Справа №22-ц-4906 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О.Ю., Семеній Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2010 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до кредитного договору від 17 квітня 2008 року ОСОБА_2 було видано кредит у розмірі 64 200 доларів США. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 17 квітня 2008 року був укладений договір іпотеки № 83270, за яким ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно квартиру загальною площею 58,98 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Цього ж дня між позивачем і відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки №198265, відповідно до якого ОСОБА_4 зобовязався перед ПАТ «Укрсиббанк» відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань в повному обсязі, що виникнуть з кредитного договору.

У порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 03.02.2010 року має заборгованість 421 337,52 грн., яка складається з наступного: 50 045, 70 дол. США (400 385,62 грн.) - заборгованість за кредитом; 2 515,01 дол. США (20 121,09 грн.) - прострочена заборгованість за відсотками; 0,00 грн. пеня за прострочення кредиту; 330, 81 грн. - пеня за прострочення відсотків; 500,00 грн. неустойка за порушення зобовязань.

Тому, ПАТ «Укрсиббанк» просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість до договору споживчого кредиту в розмірі 421 337,52 грн.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2010 року позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» 421 337,52 грн. заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4 в дольовому порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» по 60 грн. 00 коп. з кожного в рахунок відшкодування витрат з інформаційно-технічного забезпечення, по 850 грн. 00 коп. з кожного в рахунок відшкодування судового збору.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 листопада 2010 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2010 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить зазначене рішення змінити і позов задовольнити частково, стягнувши з відповідачів в солідарному порядку лише заборгованість за відсотками та штрафні санкції.

При цьому, вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що позивачем недотримані умови п.6.2 кредитного договору щодо направлення відповідачам вимоги про встановлення нових термінів повернення всієї суми кредиту та плати за кредит, в звязку з чим строк повернення всієї суми кредиту та плати за кредит не настав.

Крім того, відповідач ОСОБА_2, відповідно до графіку погашення кредиту, здійснював дострокове погашення тіла кредиту і має заборгованість лише зі сплати відсотків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.п.1, 2, 3, 4 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту № 0 від 17.04.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 64 200 доларів США та зобовязався повернути позивачу кредитні кошти і сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі з кінцевим терміном повернення не пізніше 16.04.2029 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступній черговості: прострочена комісія (якщо буде мати місце прострочення); строкові комісії; прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення); строкові проценти; прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення); строкова сума основного боргу; штрафні санкції за договором.

Пунктом 6.1.2 укладеного договору сторони передбачили право позивача визнати термін повернення кредиту таким, що настав та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Крім цього, сторони в договорі погодили й порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та плати за кредит, а саме у п.6.2 сторони передбачили, що банк повинен повідомити позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення кредиту шляхом направлення на його адресу відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення), при цьому сторони погодили, що термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обовязковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати отримання позичальником вимоги.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ «Укрсиббанк» та відповідач ОСОБА_2 17 квітня 2008 року уклали договір іпотеки № 83270, за яким ОСОБА_2 надав в іпотеку нерухоме майно квартиру загальною площею 58,98 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У порушення умов договору, відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав і станом на 03.02.2010 року, відповідно до довідки позивача має заборгованість 421 337,52 грн. яка складається з наступного: 50 045, 70 дол. США (400 385,62 грн.) - заборгованість за кредитом; 2 515,01 дол. США (20 121,09 грн.) - прострочена заборгованість за відсотками; 0,00 грн. пеня за прострочення кредиту; 330, 81 грн. - пеня за прострочення відсотків; 500,00 грн. неустойка за порушення зобовязань (а.с.40).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ «Укрсиббанк», місцевий суд виходив з того, що зобовязання має виконуватися належним чином, а відповідач ОСОБА_2 зобов'язання за договором належним чином не виконав.

Колегія суддів вважає, що даний висновок суду ґрунтується на неповному зясуванні обставин справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до графіку погашення кредиту, який є невідємною частиною договору про надання споживчого кредиту, станом на 19.04.2010 року (приблизно на дату подання позову), залишок максимальної заборгованості ОСОБА_2 за кредитом мав бути не більше 58 085,76 дол. США (а.с.18), проте станом на 03.02.2010 року заборгованість за кредитом складала значно меншу суму - 50 045,70 дол. США (а.с.40). З цього вбачається, що відповідач ОСОБА_2 сплачував заборгованість за кредитом наперед, що не суперечить умовам договору та позивачем не спростовано.

Проте, заявляючи позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за кредитом в розмірі 50 045,70 дол. США, позивач фактично просить достроково стягнути всю суму кредиту відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України.

Порядок дострокового стягнення всієї суми кредиту врегульований п.6.2 кредитного договору, відповідно до якого банк повинен повідомити позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення кредиту шляхом направлення на його адресу відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення), при цьому сторони погодили, що термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит обовязковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати отримання позичальником вимоги.

Однак, позивач не надав суду доказів направлення відповідачам письмової вимоги поштою про встановлення нового (дострокового) терміну повернення кредиту та доказів отримання ними такої вимоги.

Всупереч цьому, суд першої інстанції ухвалив рішення без зясування наявності передбачених підстав, дотримання порядку та вимог ч.2 ст.1050 ЦК України для дострокового повернення всієї суми кредиту.

Враховуючи викладене, у місцевого суду не було законних підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 50 045,70 дол. США і в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 має заборгованість за процентами в розмірі 2 515,01 дол. США, несплачену пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 41,35 дол. США, неустойку за невиконання умов кредитного договору 500 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення цих сум заборгованості, оскільки їх стягнення передбачено укладеним кредитним договором і чинним законодавством, проте не врахував положень ч. 2 ст.533 ЦК України та не визначив суму, що підлягала сплаті у гривнях за офіційним курсом валюти на день ухвалення рішення.

Станом на 19 жовтня 2010 року день ухвалення рішення місцевим судом, курс доллара було встановлено НБУ на межі 791,16 грн. за 100 дол. США, тому заборгованість за процентами в розмірі 2 515,01 дол. США складала 19 897,75 грн., а несплачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 41,35 дол. США складала 327,14 грн.

Правильним є висновок суду, що заборгованість по платі за кредит підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку, оскільки 17 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсиббанк» і відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки №198265, відповідно до якого ОСОБА_4 зобовязався перед ПАТ «Укрсиббанк» відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань в повному обсязі, що виникнуть з кредитного договору.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитом в розмірі 50 045,70 дол. США, відмовивши в цій частині позовних вимог та зміни рішення в частині стягнення заборгованості по процентам та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.

Станом на 21 грудня 2010 року офіційний курс долара США відносно гривні України становить: за 1 дол. США 7,9635 грн. України, що підтверджується відповідною довідкою УНБУ в Сумській області. Тому, стягненню підлягає 20 028,28 грн. заборгованості по процентах (2 515,01 х 7,9635); 329,29 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам (41,35 х 7,9635) та 500 грн. неустойки.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат таким чином: з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь ПАТ «Укрсиббанк» по 104,28 грн. судового збору (20 857,57 : 100% : 2 = 104,28) та по 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (120:2=60) в суді першої інстанції; з ПАТ «Укрсиббанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 850 грн. повернення судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в апеляційній інстанції.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом судової справи, поряд з іншими витратами, належать витрати на правову допомогу. Такі витрати передбачені ст.84 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, до яких згідно з п.2 ч.2 ст.79 ЦПК належать і витрати на правову допомогу.

Колегія суддів вважає, що витрати ОСОБА_2 на правову допомогу документально підтверджені в розмірі 1800 грн. підлягають частковому відшкодуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» компенсація витрат на правову допомогу, пов'язаних з розглядом цивільних справ не повинна перевищувати 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи особи, яка надає правову допомогу.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2010 рік» мінімальна заробітна плата з 01.10.2010 року складає 907 грн., з 01.12.2010 року 922 грн.

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи, необхідний і фактично наданий обсяг правової допомоги, витрачений на це час, та виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, приймаючи до уваги, що апеляційна скарга складена 24 листопада 2010 року і на її складання знадобилась приблизно 1 год., а участь представника у судовому засіданні апеляційного суду 21 грудня 2010 року тривала 30 хв., стягненню підлягає 547,20 грн. витрат на правову допомогу. (907х40%:100%) + (922 х40%:100%:2) = 547,20 грн.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 307, п.п.1,3,4 ч. 1 ст.309, 313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2010 року скасувати в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 400 385,62 грн. (50 045,70 дол. США), в задоволенні позову в цій частині відмовити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2010 року змінити в частині стягнення заборгованості по процентам та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 20 857,57 грн. ( 20 028,28 грн. - заборгованість за процентами; 329,29 грн. - несплачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 500,00 грн. - неустойка за порушення зобовязань).

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в дольовому порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» по 104,28 грн. судового збору та по 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді першої інстанції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь ОСОБА_2 850 грн. повернення судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в апеляційній інстанції, 547,20 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді