Справа №22-ц-2730/10 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Семеній Л.І.,

суддів Білецького О.М., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до приватного підприємства «Жилкомсервіс»

про відшкодування майнової шкоди, повязаної з витратами по розгляду цивільної справи і відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2010 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, змінивши їх на власний розсуд, не навів мотиви відсутності фактів, якими обґрунтовано позов та допустив ряд процесуальних порушень.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка підтримала скаргу з мотивів в ній викладених та пояснення представника відповідача ОСОБА_2, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що понесені позивачкою витрати при розгляді цивільної справи відносяться до судових витрат згідно ст.79 ЦПК України, питання яких у повному обсязі вирішено додатковим рішенням апеляційного суду.

Також, визначивши характер спірних відносин, суд прийшов до висновку, що відшкодування моральної шкоди є безпідставним, оскільки відповідачем у справі не вчинено неправомірних дій, які є підставою для її відшкодування.

З таким висновком суду можна погодитись, так як він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Охтирського міськрайонного суду від 25 червня 2009 року задоволено позов ПП «Жилкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за експлуатаційні витрати по будинку у розмірі 566,41 грн. Також вирішено питання судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 09 грудня 2009 року зазначене рішення скасовано, в задоволенні позову ПП «Жилкомсервіс» відмовлено.

За заявою ОСОБА_1 додатковим рішенням Апеляційного суду Сумської області від 26 січня 2010 року стягнуто з ПП «Жилкомсервіс» на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 288,48 грн.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що грошові витрати у сумі 297 грн. 33 коп. за позовом ОСОБА_1 виникли в результаті розгляду вище зазначеної цивільної справи в суді, як понесені нею судові витрати. Положення ст. 22 ЦК України визначають поняття збитків та способи їх відшкодування, причому таке відшкодування здійснюється в результаті порушення цивільного права. Правовідносини, що склалися між сторонами у справі з приводу заборгованості за надані послуги та витрати, які понесла ОСОБА_1, не охоплюються поняттям збитків чи майнової шкоди, які завдані порушенням цивільних прав, оскільки суд першої інстанції та апеляційний суд вирішували спір, що виник з правовідносин по наданню послуг.

Враховуючи зазначене, питання відшкодування витрат, понесених ОСОБА_1 при розгляді цивільної справи, може вирішуватися лише в рамках цієї цивільної справи та у формі ухвалення додаткового рішення, що і було зроблено судом апеляційної інстанції.

В частині вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

ПП «Жилкомсервіс», звертаючись з позовом до ОСОБА_1, використало своє право звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав відповідно до ст.3 ЦПК України. Місцевим судом вірно встановлено, що приватне підприємство при зверненні до суду жодних неправомірних дій відносно ОСОБА_1 не вчинило. Тому, враховуючи, що необхідною складовою відшкодування моральної шкоди є вчинення неправомірних дій, а не реалізація права звернення до суду за захистом прав, апелянт не має правових підстав на їх захист на підставі ст.23 ЦК України.

За необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 за цим позовом у суду не було законних підстав і для відшкодування понесених позивачем судових витрат по даній справі, у тому числі витрат за проїзд до суду 11 та 25 травня 2010 року у сумі 47 грн.19 коп. та витрат, повязаних зі сплатою судового збору, за копіювання, поштові відправлення, на інформаційно-технічне забезпечення на загальну суму 140 грн.50 коп., а всього 187 грн.69 коп.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно зясував спірні правовідносини, всебічно встановив обставини, що мають значення для справи у відповідності з ч. 1 ст. 212 ЦПК України, дослідив усі наявні у справі докази та дав їм оцінку, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні.

В апеляційній скарзі не наведено обставин та доказів, які б ставили під сумнів законність рішення місцевого суду.

Доводи апеляційної скарги є формальними, висновків суду також не спростовують та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

З врахуванням вимог ст.88 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для відшкодування ПП «Жилкомсервіс» витрат, повязаних з явкою його представника до суду, оскільки товариством не надано доказів, які підтверджують понесення ним цих витрат, зокрема авансування цих коштів представнику чи виплату їх після відрядження.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 307, 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 травня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді