Жовтневий районний суд м.Харкова
Справа № 2-160/10р.
РІШЕННЯ

Іменем України

13 січня 2010 року Жовтневий районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шиянової Л.О.,

при секретарі Кушнаренко К.І.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 83/100 частини будинку з надвірними будівлями, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 57/100 частини житлового будинку у порядку спадкування за заповітом, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на 35/100 частини будинку з надвірними будівлями № 10, розташованого по вул. Некрасова у м. Харкові, у тому числі на 22/100 частини у порядку спадщини за законом та на 13/100 частини як спільне майно подружжя. Потім позивач уточнив свої вимоги, та просить за ним визнати право власності на 83/300 частини будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові по вул. Некрасова, 10 посилаючись на те, що він має право на 39/300 частини цього будинку у порядку права на загальну власність подружжя та 44/300 частини у порядку права на обовязкову частину в спадщині після смерті дружини ОСОБА_4, померлої 06.09.1999р. ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_2 с зустрічною позовною заявою про визнання за нею права власності на 57/100 частини спірного будинку у порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 участі у споруджені прибудови не приймав, на той час не мешкав разом з сімєю, був зареєстрований та проживав фактично у буд.№ 2 по вул.Бульварній у м. Харкові. Крім того, 10.08.99року ОСОБА_4 склала заповіт в якому усе своє майно, в тому числі належну їй частину домоволодіння з відповідною частиною надвірних споруд, що розташоване у м. Харкові по вул. Некрасова, 10, залишила їй, тобто ОСОБА_3

Раніш будинок належав батькам ОСОБА_4: ОСОБА_5, померлому у 1972році та ОСОБА_6, померлої у 1985році.

Спадкоємцями були їх діти. Вона, ОСОБА_4 та її брат ОСОБА_7, в рівних частинах. Після смерті батьків кожен з них зробив прибудову до будинку і тому ідеальні частки змінилися.

У 1989р. ОСОБА_8 прибудувала приміщення 1-1, 1-2, 1-6, 1-7, 1-8, що за висновком БТІ від 25.02.1989р. оцінено в 2753крб. та становить 26/100 частини від всього будинку з надвірними будівлями.

На той час ОСОБА_4 з позивачем ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі і будівництво здійснювалось на їх загальні і рівномірні кошти, тому він має право на 13/100 частини будинку.

ОСОБА_7 також зробив прибудову, що становить 16/100 частини.

Таким чином, спадкова частка ОСОБА_4 на момент її смерті становила 44/100 частини (57/100 13/100).

Він, позивач, має право на обовязкову частину в цьому майні так як є непрацездатним за віком, рік його народження 1923року.

Ця частка становить 44/300 (44/100 : 2 х 2,3), на яку він і просить визнати за ним право власності.

У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, ОСОБА_3 проти позову ОСОБА_2 заперечувала та просила задовольнити її зустрічні вимоги.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_2, пояснення ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню у повному обсязі, а зустрічний позов ОСОБА_3 частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, довідкою з БТІ за №23-43630 підтверджується що 57/100 частин будинку з надвірними будівлями, розташованого в м. Харкові по вул. Некрасова, 10 зареєстровано за ОСОБА_4, а 43/100 за ОСОБА_9 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.04.1989р.( а.с.4).

З цього ж рішення вбачається, що раніше будинок належав їх батькам ОСОБА_5, померлому 28.04.1972г. та ОСОБА_10, померлої 26.08.1986р. Він, будинок, по праву спадкування перейшов їх дітям в рівних частинах ОСОБА_4 та ОСОБА_7 Кожен з них після смерті батьків зробив прибудову: ОСОБА_4 приміщення 1-1, 1-2, 1-6, 1-7, 1-8., що за висновком БТІ від 25.ІІ.89р. оцінено в суму 2753крб. та становить 26/100 частин від усього будинку з надвірними будівлями, ОСОБА_7 приміщення 2-1, 2-6 на суму 1710крб., що становить 16/100 частин.У звязку з чим , та з фактично склавшимся порядком користування частки у праві власності змінилися и за ними було було визнано право власності на вказані вище частки з урахування прибудов.( а.с.5-6).

Згідно ст.ст.22, 28 КпроШС України (в ред.1970р.) майно нажите подружжям в період шлюбу є їх загальною власністю. Їх долі визнаються рівними.

На час зведення вказаної вище прибудуви , яка складає 26/100 часток від усього будинку, ОСОБА_4 знаходилась у шлюбі з позивачем ОСОБА_2, тому вона є їх спільною власністю , а слід він має право на половину забудови, що становить 13/100 частини. Інші розміри часток не встановлені. До цього часу він користується цією будовою, його право на неї не порушено.

