Апеляційний суд Чернігівської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого- судді Бойко О.В.,

суддів: Шевченка В.М., Редьки А.Г.

при секретарі Пільгуй Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова про визнання дій неправомірними, зобов'зання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 7 червня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено та визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова щодо перерахунку його пенсії. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України за 2008 рік, та виплатити йому недораховані кошти за період з 01.08.2009 року.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова просить скасувати зазначену постанову суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне, необ'єктивне з'ясування дійсних обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права. Апелянт наполягає на тому, що зміст ч. 4 ст. 42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в редакції, що діяла до прийняття Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 р., та положення ч. 1 ст. 40 цього Закону, вказують на те, які періоди заробітної плати враховуються при перерахунку пенсії, і не зазначають, що при цьому слід застосовувати показник середньої заробітної плати за рік, що передує зверненню за перерахунком пенсії. Вказує на те, що до законодавчого врегулювання даного питання в 2009 році при перерахунку пенсії працюючим пенсіонерам застосовується показник середньої заробітної плати по Україні за 2007 рік, тобто перерахунок пенсії позивачу проводився у відповідності до діючих норм законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а постанова суду залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова і отримує пенсію за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне страхування".

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що ч.1,2 ст. 40 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії із застосуванням середнього показника заробітної плати за рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, а тому даний показник може застосовуватися при перерахунку пенсії працюючим пенсіонерам.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 84, 98 Закону України „Про пенсійне забезпечення" та ст. 42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в редакції, що діяла до 28.12.2007 року, позивач мав право на перерахунок раніше призначеної пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати працівників в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2008 рік.

Підпунктами 9, 10 пункту 35 розділу II Закону України „ Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року до ч.4 ст.42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" були внесені зміни, які в подальшому рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в редакції, що діяла до 28.12.2007 року, у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжує працювати, проводиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії. Перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати, з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 цього Закону.

За змістом ч.1 ст.40 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в редакції, що діяла до 28.12.2007 року, для обчислення пенсії враховується заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 01 липня 2000 року, незалежно від перерв, та за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

Частина 2 ст.40 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", в редакції, що діяла до 28.12.2007 року, передбачає, що заробітна плата при призначенні пенсії визначається з урахування середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії.

За таких обставин, апеляційний суд знаходить, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ч. ч. 1,2 ст. 40 Закону України „ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачає порядок визначення заробітної плати для обчислення пенсії із застосуванням середнього показника заробітної плати за рік, що передує року звернення за призначенням пенсії, а тому даний показник може застосовуватися і при перерахунку пенсії працюючим пенсіонерам.

Крім того, враховуючи конституційні норми та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачеві застосуванню підлягають положення ст.ст. 40, 42 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому безпідставними є посилання апелянта на те, що розмір щомісячної соціальної державної допомоги у 2008 році правильно визначався відповідно до підпункту третього, пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України № 530 „Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян". Крім того, порядок, визначений зазначеною постановою, допустив звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом України „ Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а тому не може бути застосований до спірних правовідносин.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова відхилити.

Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.