МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2- 4265 2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2010 року м.Одеса

Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

судді Маркарової С.В.

за участю секретаря Тітової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ВАТ «Одеський механічний завод», голови правління ВАТ «Одеський механічний завод» ОСОБА_3 про визнання бездіяльності неправомірною, відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2009 року ОСОБА_2 звернувся з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що працював у ВАТ «Одеський механічний завод» вагранником.

Така робота за списком № 1 є з особливо важкими умовами праці.

Позивач стверджував, що за Законом України «Про пенсійне забезпечення» він має право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Звернувшись в 2009 році за призначенням пенсії на пільгових умовах за списком № 1 до УПФ України в Київському районі м. Одеси він отримав відмову із посиланням, що на вказаний вид пенсії він набуде право після 20.02.2010 року.

Підставою відмови стало не зарахування до пільгового стажу періоду його роботи в ВАТ «ОДМЕЗ» з 22.08.1992 року по 19.09.1993 року через непроведення атестації робочого місця підприємством.

ОСОБА_2 вважав, що неправомірною бездіяльністю відповідача йому заподіяна майнова шкода, у наслідок чого він своєчасно не отримав пенсію за 12 місяців у розмірі 18.544 грн. 56 коп., які просив стягнути з ВАТ «Одеський механічний завод» в відшкодування заподіяної йому майнової шкоди.

Позивач вважав, що бездіяльністю голови правління ВАТ «Одеський механічний завод» ОСОБА_3 йому заподіяна моральна шкода, яка полягає в порушенні нормального ритму життя.

Компенсацію моральної шкоди він визначив у розмірі 18.544 грн. 56 коп.

Крім позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, позивач просив присудити з відповідача судові витрати: на оплату судового збору - 51 грн. та ІТЗ розгляду справи - 120 грн.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов не визнав.

Представник третьої особи - УПФ України в Київському районі м. Одеси, вважала, що позов підлягає задоволенню.

Зясувавши обставини, на які сторони послались, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши наявні докази, надані учасниками цивільного процесу, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 працював в ВАТ «Одеський механічний завод» з 28.08.1984 року по 14.04.1989 року плавильником кольорових металів та сплавів 2р. та з 15.04.1989 року по 12.09.1993 року вагранником 2р. (ливарні роботи) (накази №278 від 27.08.1984 року, № 106 К від 13.04.1989 року, № 174 від 8.09.1993 року).

За Законом України «Про пенсійне забезпечення» чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМУ і за результатами атестації робочих місць, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи.

1.08.1992 року в України Постановою КМУ № 442 був затверджений «Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці».

Зазначеним порядком встановлено, що пенсії за віком на пільгових умовах встановлюються відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за результатами атестації робочих місць.

Атестація проводиться на підприємствах і організаціях де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих…

Атестація відповідно до п. 4 цієї постанови проводиться в строки передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на пять років.

Вже через рік після прийняття такої постанови в межах встановленого законом для підприємства пятирічного строку для проведення атестації, ОСОБА_2 звільнився за власним бажанням.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував, що докорінної зміни умов і характеру праці на підприємстві у період з 1992 року (Постанова КМУ №442, якою введений порядок проведення атестації по час його звільнення) до моменту його звільнення 13.09.1993 року не було, що давало підприємству право не проводити у вказаний період позачергову атестацію.

В 2009 році позивач звернувся до УПФ України в Київському районі м. Одеси за призначенням пенсії, де 19.06.2009 року рішенням № 81025 отримав відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Як вбачається з зазначеного рішення, УПФ України в Київському районі м. Одеси повідомив його, що до пільгового стажу не зарахований період його роботи в ВАТ «Одеський механічний завод» з 22.08.1992 року по 12.09.1993 року, за який підприємство не провело атестацію робочого місця вагранника.

Поряд з тим, УПФ України в Київському районі м. Одеси вирішив, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими умовами праці ОСОБА_2 необхідно надати уточнюючу довідку, видану підприємством.

При цьому, відповідачем вже 26.02.2009 року за вих. № 9 була виготовлена та надана ОСОБА_2 уточнююча довідка ВАТ «ОДМЕЗ», що визнавалось позивачем в процесі розгляду справи.

Відповідно до Постанови КМУ від 19.08.1993 року «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Постанова КМУ встановлює необхідні відомості, які повинні бути зазначені у такій довідці, що було дотримано ВАТ «Одеський механічний завод».

Так, товариство вказало конкретний період роботи ОСОБА_2 на підприємстві (з 28.08.1984 року по 14.04.1989 року та з 15.04.1989 року по 12.09.1993 року), професію та характер виконуваної позивачем роботи (плавильник кольорових металів та сплавів 2р., вагранник 2р. (ливарні роботи)), первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, зокрема накази № 278 від 27.08.1984 року, № 106 К від 13.04.1989 року, № 174 від 8.09.1993 року із зазначенням, що атестація робочого місця була проведена 28.05.2004 року за № 05/10-421, а умови праці вагранника з 21.08.1992 року не змінювались і були такими, що передбачені ПКМУ № 36 від 16.01.2003 року.

Підприємство підтвердило також, що ОСОБА_2 працював на роботах з особливо важкими умовами праці та за характером роботи належить до списку № 1.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1192 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року у разі, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Оскільки ВАТ «Одеський механічний завод» були виконані встановлені законом умови на підтвердження пільгового стажу ОСОБА_2, відсутність якого за період 22.08.1992 року по 12.09.1993 року стала підставою для відмови органів ПФУ у призначенні пенсії, підстави для відшкодування ВАТ «Одеський механічний завод» майнової шкоди відсутні, як і підстави визнання бездіяльності підприємства неправомірною.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про дотримання підприємством вимог Постанови КМУ від 19.08.1993 року «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» на підтвердження пільгового стажу позивача, його вимоги про відшкодування головою правління моральної шкоди є необгрунтовними.

При таких обставинах суд дійшов висновку про те, що позов пред*явлений до неналежних відповідачів, а відповідно до змін внесений у ЦПК України в процесі розгляду справи Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7.07.2010 року цивільно-процесуальне законодавство не передбачає можливості заміни первісного відповідача належним або залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача за ініціативою суду, позивачем таких клопотань не заявлялось, тому ця обставина є підставою для відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 15, 16 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, ст.ст. 59, 60, 61, 88, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ВАТ «Одеський механічний завод», голови правління ВАТ «Одеський механічний завод» ОСОБА_3 про визнання бездіяльності неправомірною, відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м.Одеси шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя