Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-140/2010 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
Категорія - цивільна ________ Доповідач - КВАЧ М.О.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді ІВАНЕНКО Л.В.,

суддів: КВАЧА М.О., СМАГЛЮК Р.І.,

при секретарі БИВАЛЬКЕВИЧ Т.В.,

за участю: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального лікувально-профілактичного закладу Прилуцька центральна міська лікарня на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 28 травня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального лікувально-профілактичного закладу Прилуцька центральна міська лікарня про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2008 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до Комунального лікувально-профілактичного закладу „Прилуцька центральна міська лікарня", в якому просила стягнути з останнього на її користь кошти за завдану матеріальну шкоду в сумі 28410 грн., за завдану моральну шкоду в сумі 150000 грн. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вироком Прилуцького міськрайонного суду від 15.11.2007 року лікар Комунального лікувально-профілактичного закладу „Прилуцька центральна міська лікарня" ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.140 КК України за невиконання своїх професійних обов'язків через недбале ставлення до них, що спричинило настання тяжких наслідків і смерті її чоловіка ОСОБА_4 У зв"язку зі смертю чоловіка вона понесла матеріальні витрати на його поховання у вигляді поминальних обідів, на спорудження надгробного пам"ятника та інші необхідні ритуальні дії.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 28 травня 2008 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з Комунального лікувально-профілактичного закладу «Прилуцька центральна міська лікарня» на її

користь 15387,70 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 60 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі Комунальний лікувально-профілактичний заклад „Прилуцька центральна міська лікарня" просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що на даний час ОСОБА_2 не перебуває у трудових відносинах з ЦМЛ, звільнений за власним бажанням. Оскільки ст.1166 ЦК України передбачається, що майнова шкода відшкодовується особою, яка її безпосередньо заподіяла, а з висновків судово-медичної експертизи № 215 від 29.03.2007 року та комісійної судово-медичної експертизи №319 від 14.06.2007 року вбачається, що тілесні ушкодження, від яких помер ОСОБА_4, виникли в результаті травмування автомобілем, тому апелянт вважає, що винним в смерті ОСОБА_5 є водій транспортного засобу, який повинен бути належним відповідачем у справі і на якого слід покласти обов'язок по відшкодуванню шкоди.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 20 серпня 2008 року зазначене рішення суду змінено, зменшено розмір відшкодування матеріальної шкоди до 751 грн. та розмір відшкодування моральної шкоди до 18 тис. грн.

Ухвалою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 листопада 2009 року рішення апеляційного суду в частині відшкодування витрат на навчання дочки, поховання чоловіка та встановлення пам"ятника скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В решті рішення апеляційного суду залишено без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд знаходить, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 ,про стягнення з відповідача на її користь 2560 грн. ЗО коп. - витрат на поховання і встановлення пам"ятника та 12 331 грн. 40 коп. - суми витрат на навчання дочки ОСОБА_6, студентки вищого навчального закладу денного навчання, суд підставно виходив з того, що лікар відповідача ОСОБА_2 притягнутий до кримінальної відповідальності за споєння необережного злочину через невиконання ним трудових і професійних обов'язків, що спричинило смерть чоловіка позивачки, а тому заподіяна ним шкода підлягає відшкодуванню лікувальним закладом, тобто відповідачем.

Правильно дійшовши висновку про стягнення 2560 грн. 30 коп. та 12 331 грн. 40 коп., розміри яких не оспорюються сторонами, суд при цьому допустив арифметичну помилку при підрахунку загальної суми -15387 грн. 70 коп., тоді як загальна сума становитиме 14 891 грн. 70 коп., а тому рішення підлягає зміні в цій частині.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду про стягнення вказаних сум витрат, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу Комунального лікувально-профілактичного закладу Прилуцька центральна міська лікарня задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 28 травня 2008 року змінити, зменшивши загальну суму відшкодування, стягнутої судом з Комунального лікувально-профілактичного закладу Прилуцька центральна міська лікарня на користь ОСОБА_3 з 15387 грн. 70 коп. до 14891грн. 70 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Судді: