Справа № 2-590
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року Солом'янський районний суд м.Киева

в складі : головуючого - судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Сітайло Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Київське міське управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним, визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

13.03.2009 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Під час позгляду справи позивач неодноразово змінювала свої позовні вимоги і 14 липня 2010 року звернулася до суду з остаточною заявою про зміну позовних вимог в якій просить суд встановити факт родинного звязку між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, визнати, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною донькою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 березня 2007 року № 4-393, видане ОСОБА_2 Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою, зобов'язати Дев'яту Київську державну нотаріальну контору оформити спадкові права ОСОБА_1 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її батько ОСОБА_3, який постійно проживав за адресою АДРЕСА_1

Після смерті батька відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 При зверненні позивача до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини виявлилися розбіжності у документах при написанні прізвища спадкодавця та спадкоємниці.

Так у свідоцтві про народження позивача її батьком зазначено ОСОБА_3, в свідоцтві про смерть її батька зазначено ОСОБА_3, в звязку з чим позивачу не було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3

Між тим, свідоцтво про право на спадщину за законом отримала відповідач ОСОБА_2, згідно якого їй належить все майно спадкодавця в тому числі і спірна квартира.

Позивач зазначає, що свідоцтво про справо на спадщину видане ОСОБА_2 порушує права позивача, оскільки позбавляє її права на 1/6 частину спірної квартири, яка повинна належати їй на праві власності після смерті її батька.

За таких обставин, вона просить скасувати дане свідоцтво і зобов'язати державну нотаріальну контору оформити за нею право власності на частину спірної квартири.

З огляду на викладене вище, позивач ОСОБА_1 просить задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 та просили їх задовольнити. Зокрема зазначила, що позивач просить визнати недійсним свідоцтво про право власності на 1/3 частину спірної квартири, виданого ОСОБА_2 з підстав, визначених в позивачем в її позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали і просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

3-я особа - Київське міське управління юстиції - не направило до суду свого представника. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника 3-ої особи.

Суд, заслухавши представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданного відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с.59).

Позивач звернулася до суду з вимогами про фстановлення факту родинного зв'язку між нею та ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що вони були рідними батьком та дочкою.

Ці вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні наступними доказами.

Згідно паспорта серії НОМЕР_1, виданого Голосіївським РУГУ МВС України в м. Києві 10.08.2007 року, прізвище позивача зазначене ОСОБА_1 (а.с.12).

В свідоцтві про народження ОСОБА_1, виданого повторно відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного району м. Києва 25 лютого 1995 року, в графі батько зазначено: «ОСОБА_3» (а.с. 11).

Як вбачається з запису акту про народження № 592 від 16 березня 3982 року ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі батько записаний /російською мовою/ «ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 г.р.», в графі «сведения об отце» зазначено, що він проживає з 1980 року «АДРЕСА_1 работает токарем на Эллектро вагоно-ремонтном заводе» (а.с.42).

3 актового запису про смерть № 13637 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, дата його народження вказана - ІНФОРМАЦІЯ_4 року, місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.44).

Як вбачається з ордеру НОМЕР_2 виданого «ОСОБА_3» /прізвище зазначено російською/ ордер виданий на підставі рішення райвиконкому Залізничної районної ради від 28.04.1980 року на зайняття жилого приміщення в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 164).

З довідки № 151 від 14.08.2007 року, виданої відділом приватизації державного житла Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, вбачається, що квартира АДРЕСА_1, загальна площа якої становить 41,3 кв. м, згідно розпорядження органу приватизації Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації від 18.10.2002 року за № 28 127, належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7 в рівних частках кожному (а.с. ІЗ).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18 жовтня 2002 року виданого відділом приватизації житла Солом'янського району м.Києва, квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7 в рівних долях (а.с. 165).

З довідки від 17.01.2007 року, виданої ДЕЖ №904 в нотаріальну контору № 9 м. Києва, вбачається, що по АДРЕСА_1 проживав і був зареєстрований до дня смерті ОСОБА_3 (а.с. 15).

Такими чином, судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_3 проживав аж до своєї смерті в АДРЕСА_1. Як встановлено вище за цією адресою проживав і ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Крім того, в проаналізованих документах, що містяться в матеріалах справи, збігається і дата народження ОСОБА_3 та ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_10, допитана в судовому засіданні показала суду, що батьком позивача був ОСОБА_3, який з 1980 року і по день смерті проживав в квартирі по АДРЕСА_1

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 показала суду, що батьком позивача був ОСОБА_3., який постійно проживав за адресою АДРЕСА_1, працював на Київському електровагоноремонтному заводі спочатку слюсарем, а потім, після закінчення інституту - інженером.

Свідкам ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в судовому засіданні був представлений для огляду а.с.157 - партійний білет № 15231235, виданий «ОСОБА_3» /прізвище, імя^та по-батькові російсською/, в якому міститься фотографія ОСОБА_3, і який був наданий суду представником відповідача на підтвердження того, що український переклад прізвища її чоловіка було виконано правильно на «ОСОБА_3».

Свідок ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_10 показали суду, що на фотографії в партійному білеті НОМЕР_3, виданому «ОСОБА_3» зображений батько позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3.

З аналізу насведених вище доказів суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року є батьком позивача ОСОБА_1.

Згідно ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження.

Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача про встановлення факту, що ОСОБА_1 є рідною дочкою ОСОБА_3, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.

Суд крититчно оцінює заперечення представників відповідача про те, що позивач ОСОБА_1 не була дочкою ОСОБА_3, оскільки ці заперечення не знайшли свого підствердження у судовому засіданні, а відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог, чи заперечень.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м. Києві (а.с.59).

Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповідом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Стаття 1261 ЦК України визнанеє, що у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 право на спідкування його майна мали його дружина ОСОБА_2 і його дочка ОСОБА_1.

Проте, свідоцтво про право власності на спадкове майно отримала тільки відповідач ОСОБА_2

Відповідно до спадкової справи № 1397 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, вона була відкрита за заявою дружини померлого ОСОБА_2 21 грудня 2006 року (а.с.172-173).

05 березня 2007 року, державним нотаріусом Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О., ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, а саме на 1/3 частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 182).

Зі свідоцтва про укладення шлюбу від 09 січня 2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві вбачається, що ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_17 і взяла прізвище чоловіка ОСОБА_2 (а.с.58).

Позивач звертається до суду з позовом про визнання зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 недійсним, оскільки при його видачі було порушене її право на спадщину за законом після смерті її батька.

Так, зі спадкової справи № 1423 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5, вбачається, що 18 грудня 2006 року ОСОБА_1 звернулася до Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_3 Заява зареєстрована в реєстрі за №573/192 (а.с. 16).

Таким чином, позивач ОСОБА_1 своєчасно, у встановлені законом строки, звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька. Проте свідоцтва про право на спадщину не отрмала.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від ЗО травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, які воно видане, не мала права на спадкування, але й з інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Судом встановлено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 були порушені права на спадщину ОСОБА_1

Враховуючи обставини викладені вище, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача щодо визнання свідоцтва про право на спадщину видане ОСОБА_2. недійсним, виходячи з наступного.

Позивач звертається до суду з вимогами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину видане ОСОБА_2 в повному обсязі. Між тим, як встановлено вище, відповідач ОСОБА_2, як дружина померлого ОСОБА_3, також має право на спадщину за законом після смерті свого чоловіка.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині спадкоємців за законом є рівними.

Враховуючи, що на час відкриття спадщини спадкодавцеві належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, а частки спадкоємців, відповідно до закону є рівними, то суд дійшов до висновку, що за спадкоємцями ОСОБА_2 і ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 має бути визнано право власності по 1/6 частині спірної квартири за кожною.

Таким чином, свідоцтво про право власності на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, а саме на 1/3 частину квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1, видане ОСОБА_2 підлягає визнанню лише частково, оскільки вона має право на спадкове майно на 1/6 частину спірної квартири.

Враховуючи обставини, викладені вище, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на 1/6 частину спірної квартири та часткове задоволення її вимог про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним.

Суд критично відноситься до посилань відповідача на те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 має бути відмовлено, оскільки вона підлягає усуненню від спадщини, враховуючи наступне.

Стаття 1224 ЦК України визначає підстави усунення від спадкування за законом.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

З аналізу наведених вище норм права вбачається, що особа може бути усунена від спадкування не інакше як з підстав визначених законом або за рішенням суду.

Відповідач не зверталася до суду з зустрічною позовною заявою, а ні з позовною заявою в загальному порядку про усунення позивача ОСОБА_1 від спадкування. Таким чином, на час ухвалення цього рішення немає рішення суду яке б набрало чинності про усунення ОСОБА_1 від спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3.

За таких обставин, підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав усунення її від спадщини немає.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання Дев'ятої Київської державної нотаріальної контори оформити спадкові права

ОСОБА_1 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, оскільки рішення суду про визнання права власності на спадкове майно є підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу і внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, виданого відповідачу ОСОБА_2., додаткового застереження про це в рішенні суду не вимагається. За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в задоволенні позову в цій частині.

Керуючись ст.ст. З, 10-11, 208-209, 213-216, 218, 256 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1222, 1261, 1267, 1268, 1269, 1296, 1301 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 березня 2007 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-393, видане ОСОБА_2 Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою в частині визнання за нею права власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: