Справа № 2-3519/10
Провадження № 2-3519/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (дошлюбне Гладких) А.Л. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.08.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 441, мотивуючи тим, що вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що шлюб видався невдалим, між ними існує психологічна несумісність, що приводить до постійних сварок з різних питань, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що негативно впливає на виховання дитини. Вважає примирення неможливим.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги та обставини позову визнав, просив розглянути справу у попередньому судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можна постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч.4 ст. 130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення проводиться в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України.

Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 20.08.1994 року, шлюб у обох перший, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони з квітня 2010 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що шлюб видався невдалим, між ними існує психологічна несумісність, що приводить до постійних сварок з різних питань, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, що негативно впливає на виховання дитини.

Спору щодо розподілу спільного майна немає. Син ОСОБА_3 залишається проживати з матірю. Питання щодо його утримання вирішено сторонами в добровільному порядку.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову відповідачу розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст.10,60,130,209,212,213-215 ЦПК України, ст.ст.110,112 СК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 20.08.1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради народних депутатів Одеської області, актовий запис № 441 розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану стягнути держмито на користь держави з ОСОБА_2 в розмірі 17 грн., ОСОБА_1 від сплати держмита звільнити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ч.4 ЦПК України.

Суддя