№ 2-938/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2010 року Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі головуючого-судді Стасюку Р.М.

при секретарі Федорчук Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Свій позов обґрунтовує тим, що вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.04.2009 року відповідача було визнано винним у скоєнні злочину за ст. 368 ч.2 КК України. По даній кримінальній справі позивача було визнано потерпілим, оскільки ОСОБА_2 вимагав у нього передачі хабара в розмірі 5000 доларів США. При проведенні досудового слідства та при розгляді справи в суді, відповідачем було витрачено 579,96 грн. на придбання бензину та 2500,00 грн. на отримання правової допомоги. Крім того внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу було завдано моральної шкоди яку він оцінює у 20000,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив задоволити їх в повній мірі.

Відповідач та його представник адвокат ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечували.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлені вимоги необґрунтованими.

Судом встановлено, що вироком Славутського місьрайонного суду від 02.04.2009 року відповідача визнано винним у скоєнні злочину за ст. 368 ч.2 КК України. Ухвалою колегії суддів судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Хмельницької області від 03.06.2009 року вирок Славутського місьрайоного суду залишений без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вирок Славутського місьрайонного суду від 02.04.2009 року та ухвала Апеляціцйного суду Хмельницької області від 03.06.2009 року щодо ОСОБА_2 змінені. Визнано, що дії ОСОБА_2 не свідчать про посягання на права та законні інтереси особи, яка дала хабар, в розумінні примітки до ст. 368 КК України, і не можуть бути кваліфіковані за ознаками вимагання, а тому такі дії було перекваліфіковано з ч.2 на ч.1 ст. 368 КК України.

На підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008року ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що предявлений позов необґрунтований, позивач не може визнаватися потерпілим від вимагання хабара, оскільки вимагання не було.

Крім того квитанції на придбання бензину в сумі 579,96 грн. не можуть підтверджувати поїздки позивача на допит до слідчого в м. Хмельницький, оскільки ним не надано доказів використання автомобіля для таких поїздок, його норму витрат бензину в розрахунку на кілометр відстані.

Доданий до позовної заяви договір про надання юридичних послуг від 07.07.2008 року, не може бути доказом сплати позивачем 2500,00 грн. за такі послуги. Доказом сплати може визнаватись лише розрахунковий документ.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Посилання позивача на те, що в судових засіданнях та судових дебатах, при розгляді кримінальної справи в Славутському місьрайоному суді, відповідач ображав його як людину та як лікаря, як на факт заподіяння йому моральної шкоди судом до уваги не береться, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 1197 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 17 абз. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Враховуючи вищевикладене в позові слід відмовити.

Керуючись, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 р. №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», ст. 1197 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня винесення рішення.

Суддя Р.М.Стасюк