АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-8181/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Пищиди М.М.

суддів - Варенко О.П., Петешенкової М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради про перерахунок та стягнення боргу розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2008 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, який уточнила в ході розгляду справи. Просить поновити термін на звернення з адміністративним позовом, визнати неправомірними дії відповідача по нарахуванню і виплаті їй сум державної допомоги сімям з дітьми, стягнути з відповідача на її користь недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі 7905 грн.83 коп., моральну шкоду в сумі 1000 грн., судові витрати; зобовязати відповідача призначити їй, відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, який дорівнює прожитковому мінімуму для дітей віком до 6 років. В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що вона має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до статті 15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» має право на допомогу в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. Відповідач, всупереч вимогам Конституції України, Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми», сплачував допомогу у значно менших розмірах, ніж ті, що встановлені законом.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2008 року позов задоволено частково, а саме: визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради по нарахуванню і виплаті ОСОБА_2 стягнення боргу розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік; стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради на користь ОСОБА_2 недоотриману суму допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік в сумі 4284 грн.83 коп., стягнуто з бюджету міста Павлоград Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 42 грн.83 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Управління праці і соціального захисту населення, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким відмовити в частині задоволених вимог позивача.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач має сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку у відповідача та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік» було встановлено наступне:

- абзац 3 частини 2 ст. 56 Закону: допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку - у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідач проводив відповідні виплати до вищезазначеного порядку та розмірів.

Рішенням Конституційного суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007 положення абзацу третього частини другої статті 56, та п. 14 ст. 71 втратили чинність, як такі, що визнані неконституційним. Це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Таким чином, при розрахунку розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку слід керуватися ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» з урахуванням рішення Конституційного суду України № 6-рп/2007 з 09.07.2007 року.

Проте, задовольняючи позовні вимоги за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року суду першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку щодо застосування ст.62 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» при визначенні державної допомоги.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з відмовою в задоволенні позовних вимог за період з 01 січня 2007 року по 09 липня 2007 року та відмовою в стягненні сум, оскільки розрахунок сум, які підлягають виплаті за минулий час належить до компетенції відповідача і може бути предметом судового розгляду лише в разі оскарження такого розрахунку.

В решті постанову суду необхідно залишити без змін.

Окрім того, апеляційний суд вважає, що вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції не врахував вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України про те, що в разі часткового задоволення позову, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, і безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача понесені ним витрати в розмірі 42,84 грн., незважаючи на часткове задоволення позову. Апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення в частині розміру стягнутих судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача на відшкодування судових витрат: судовий збір 3 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304-1,307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради задовольнити частково.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2008 року в частині визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради щодо нарахування і виплати ОСОБА_2 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період часу з 01 січня 2007 року по 09 липня 2007 року; стягнення з Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради на користь ОСОБА_2 недоотриманої суми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за 2007 рік в сумі 4284 грн.83 коп. скасувати, відмовивши в задоволенні цих позовних вимог.

Стягнути з бюджету м.Павлограда Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат три (три) грн. 40 коп.

В решті постанову суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: