23.06.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-2415 2010, Головуючий в І інстанції Сокирко С.М.
Категорія: Доповідач: Прокопчук Л.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року червня місяця «23» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого - Семиженка Г.В.

Суддів - Лободзінський C.B., Прокопчук Л.П.

при секретарі - Гонтар П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білозерського районного суду від 12 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Садівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень виконавчого комітету, сесії сільської ради про надання земельної ділянки та державних актів на право власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 1992 році за рахунок особистих коштів на самовільно зайнятій земельній ділянці площею 0,10 га, що розташована в с.Садове вул.Українська, 20 Білозерського району вона побудувала двоповерховий житловий будинок.

Рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради №21 від 20 жовтня 1994 року вказана земельна ділянка надана під будівництво її сину ОСОБА_2, відповідачу у справі, а згодом на підставі рішення №8 від 28 травня 1998 року виконавчого комітету Садівської сільської ради та рішення сесії Садівської сільської ради №94 від 22 серпня 2007 року передана йому у власність.

Вважає постановлені рішення та Державний акт на право власності на землю незаконними, оскільки лише за рішенням ради можлива передача земельної ділянки у власність та користування.

Крім того, житловий будинок на спірній земельній ділянці збудовано за її кошти, а тому саме вона має право на спірну земельну ділянку.

Про порушене право їй стало відомо лише у 2008 році.

Просила суд визнати недійсними:

1) п.4 рішення виконавчого комітету Садівської сільської ради №21 від 20 жовтня 1994 року про надання ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована в с.Садове, вул.Українська, 20.

2) рішення виконавчого комітету Садівської сільської ради №8 від 28 травня 1998 року в частині надання ОСОБА_2 права особистої власності на земельну ділянку площею 0,15 га.

3) рішення X сесії V скликання Садівської сільської ради №94 від 20 червня 1998 року в частині передачі ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,1264 га.

4) Державний акт на право приватної власності на землю площею 0,13 га, виданий Саудівською сільською радою 16 жовтня 1998 року.

5) Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1264 га, виданий 07 грудня 1007 року.

Просила поновити їй строк на звернення до суду з позовом.

Рішенням Білозерського районного суду від 12 лютого 2010 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення і неправильне застосування норм права, просила його скасувати і постановити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала з підстав, викладених у ній.

Вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим, представник Садівської сільської ради просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія судців вважає, що скарга не підтягає задоволенню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що пунктом 4 рішення виконавчого комітету Садівської сільської ради №21 від 20 жовтня 1994 року надано ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,10 га під будівництво житлового будинку в с.Садове по вул.Українська.

Рішенням X сесії V скликання від 22 серпня 2007 року №94 земельну ділянку площею 0,1264 га передано ОСОБА_2 у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, а 07 грудня 2007 року він отримав Державний акт на земельну ділянку по вул.Українській, 20 в с.Садове.

На підставі рішення виконавчого комітету Садівської сільської ради №8 від 28 травня 1998 року ОСОБА_2 надано у власність земельну ділянку площею 0,15 га по вул.Дніпровській в с.Садове, а 16 жовтня 2008 року відповідач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,13 га, що розташована на розі вулиць Української і Дніпровської в с.Садове.

Звертаючись до суду з позовною заявою про визнання недійсними рішень виконкому та сесії Садівської сільської ради і Державних актів на землю позивачка вказувала на те, що на вказаній земельній ділянці нею самовільно збудовано за власний кошт житловий будинок, а тому з цих підстав вона має право на спірні земельні ділянки, а не відповідач ОСОБА_2

Проте, своє право на житловий будинок чи на будматеріали від самочинно збудованого будинку вона не підтвердила.

До матеріалів справи долучене рішення апеляційного суду Херсонської області він 06 лютого 2008 року, згідно з яким позивачці ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її позовних вимог про стягнення на її користь витрат, понесених на будівництво житлового будинку.

Вищезазначене рішення апеляційного суду та статус житлового будинку як самочинного не дає підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 є його власницею або вона має право на будматеріали від цього самочинного будівництва.

Тому відмовляючи позивачу у задоволенні її позову про визнання недійсними рішень, якими відповідачу надавались земельні ділянки у власність та користування, а також Державних актів на право власності на земельні ділянки, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вказаними рішеннями не порушуються її права і позивачка не є тією особою, яка має право звернення до суду з вказаним позовом.

Обґрунтованим на думку колегії є ї висновок суду про неповажність причин пропуску позивачкою строку на звернення до суду за захистом своїх невизначених або порушених прав.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то підстав для її задоволення і скасування рішення суду першої інстанції колегія судців не вбачає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ІДПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Білозерського районного суду від 12 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Г.В.Семиженко

Судді: С.В.Лободзінський, Л.П.Прокопчук

Копія вірна ОСОБА_3