Апеляційний суд Рівненської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді - Шимківа С.С.,

суддів - Василевича В.С., Демянчук С.В.,

з участю секретаря судового засідання - Чалої Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічненського районного суду від 08 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Зарічненської селищної ради Рівненської області, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Сектору громадянства і міграції реєстрації фізичних осіб Зарічненського РВ УМВС України в Рівненській області, третя особа Служба у справах дітей Зарічненської районної державної адміністрації, про визнання недійсним рішення про приватизацію квартири і свідоцтва про право власності на квартиру та про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічненського районного суду від 08 жовтня 2010 року визнано недійсним розпорядження Виконавчого комітету Зарічненської селищної ради Рівненської області від 18 жовтня 2005 року № 391 про передачу ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_1 у спільну часткову власність.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 030843 на квартиру АДРЕСА_2 28 грудня 2005 року на імя ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та зареєстрованого Рівненським обласним бюро технічної інвентаризації в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 28 лютого 2006 року за реєстраційним номером 13435290.

Відмовлено у задоволенні вимоги щодо усунення перешкод у здійсненні права ОСОБА_2 на користування квартирою № 13 у будинку № 15 по вул. Фестивальній у селищі Зарічне Рівненської області шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за безпідставністю.

…………………………………………………………………………………………………………

Справа 22-1830 Головуючий у суді І інстанції - ОСОБА_6

Категорія № 41.42 Доповідач Шимків С.С.

У поданій на це рішення апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 було пропущено строк позовної давності. Позивачка відповідне клопотання про його поновлення не заявляла.

Вказує, що рішення про приватизацію квартири було прийнято органом приватизації - виконавчим комітетом Зарічненської селищної ради 18 жовтня 2005 року. Про оформлення її сімєю права власності на квартиру позивачка знала з першого ж дня та сприяла цьому. Про це свідчить той факт, що вона ініціювала свою виписку із квартири.

ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2001 року. Даний факт стверджується платіжними документами по квартирній платі за 17.02.2000 року. Фактично з 2001 року, а відповідно до документів (поквартирної карточки Зарічненського будинкоуправління) з 27.09.2005 року квартиронаймачем в квартирі АДРЕСА_3 став ОСОБА_3 із членами своєї сімї - дружиною ОСОБА_1 та дітьми ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивачка добровільно вибула з цієї квартири 27.09.2005 року і договір найму житла у державному житловому фонді був змінений, квартиронаймачем став її син ОСОБА_3.

Згідно пункту 2 ч. 1 статті 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року до членів сімї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі ( будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Враховуючи те, що відповідно до ст. 65-1 ЖК УРСР наймачі жилих приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду можуть за згодою всіх повнолітніх членів сімї, які проживають разом з ними, придбати займані ними приміщення у власність на підставах, передбачених чинним законодавством, приватизація квартири та отримання свідоцтва про право власності ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було проведено правильно.

Просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалити нове рішення про відмову в позові у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, суд першої інстанції вказаних вимог закону належним чином не виконав.

Постановляючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не втратила права користування спірною квартирою і у звязку з цим має право на її приватизацію, оскільки була позбавлена цього права відповідачами незаконно.

Погодитися з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не може.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, 04 січня 1999 року виконавчим комітетом Зарічненської селищної Ради видано ОСОБА_2 ордер № 89 на право заселення двокімнатної квартири АДРЕСА_4 разом з матірю ОСОБА_7 та сином ОСОБА_3 (а.с. 10).

27 вересня 2005 року позивачка, за її заявою, була знята з реєстраційного обліку в даній квартирі і зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4, по місцю проживання матері, де вони проживали і проживають постійно (а.с. 17). ОСОБА_7 в квартирі не проживала і зареєстрована не була.

Таким чином у спірному житлі залишилися проживати відповідачка із своєю сімєю - двома дітьми та чоловіком ОСОБА_3, який став основним квартиронаймачем.

Оскільки позивачка добровільно змінила своє місце проживання, відсутні підстави для визнання її такою, що втратила право користування квартирою у судовому порядку.

Згідно пункту 2 ч. 1 статті 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року до членів сімї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі ( будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

За таких обставин, орган приватизації, розглянувши заяву ОСОБА_3 про приватизацію квартири АДРЕСА_4 дійшов правильного висновку про передачу квартири його сімї у приватну спільну часткову власність (а.с. 22-23, 60-61).

Правила ст.65-1 ЖК УРСР при приватизації вказаної вище квартири порушені не були.

Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд припустився помилки в застосуванні процесуального та матеріального закону, постановлене ним рішення в частині задоволення позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у їх задоволенні.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, на підставі ст.65-1 ЖК УРСР, п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду від 19 червня 1992 року, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Зарічненського районного суду від 08 жовтня 2010 року в частині задоволення позовних вимог скасувати.

ОСОБА_2 у задоволенні позову до Зарічненської селищної ради Рівненської області, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення про приватизацію квартири АДРЕСА_5 і свідоцтва про право власності на цю квартиру відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно. Воно може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

ОСОБА_8 Шимків

Судді : В.С. Василевич

ОСОБА_9