Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-3655/2010р. Головуючий у 1-й інстанції- Литвиненко І.В.
Категорія - цивільна Доповідач - Страшний М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Хромець Н.С. суддів - Страшного М.М., Горобець Т.В.

при секретарі - Вареник О.М.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської обласної благодійної організації „Аратта" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 червня 2010 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить зазначене рішення місцевого суду скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Апелянт вказує, що акт від 08.12.2010 року процедура попередження її про наступне звільнення проведена відповідачем з порушенням вимог трудового законодавства. Зазначає, що суд помилково прийшов до висновку, що затверджений керівником відповідача штатний розпис від 28.12.2010 року не може бути належним доказом по справі, які б спростовували акт від 08.02.2010 року про відмову ОСОБА_2 від підпису щодо ознайомлення з наказом на звільнення. На думку позивачки, суд допустив неправильне застосування ст. 49-1 КЗпП України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, який просив відхилити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарг відсутні.

Відмовляючи в задоволенні зазначених позовних вимог, суд виходив з того, що позивачем не доведено незаконність наказу № 3 від 08.02.2010 року із наступними змінами від 19.03.2010 року про її звільнення з роботи та те, що відповідачем порушено процедуру звільнення.

Висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам нормативних актів, які регулюють правовідносини між сторонами, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала головним бухгалтером з 01.11. 2004 року. Згідно наказу № 25 від 08 грудня 2009 року були внесені зміни до штатного розпису ЧОБО „ Аратта", згідно з яким скорочено посаду головного бухгалтера і відповідний звіт про заплановане вивільнення працівників було надіслано до Чернігівського міського центру зайнятості. Позивача, відповідно до наказу, було попереджено про наступне звільнення, як це передбачено ст. 49-2 КЗпП України. Іншим наказом № 23 від 08 лютого 2010 року до якого були внесені наказом № 4 від 19.03.2010 року, ОСОБА_2 була звільнена з роботи за п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України у зв"язку із скороченням штату.

Доводи позивачки суттєвим не являються, а тому апеляційним судом не можуть бути взяті до уваги.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що звільнення позивачки було проведено з дотриманням норм трудового законодавства, а тому законні підстави для її поновлення на роботі відсутні.

Таким чином, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, ^ апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Деснянського районного суду ОСОБА_3 від 24 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді