу підставою звільнення ОСОБА_1 стала доповідна ОСОБА_2, яка була зареєстрована 23 листопада 2009 року.

Як пояснила допитана в якості свідка ОСОБА_2, вона не являється безпосереднім керівником ОСОБА_1, що підтвердив допитаний в якості свідка ОСОБА_5, що також підтверджується посадовою інструкцію завідуючого екструдером, доповідну написала за наказом головного зоотехніка ОСОБА_6

З тексту доповідної вбачається, що 22 листопада 2009 року ОСОБА_1 була присутня на робочому місці і виконувала свої службові обовязки, а не прийшла на вечірню видачу канцкормів. В тексті доповідної наявні виправлення дати.

Згідно наданого суду представником відповідача розпорядку робочого дня оператора цеху приготування кормів вечірня видача кормів проводиться з 15 по 18 годину, тобто три години, а з 12 до 15 години триває обідня перерва.

ОСОБА_1 посилається на те, що адміністрація ТОВ не запропонувала їй дати пояснення по факту запізнення на видачу канцкормів о 17 годині.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 стверджував, що через декілька днів після звільнення ОСОБА_1 пропонувалось дати пояснення по факту відсутності на робочому місці 22 листопада 2009 року, однак вона відмовилась, про що йому відомо зі слів головного зоотехніка ОСОБА_6, котрій безпосередньо підпорядковувалась позивачка.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 покази свідка ОСОБА_5 не підтвердила, повідомила суд, що особисто вона ніяких пояснень від ОСОБА_1 не вимагала, про причини відсутності на роботі 22 листопада 2009 року не питала.

22 листопада 2009 року є неділею.

Згідно ст. 67 КЗПП України при п'ятиденному робочому тижні працівникам надаються два вихідних дні на тиждень, а при шестиденному робочому тижні - один вихідний день. Загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п'ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем.

Відповідно до вимог ст. 69 КЗПП України на підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо-технічних умов вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників згідно з графіком змінності, що затверджується власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації.

Свідки ОСОБА_2, ОСОБА_6, представник відповідача ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_1 видавала корми кожного дня.

Згідно наданої ТОВ копії табелю за листопад 2009 року тривалість робочого дня ОСОБА_1 складала від 2 до 9 годин за робочий день. Вихідні дні вказані 5, 12, 16 та 20 листопада 2009 року, що не відповідає дням тижня суботи чи неділі. Згідно зазначеного табелю жоден вихідний ОСОБА_1 в листопаді 2009 року не був наданий у загальний вихідний день. Такий розпорядок роботи представник відповідача ОСОБА_4 пояснив особливістю сільськогосподарського виробництва, при цьому не підтвердив наявності графіку змінності.

Згідно ст. 235 КЗПП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 була звільнена без законної підстави і повинна бути поновлена на попередній роботі.

З відповідача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, який складає:

1747,87 грн. (розмір заробітної плати позивачки за два останні місяці перед звільненням) : 43 (робочі дні за два останні місяці перед звільненням) = 40,65 грн. * 96 дні (тривалість вимушеного прогулу) = 3902,40 грн.

Згідно ст. 237-1 КЗПП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачка наполягає, що внаслідок звільнення її з роботи, яка являлась джерелом доходу її сімї, ОСОБА_1 була нанесена моральна шкода в розмірі 3000 грн., оскільки це призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки вона одна виховує двох неповнолітніх дітей, являється інвалідом третьої групи в результаті трудового каліцтва, що підтвердила свідоцтвами про народження дітей, свідоцтвом про розірвання шлюбу, довідкою МСЕ № 111222 від 03 березня 2007 року.

За таких обставин суд знаходить, що внаслідок порушення законних прав позивачки їй було нанесено моральну шкоду з боку ОСОБА_7 визначенні розміру цієї шкоди суд врахував глибину та тривалість моральних страждань позивачки, істотність втрати нормальних життєвих звязків, кількість додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України і ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито та ст. 81 Цивільного Процесуального Кодексу України та Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року № 825, з відповідача слід стягнути державне мито на користь держави та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Керуючись ст.ст. 40, 147, 149, 231, 232, 233, 235, 237-1 КЗПП України, ст. ст. 256, 267 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 63, 64, 79, 81, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 291, 292, 294, 296, 367 ЦПК України,

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на роботі оператором цеху приготування кормів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-Віста» з 23 листопада 2009 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-Віста» на користь ОСОБА_1 3902 грн. 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 2000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрос-Віста» 59 грн. 02 коп. державного мита на користь держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд.

Суддя