ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-155/10
провадження № б/н 110
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2010 р.Дарницький районний суд м .Києва в складі :

головуючого - судді Щасної Т.В.

при секретарі Потапенко Т.М. , Мірчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом розглянувши у відкритому судову засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про повернення безпідставно набутого майна, суд-

ВС ТАНОВИВ:

Позивач звернувсь з вищевказаним позовом до відповідача про повернення безпідставно набутого майна, посилаючись на те , що в вересні 2006 року позивач передав відповідачу ОСОБА_3 200 тисяч доларів США на оформлення проекту по АДРЕСА_1. При передачі коштів сторони домовилися пізніше укласти договір в письмовій формі, в якому були би оговорені конкретний предмет договору та інші його істотні умови. В подальшому ніяких дій на виконання цієї домовленості сторонами не приймалося, у зв'язку з чим договір не був укладений. В січні - березні 2008 року позивач звертався до відповідача з вимогою повернути кошти, оскільки відповідач повернути кошти відмовився, позивач вимушений був звернутися до суду з вказаним позовом для захисту своїх порушених прав. Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обгрунтував тим, що ОСОБА_3 отримав грошові кошти безпідставно і тому зобов'язаний їх повернути.

Просив стягнути з відповідача суму в розмірі один мільйон десять тисяч гривень , а також витрати на сплату державного мита в сумі 1 700 грн., та на інформаційне-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав свої позовні вимоги збільшив позовні вимоги з урахуванням курсу долару США до гривні на момент розгляду справи - 1 576 000 гривень.

В судовому засіданні представник позивач позов підтримав, представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що позивач діяв в інтересах ТОВ «Аріадна-Інвест», на ім'я якої за участю відповідача був оформлений проект землеустрою і отримано рішення Київської міської ради про надання земельної ділянки в оренду, у зв'язку з чим він вважає, що ним були надані обумовлені послуги, які підлягають оплаті.

Третя особа - подружжя відповідача - ОСОБА_5 - в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, письмові пояснення суду не надала.

Заслухавши сторони , дослідивши матеріали справи судом встановлені слідуючі обставини.

05 вересня 2006 року позивач ОСОБА_2 передав відповідачу ОСОБА_3 200 тисяч доларів США на оформлення проекту по АДРЕСА_1. Доказом передачі зазначених грошових коштів є розписка в отримані цих коштів, складена власноручно відповідачем.

Інших домовленостей між сторонами досягнуто не було, письмового договору між сторонами укладено не було.

На початку 2008 року позивач заявив вимогу про повернення йому зазначених коштів, яку відповідач залишив без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Факт отримання зазначених коштів визнаний представником відповідача у наданих ним письмових на усних поясненнях.

Представником відповідача також визнано, що ніякого договору між сторонами укладено не було, при цьому як причину він зазначає те, що позивач ухилився від підписання договору про спільну діяльність, в якому повинні були бути врегульовані відношення між позивачем і відповідачем з приводу отриманих останнім коштів. Представник позивача також зазначив, що ніякого договору між сторонами укладено не було, проте факт ухилення позивача від підписання такого договору він не визнав.

За такими обставинами суд вважає встановленими обставини визнані сторонами, а саме: факт передачі позивачем та отримання відповідачем 200 тисяч доларів США і відсутність письмового договору між сторонами з приводу використання цих коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до ч.І ст. 627 ЦК, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча би однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З письмових пояснень відповідача вбачається, що на його думку сторони мали укласти договір про спільну діяльність з метою оформлення і погодження проектів землеустрою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1131 ЦК договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 1131 ЦК умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних прав, правовий статус виділеного для спільного діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Розписка, якою тільки підтверджується факт передачі коштів, не містить визначених законом істотних та необхідних умов для договору про спільну діяльність, тому суд вважає, що ця розписка не являється договором.

Ці ж обставини в письмових поясненнях та запереченнях проти позову визнає і представник відповідача, який зазначає, що відповідачем було підготовлений проект договору про спільну діяльність з метою врегулювати відношення сторін з приводу отриманих коштів.

Із встановлених судом обставин вбачається, що позивач, маючи намір розробити проект по АДРЕСА_1, 05.09.2006 року передав відповідачу 200 тисяч доларів США без укладання будь-якого договору. Після передачі коштів і до моменту пред'явлення позову в травні 2008 року ніякого договору між сторонами не було укладено, що свідчить про безумовну відмову позивача від своїх первісних намірів.

З наданої копії договору про спільну діяльність вбачається, що він підписаний одноособово відповідачем.

Відповідно до ч. З ст. 639 ЦК якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 208 ЦК правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі.

Передана позивачем відповідачу сума перевищує встановлений законом розмір. За такими обставинами договір між позивачем і відповідачем у будь-якому випадку повинний бути укладеним в письмовій формі, а тому відсутність підпису позивача на тексті договору про спільну діяльність, наданого відповідачем, свідчить про те, що цей договір є неукладеним і тому не може вважатися належним доказом у справі.

