Справа №2-153/10 09.11.2010
Провадження №22-ц-8350/10
Справа № 22ц-8350/10 Головуючий у 1-й інстанції Царюк Л.М.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

09 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

при секретарі Шпонарській О.Ю.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2А ,

відповідача - ОСОБА_3,

представників відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2010 року

за позовом

Публічного акціонерного товариства « Фінанси та Кредит" (далі ПАТ « Фінанси та Кредит») до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТрансЗерноПром, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У травня 2009 р. ПАТ «Фінанси та Кредит» звернувся в суд з позовом до ТОВ „ТрансЗерноПром, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 05 листопада 2007 р. між ВАТ „Фінанси та Кредит(нині ПАТ „Фінанси та Кредит та ТОВ „ТрансЗерноПром було укладено договір про кредитну лінію в формі овердрафту з лімітом овердрафтового обслуговування в розмірі 200 000 грн. на строк з 05 листопада 2007 р. по 04 листопада 2008 р. із відсотковою ставкою 17 % річних. Відповідно до додаткових угод від 21.04.2008 р. та 03.06.2008 р. до вищевказаного кредитного договору було змінено процентну ставку спочатку на 18% річних, а потім на 23% річних. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором, 05 листопада 2007 р. між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки. З врахуванням зміни процентної ставки за кредитним договором відповідні зміни було внесено і до вищевказаного договору поруки.

Відповідач ОСОБА_6 не виконав зобовязання за вказаним кредитним договором і станом на 21 квітня 2009 р. має заборгованість 218878 грн.68 коп.

Позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги. Посилаючись на порушення договірних зобовязань та солідарний обовязок боржника та поручителя, остаточно Банк просив стягнути з ТОВ „ТрансЗерноПром та ОСОБА_3 солідарно заборгованість у розмірі 225 361 грн.15 коп., з ТОВ ТрансЗерноПром на користь позивача решту боргу у розмірі 5047 грн.22 коп. та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2010 р. позов задоволено частково. Постановлено: стягнути з відповідачів на користь позивача солідарно 221 475 грн. 26 коп. заборгованості за кредитним договором, з ОСОБА_6 на користь позивача 5047 грн.22 коп. заборгованості за прострочені відсотки, відповідно до додаткової угоди №2 від 03 червня 2008 р. та розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволені позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що має значення по справі та порушення норма матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відповідачку, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, 05 листопада 2007 р. між ВАТ „Фінанси та Кредит(нині ПАТ „Фінанси та Кредит) та ТОВ „ТрансЗерноПром було укладено договір про кредитну лінію в формі овердрафту з лімітом овердрафтового обслуговування в розмірі 200 000 грн. на строк з 05 листопада 2007 р. по 04 листопада 2008 р. із відсотковою ставкою 17 % річних. Відповідно до додаткових угод від 21.04.2008 р. та 03.06.2008 р. до вищевказаного кредитного договору було змінено процентну ставку спочатку на 18% річних, а потім на 23% річних. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором, 05 листопада 2007 р. між Банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та розяснень абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст. 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Законодавчі акти, які застосовуються судом при вирішенні справ з кредитних правовідносин, не встановлюють ніяких виключень із наведених положень процесуального закону.

Аналіз змісту статей 32 та 126 ЦПК України дає підстави для висновку, що обєднанні в одне провадження можуть бути вимоги до декількох відповідачів, якщо вони виникли з однієї підстави або ці вимоги однорідні, тобто такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших.( п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 р. „Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції

Не допускається обєднання в одне провадження вимог. Які розглядаються за правилами різних судочинств, якщо інше не встановлено законом ( ст..16 ЦПК України)

Вирішуючи спір в порядку цивільного судочинства, суд не звернув належної уваги на те, що в позовні заяві обєднані вимоги юридичної особи банку до іншої юридичної особи ТОВ „ТрансЗерноПром, які виникли з кредитного договору і які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства( ст..12 ГПК України) та позов юридичної особи до фізичної особи ОСОБА_3, що виник з договору поруки.

Отже предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником договір про кредитну лінію в формі овердрафту з лімітом овердрафтового обслуговування та між кредитором і поручителем договір поруки.

До того ж договір поруки може бути самостійним і окремим предметом позову відповідно до ст.543 ЦК України.

Таким чином, обовязки ТОВ „ТрансЗерноПром та поручителя ОСОБА_3 у даному випадку не можна вважати залежними чи нерозривно повязаними між собою. Їх участь у цивільному процесі як відповідачів не є обовязковою. Тому обєднанні вимоги позивача до кожного з цих відповідачів в одне провадження є порушенням вимог ст.16 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції, розглянувши вимоги банку до ТОВ „ТрансЗерноПром допустився помилки у застосуванні процесуальних норм, рішення суду в частині позову Банку до ТОВ „ТрансЗерноПром підлягає скасуванню, а провадження у цивільній справі в цій частині закриттю за п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Керуючись статтями 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14 вересня 2010 року в частині позову до ТОВ „ ТрансЗерноПром скасувати.

Провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Фінанси та Кредит до Товариства з обмеженою відповідальністю „ТрансЗерноПром про стягнення заборгованості за кредитним договором закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий

Судді