Ідеальна частка ОСОБА_4 на момент її смерті, за мінусом частки , яку має позивач на прибудову, як на спільне майно подружжя, становила 44/100 частини (57/100 13/100), що и було спадковим майном.

Усе своє майно ОСОБА_4 заповідала своїй дочці, відповідачці по справі ОСОБА_3 по заповіту, посвідченому 10.08.1992р. нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11І.( а.с.27).

Але,відповідно до ст.535 ЦК України ( в ред 1963 року) позивач,ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, як непрацездатний за віком ,має право на обовязкову частину спадкового майна, але не менш двух тритин, які б призначалися би кожному з них при спадкуванні по закону часток, що становить 44/300 частини від усього будинку з надвірними будівлями (44/100 : 2 х 2/3).

Спадщину він прийняв, бо з часу вступу в шлюб з ОСОБА_4, 3.02.1968р., що стверджується свідоцтвом про шлюб ІІ ЯК № 0501557 ( а.с.8), постійно проживав у спірному будинку, про що свідчать довідки ЖЕВ Жовтневого району м.Харкова від 21.06.2005р.,від 13.01.2009 року (а.с.28,180) . До смерті дружини вони проживали разом і користувалися майном, яким він користується і зараз.

ОСОБА_3 неодноразово наполягала, що ОСОБА_2 постійно мешкає за адресою м. Харків, вул. Бульварна, 2.

Судом був здійснений виїзд для місцевого огляду вказаного будинку, під час якого встановлено, що у приміщеннях в буд.2 по вул. Бульварній у м. Харкові умов для життя не має, там знаходиться кладовище різних інструментів, інші старовинні речі, яки непридатні для житла.( а.с.209-213).

Доказів, якіб спростовували вказані обставини, та якіб підтверджувал доводи ОСОБА_12 про непроживання її батька та будування спірної прибудови тільки її матерою, нею суду не надано.

Разом з тим, суд вважає, що її зустрічний позов підлягає частковому задовленню , так як відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України ( в ред.1963 року) спадкуванняздійснюється як за законом так і за заповітом.

Як вбачається з матерілів справи ОСОБА_4згідно заповіту від 10 серпня 1999 року ,посвідченному приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстром №2268, заповідала усе своє майно , у тому числі и кв.№1 у будинку №10 по вул.Некрасова у м.Харкові своїй дочці ОСОБА_4, після шлюбу ОСОБА_3.( а.с. 27,66).

Згідно відповіді Пятої Харківської нотаріальної конторі №2219/227 від 15.06.2005 року ОСОБА_3 у встановленний законом строк звернулася до контори з заявою про прийняття спадщини згідно вказаного заповіту, але свої спадкові права нотаріально не оформила.

Але, відповідно до ч.2 ст.548,п.1 ч.11 ст.549 ЦК України ( у редакції 1963 року), що діяв на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець його прийняв.Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в кирування та володіння спадковим майном.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 постйно проживала ( також і на момент смерті матері ОСОБА_4О.) і проживає у домоволодінні №10 по вул.Некрасова у м.Харкові, що підтверджується копиєю паспорта , домої книги ( а.с.65,71-72).

Таким чином вона у встановленному законом порядку прийняла спадщину и за нею необхідно визнани право власності за спадкове майне.Але, вважаєчи на те, що суд прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_2 також має право на вказане спадкове майно у розмірі 83/300 частин спірного будинку, то її частка зменшится и буде становити 88/300 вказаного будинку ( 57/100 83/300), на яку за нею суд і визнає право власності.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.10, 57, 60, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.548, 549, 535 ЦК України (в ред. 1963р.) ст.ст.22, 28 КпроШС України (в ред.1970р.) суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ним право власності на 83/300 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в м. Харкові по вул.. Некрасова, 10, зареєстрованого по праву власності за ОСОБА_4, в тому числі: на 39/300 частин як спільне майно подружжя і на 44/300 частин як обовязкова доля в спадковому майні після смерті дружини ОСОБА_4., померлої 06.09.1999р.у м.Харкові.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 57/100 частин житлового будинку у порядку спадкування за законом задовольнити частково. Визнати за нею права власності на 88/300 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого у м. Харкові по вул.. Некрасова, 10 у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померлої 06.09.1999р. у м. Харкові.

В останній частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області шляхом подання протягом десяти днів з дня його проголошення через Жовтневий районний суд м. Харкова заяви про апеляційне оскарження, та апеляційної скарги, яка може бути подана протягом двадцяти днів після подання вказаної заяви про його апеляційне оскарження, або в порядку ч .4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: