Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-282/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року Ізяславський райсуд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Новіковій Л. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» (далі ПАТ) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, мотивуючи це тим, що між ОСОБА_2 та позивачем 26 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 014/2334/82/2562 про надання кредиту в сумі 15150 грн. строком на 36 місяців (з 26 грудня 2007 року по 26 грудня 2010 року ) із сплатою 25,5 % річних за користування кредитом та сплатою кредиту згідно графіка погашення кредиту. Кредит був наданий ОСОБА_2 шляхом відкриття позичкового рахунку та видачі готівки через касу банку. ПАТ виконало свої зобовязання за кредитним договором повністю. В забезпечення виконання зобовязань по поверненню коштів за договором кредиту позивач та ОСОБА_3 26 грудня 2007 року уклали договір поруки № 014/2334/82/2562, згідно умов якого ОСОБА_3 прийняла на себе зобовязання здійснити виконання грошових зобовязань в обсязі, заявленому ПАТ в письмовій вимозі, протягом пяти банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку у випадку невиконання ОСОБА_2 боргових зобовязань перед ПАТ за кредитним договором. ОСОБА_2 умови кредитного договору виконував неналежним чином, кредитні кошти ПАТ в обумовлені в договорі строки повертав не в повному обсязі. Станом на 16 червня 2009 року прострочена заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ за договором кредиту склала 1812 грн. 70 коп. Поручитель ОСОБА_3 не виконала своїх зобовязань згідно договору поруки. 16 червня 2009 року відповідачам була вручена письмова вимога про дострокове погашення кредиту, однак кредитні кошти повернуті не були. ПАТ просить стягнути з відповідачів солідарно суму неповернутого кредиту, суму відсотків за користування кредитом, пеню, судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, в заяві просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві просив справу розглядати у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Допитавши відповідачку, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між ПАТ та ОСОБА_2 26 грудня 2007 року був укладений кредитний договір № 014/2334/82/2562 про надання кредиту на суму 15150 грн. на строк з 26 грудня 2007 року по 26 грудня 2010 року, що підтверджується копією договору.

Згідно ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Представник позивача посилається на те, що ОСОБА_2 повернення кредиту проводив не регулярно та не в повному обсязі, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість неповернутої суми кредиту та суми відсотків за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості по кредиту.

Відповідач ОСОБА_2 не надав суду доказів вчасного повернення кредиту. На день розгляду справи вся сума кредиту не повернута, хоча кредит погашено частково, що підтверджується розрахунками позивача станом на день розгляду справи.

В статті 7 умов кредитного договору № 014/2334/82/2562 передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобовязань кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти та пеню.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає дострокового повернення суми кредиту та сплати відсотків.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 551 Цивільного Кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 550 Цивільного Кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

В статті 13 умов кредитного договору № 014/2334/82/2562 між позивачем та ОСОБА_2 визначена відповідальність позичальника за прострочення будь-яких грошових зобовязань за договором кредиту: позичальник сплачує ПАТ пеню в розмірі 0,5 процентів від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

Представник позивача просить стягнути пеню за несвоєчасне виконання зобовязання по сплаті кредиту, розмір пені підтверджується відповідним розрахунком.

Суд вважає, що позивач правомірно вимагає сплати пені.

Згідно ст. 553 Цивільного Кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до вимог ст. 554 Цивільного Кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки,

відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Позивач посилається на те, що 26 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 014/2334/82/2562, згідно пунктів 3.4 та 3.5 якого у випадку невиконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором, ОСОБА_3 зобовязується не пізніше пяти банківських днів з моменту отримання від ПАТ повідомлення про невиконання ОСОБА_2 своїх зобовязань сплатити суму заборгованості, що підтверджується копією договору. Відповідно до пункту 3.1 зазначеного договору у випадку невиконання зобовязань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несуть солідарну відповідальність перед ПАТ.

Представник позивача підтвердив факт звернення до поручителя ОСОБА_3з вимогою виконання обовязків поручителя, однак ОСОБА_3 своїх обовязків згідно умов договору поруки не виконала, що підтверджується наявністю заборгованості за договором кредиту.

Суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає стягнення заборгованості за договором поруки солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України і ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» та ст. 81 Цивільного Процесуального Кодексу України та Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року № 825 з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачені при подачі позовної заяви судові витрати: державне мито та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Керуючись ст. ст. 526, 546, 549, 550, 553, 554, 610, 611, 612, 625, 629, 1054, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 63, 64, 79, 81, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України,

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки АДРЕСА_1, солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» 3901 грн. 94 коп. кредиту, 2192 грн. 07 коп. суми неповернутих відсотків за користування кредитом, 1100 грн. 24 коп. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, 2212 грн. 42 коп. пені за несвоєчасне повернення відсотків, 118 грн. 27 коп. судових витрат, сплачених позивачем при подачі позовної заяви.

В решті позову відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд.

Суддя