Білогірський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-1179/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 р. Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого Кащук Н.С.

при секретарі Дем»янюк Н.М.,

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності на житловий будинок та виселення без надання іншого житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про захист права власності та виселення без надання іншого житлового приміщення, в якому вказала, що з відповідачем вони перебували в шлюбних відносинах та проживали спільно в житловому будинку, який належав її батькам за адресою вул. Центральна,18 в с. Вязовець, Білогірського району Хмельницької області. Після смерті батьків вона 11 вересня 2008 року прийняла спадщину та стала власником вказаного житлового будинку.

З вини відповідача їх сім»я розпалася і 24 березня 2009 року шлюб розірвано, однак відповідач і на даний час залишився проживати в її житловому будинку. На даний час, позивачка 26.01.2010 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 з яким проживають у вказаному житловому будинку. Вказала, що ОСОБА_2 добровільно виселитися з її житлового будинку не бажає, а тому вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, уточнила та пояснила, що відповідач систематично руйнує та псує її житлове приміщення, не надає ніякої допомоги на утримання житлового будинку. Крім того, оскільки вона на даний час вдруге вийшла заміж проживання в її житловому будинку ОСОБА_2 зі сторони морально-етичних понять є неможливим. Просила захистити її право власності та виселити ОСОБА_2 із житлового будинку за №18 по вул. Центральна в с. Вязовець Білогірського району Хмельницької області.

Відповідач ОСОБА_2 в суді позов визнав, однак вказав, що на даний час не має житлового приміщення куди б він міг виселитися у звязку із чим добровільно не виселився.

Вимоги позивачки підтверджуються поясненнями свідка ОСОБА_3

Так, свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що вони із ОСОБА_1 26 січня 2010 року зареєстрували шлюб. З моменту укладення шлюбу вони стали спільно проживати у житловому будинку дружини. Вказав, що ОСОБА_2 на неодноразові прохання дружини відмовляється добровільно виселитися із її житлового будинку.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи суд прийшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок по вул. Центральна,18 в с. Вязовець Білогірського району Хмельницької області. На теперішній час в даному будинку мешкає позивачка разом із чоловіком та двома дітьми.

Відповідачем права власності на спірний будинок не набуто.

Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.09.2008 року посвідченого державним нотаріусом Білогірської державної нотаріальної контори, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20681228 виданим 23.10.2008 року, Білогірським бюро технічної інвентаризації, довідкою Вязовецької сільської ради №673 від 27.09.2010 року склад сімї ОСОБА_1 складає ОСОБА_2 співмешканець, ОСОБА_4 син, ОСОБА_5 дочка, довідкою-характеристикою виданою Вязовецькою сільською радою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ч.1 Статті 116 Житлового Кодексу Української РСР, передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Ч.1 ст. 157 Житлового Кодексу Української РСР передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Позивачка на теперішній час не може користуватися своїм майном через проживання в будинку відповідача.

На підставі зазначеного суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 про захист права власності та виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 116, 157 ЖК Української РСР, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про захист права власності на житловий будинок та виселення задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 з житлового будинку №18, розташованого по вул. Центральна в с.Вязовець Білогірського району Хмельницької області.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Білогірський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Білогірського

районного суду ОСОБА_6