Апеляційний суд Вінницької області
У Х В А Л А

Іменем України

11 червня 2010 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі: Черепановій В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.04.2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановила:

У березні 2010 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ним повноліття, - з огляду на невиконання добровільно відповідачем свого обовязку по утриманню неповнолітньої дитини.

У суді першої інстанції ОСОБА_3 вимоги позову підтримала, ОСОБА_5 вимоги позову визнав частково, просив стягувати з нього аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини зі всіх видів його доходів.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.04.2010 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого в Гайсинському управлінні філії «ВРТП» Укргазенергосервіс», на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03.2010 року до його повноліття та вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду змінити та зменшити розмір аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 до ? частини зі всіх видів його доходів, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ухиляється від добровільного виконання свого обовязку по утриманню дитини, хоча має регулярний дохід у виді заробітної плати, тому визначив, що стягненню підлягають аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів відповідача.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Поясненнями сторін та матеріалами справи беззаперечно доведено, що відповідач є рідним батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, але добровільно не виконує свого обовязку по утриманню малолітньої дитини, хоча працює і отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.7).

Позивачка працює та отримує заробітну плату. На її утриманні знаходиться син ОСОБА_7 (а.с.2, 11).

Зазначені правовідносини регулюються ст.ст. 180, 181 ч. 3, 182, 183 ч. 1 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу її матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Висновки суду першої інстанції про те, що відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його доходів, щомісячно, а також те, що останній має можливість надавати таку матеріальну допомогу є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

При цьому відповідач не надав беззаперечних доказів про неможливість сплачувати аліменти у визначеній судом сумі, з огляду на те, що він проживає разом з батьками, які працюють і отримують заробітну плату.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.04.2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двох місяців з дня набрання законної сили до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: