Справа № 2-229/10
РІШЕННЯ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

6 липня 2010 року. Савранський районний суд Одеської області

в складі: головуючого - судці Лепехи В.А.,

при секретарі Бершадській O.A., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Саврань справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 9 серпня 2003 року. Шлюб перший. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3, 6 серпня

2009року народження, та ОСОБА_4, 2 вересня 2004 року народження. які в даний час знаходиться на утриманні позивачки.

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що на протязі всього періоду знаходження в шлюбі між ними постійно виникали непорозуміння і сварки через різні погляди на життя та несумісність характерів, відповідач постійно принижує її людську та жіночу гідність, вчинює насильство в сім'ї в присутності малолітніх дітей, що підтверджується постановою суду про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності по ст. 173 2 ч. 1 КпАП України. У зв'язку з чим, в березні 2010 року їхні сімейно-шлюбні стосунки скінчилися. вони перестати вести сумісне господарство. Позивачка на примирення категорично незгодна, просить розірвати шлюб, дітей залишити проживати біля неї.

ОСОБА_2 позов визнав в повному обсязі, на розірвання шлюбу згоден, на примирення категорично не згоден, просить розірвати шлюб, не заперечує щоб діти залишилися проживати біля позивачки..

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав: сторони припинили шлюбні стосунки в березні

2010року, проживають окремо, кроків до примирення не здійснюють. Причиною припинення шлюбних стосунків стало несумісність характерів, різні погляди на життя, внаслідок чого у сім'ї виникали постійні сварки. Сторони просять розірвати шлюб, на примирення категоричне незгодні.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стати неможливими, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхніх неповнолітніх дітей, в даний час шлюб носить формальний характер і перешкод для його розірвання немає.

Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір при зверненні до суду, а саме державне мито в розмірі 8.50 гривень та ІТЗ судового розгляд справи в розмірі 30 гривень, а також витрат понесених за надання юридичної допомоги.

Суд вважає, шо вимоги ОСОБА_5 про стягнення з відповідача на її користь судових витрат по справі та витрат на юридичну допомогу, підлягають задоволенню частково, оскільки в матеріаіах справи відсутні докази про сплату коштів за надання їй юридичної допомоги.

Сторони згодні, заперечень не має.

На підставі викладеного, керуючись статтями 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, статтями 10, 60. 213. 215, 218 ЦПК України, -

вирішив:

1.Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити частково.

2. Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 9 серпня 2003 року виконкомом Полянецької сільської ради Савранського району Одеської області, актовий запис № 3.

3. Місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, 2 вересня 2004 року народження, визначити біля позивачки - ОСОБА_5, до їх повноліття.

4.Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави держмито в розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян при видачі свідоцтва про розірвання шлюбу органом РАГСу. ОСОБА_5 від сплати держмита звільнити.

5.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 суму сплаченого нею державного мита в розмірі 8,50 гривень.

6.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 суму сплати за ІТЗ судового розгляду в розмірі 30 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження через суд, що постановив рішення.

Суддя В.А.Лепеха