Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-3387/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2010 року. м. Рівне.

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Патій H.A., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення за неможливості спільного проживання з квартири державного житлового фонду,суд-

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні , позовні вимоги позивача не визнав

і пояснив суду, що іншого житла в м. Рівне у нього немає, а працювати він збирається в м. Рівне, а тому якщо його виселити з квартири, то в м. Рівне, коли він буде працювати, йому не буде де жити. Він не зловживає спиртними напоями, не вчиняє насильства в сімї, веде себе нормально. Просить суд відмовити в задоволені позову.

Позивач ОСОБА_1, в судовому засіданні, підтримала свої позовні вимоги, і пояснила суду, що шлюб з відповідачем розірвано. Після розлучення відповідач залишився проживати разом з нею і двома їхніми доньками в двукімнатній неприватизованій квартирі АДРЕСА_1, яку вона отримала у 1993 році, працюючи на підприємстві «Азот». З відповідачем проживати неможливо, він зловживає спиртними напоями, вчиняє насильство в сімї, засмічує квартиру, не турбується про збереження і догляд житла, не сплачує комунальні платежі, не працює, а коли і працював то заробітну плату додому не приносив, виносить з квартири і продає цінні речі, не дає спокійно жити не тільки їй, а і двом їхнім донькам. Своєю поведінкою позорить її і їхніх дітей. В останній час проживає у своєї матері в Гощанському районі. В 2007 році вона намагалася допомогти відповідачеві пройти курс лікування від алкоголізму, але її спроби виявилися марними. Ніякої матеріальної допомоги сімї не надає. Просить суд виселити відповідача з квартири АДРЕСА_2, в якій вони проживають, за неможливості спільного з ним проживання, без надання іншого жилого приміщення. В той- же час вважає, що якщо відповідач змінить своє відношення до життя і сімї в кращу сторону, то тоді він може проживати разом з сімєю.

Суд, заслухавши позивача, відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи приходить до наступного:

23 червня 1993 року Виконавчим комітетом Рівненської міської Ради народних депутатів міста Рівного, позивачу ОСОБА_1 виданий ордер на житлове приміщення №389, на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Склад сімї: позивач, відповідач і дві їхні доньки. Основний квартиронаймач позивач ОСОБА_1 На даний час квартира не приватизована.

Рішенням Рівненського міського суду від 25 травня 2007 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано.

В грудні 2007 року відповідач направлявся на стаціонарне лікування від алкоголізму в наркологічне відділення Центру психічного здоровя населення м. Рівне, про що свідчить направлення ЦПЗН м. Рівне від 10.12.2007 року.

В матеріалах справи є постанови Рівненського МВ УМВС України про відмови в порушенні кримінальних справ відносно відповідача, висновки по заявам позивача, з яких слідує, що відповідач зловживає спиртними напоями, ображає позивача і їхніх дітей, вчиняє насильство в сімї.

Відповідно до Акту ЖКП «Сонячне» від 14 квітня 2010 року відповідач з січня 2010

року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Зі слів позивача і відповідача на даний час відповідач проживає у своєї матері в Гощанському районі Рівненської області.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків дочки позивача і відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зі слізьми на очах відверто показали суду, що з відповідачем проживати неможливо.

Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо особи, які проживають разом з наймачем, систематичними порушеннями правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

За таких обставин позовні вимоги позивача є доведеними, а тому підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача по несені позивачем судові витрати по справі, по сплаті державного мита в розмірі 8 грн. 50 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37.00 грн.

На підставі викладеного,керуючись ст. 116 ЖК України, ст. ст. 10, 60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України,суд-

ВИР ІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

Виселити ОСОБА_2, за неможливості спільного з ним проживання, без надання іншого жилого приміщення, з квартири №102 в будинку №39, що розташована по вул. Млинівській в м. Рівне.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі, по сплаті держмита в розмірі 8 грн. 50 коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за заявою про апеляційне оскарження рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення су/ одається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5

Повний текст рішення суду виготовлено 7 червня 2010 року.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5