Крім того, відповідач посилається на те, що від укладення договору про спільну діяльність відмовився позивач. У своїх письмових поясненнях представник відповідача зазначає, що 05.09.2006 року проект договору про спільну діяльність був переданий для ознайомлення позивачу, проте позивач відмовився його підписати.

Відповідно ч. 1 ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, в межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

На підставі ч. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Представник позивача факт ознайомлення позивача з договором про спільну діяльність 05.09.2006 року не визнав, у зв'язку з чим обов'язок доказування цієї обставини покладено на відповідача. Належних та допустимих доказів, якими був би підтверджений факт отримання позивачем 05.09.2006 року договору про спільну діяльність, відповідач не надав, таким чином ці обставини відповідачем не доведені.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд не може прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_6, оскільки предметом даного спору є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення стосовно укладання договору між сторонами і дані обставини справи повинні бути підтверджені письмовими доказами, які підтверджують наявність або відсутність письмового договору між сторонами та його істотних умов.

З огляду на наведене, суд вважає, що позивач договір про спільну діяльність не отримував, згоду на його укладання не надавав, у зв'язку з чим цей договір не можна вважати укладеним і керуватися ним при вирішенні даного спору, а сам договір, як документ, за такими обставинами слід визнати неналежним доказом.

Суд приходить до висновку, що у зв'язку з недосягненням згоди між сторонами по справі щодо предмета майбутнього проекта, на виготовлення якого були переданні кошти, підстави для набуття ОСОБА_3 права розпорядження отриманими ним від позивача коштами не наступили і він повинний був утриматися від будь яких дій по розпорядженню цими коштами до належного врегулювання своїх відносин з позивачем.

Відповідно до ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, отримані відповідачем грошові кошти слід вважати безпідставно набутим майном, які ОСОБА_3 зобов'язаний повернути позивачу.

Відповідно ч. 2 ст. 533 ЦК якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Станом на 30.07.2010 року офіційний курс НБУ стосовно гривні по відношенню до долару США становить 7,88 грн. за 1 долар. Таким чином, відповідач повинен повернути позивачу: 200 000 дол. США х 7,88 =1 576 000 грн..

З огляду на наведене зазначений позивачем в змінах до позовної заяви поточний курс НБУ 7,96 грн. за 1 долар США підлягає корегуванню на курс в день ухвалення рішення з відповідним перерахунком суми, яка підлягає поверненню.

Суд відхиляє доводи представника відповідача стосовно того, що обумовлені між ним і позивачем послуги були надані останньому в повному обсязі у зв'язку з чим підстави для стягнення з нього вказаної суми відсутні з огляду на наступне.

Представник відповідача в якості обгрунтування своїх доводів посилається на те, що позивач, є одним із засновників ТОВ «Комфорт - Груп», яке в свою чергу є одним із засновником ТОВ «Інвестиційна компанія «Комфорт». 18.01.2006 року ТОВ «Інвестиційна компанія «Комфорт» та ТОВ «Аріадна - Інвест» уклали договір про будівництво торгівельного центру по АДРЕСА_1, відповідно до якого ТОВ «Інвестиційна компанія «Комфорт» прийняло на себе зобов'язання отримати на ім'я ТОВ «Аріадна - Інвест» у користування на умовах оренди земельну ділянку по АДРЕСА_1. На прохання позивача відповідач діяв в інтересах ТОВ «Аріадна - Інвест», якій за рішенням Київської міської ради вказана земельна ділянка була передана на умовах оренди.

На підтвердження своїх доводів представник відповідача надав суду копію договору про спільну діяльність від 05.09.2006 року, копії інвестиційного договору від 18.01.2006 року, копію характеристики на відповідача, копію стенограми^копії листів, копії проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 ТОВ «Аріадна - Інвест», копію стенограми пленарного засідання Київської міської ради.

Відповідно до ч. З ст. 212 ЦПК суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи надані документи у їх сукупності, суд вважає, що вони не спростують встановлені судом обставини щодо відсутності будь-яких договірних відносин між позивачем та відповідачем, виходячи з наступного.

Судом досліджені надані відповідачем письмові докази. Із змісту договору про будівництво торгівельного центру, проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Аріадна - Інвест» для будівництва, експлуатації та обслуговування торговельного центру разом з додатками до проекту, листів вбачається, що всі зазначені документи були складені юридичними та іншими особами, які діяли в своїх інтересах.

Жоден документ, наданий відповідачем, не є підписаним позивачем, або відповідачем і за своїм змістом не зачіпає їх особистих прав та інтересів.

Посилання відповідача на те, що позивач діяв в інтересах ТОВ «Аріадна - Інвест» судом не приймаються до уваги з урахуванням наступного.

Позивач являється одним із учасників ТОВ «Комфорт - Груп». Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЦК учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ЦК вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЦК у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників.

Таким чином, законом не передбачено право учасника одноособово діяти від імені товариства.Відповідно до ч. З ст. 96 ЦК учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчим документом та законом.

Відповідачем на надано належних доказів, що у відносинах з відповідачем позивач діяв від імені ТОВ «Комфорт - Груп» в інтересах ТОВ «Аріадна - Інвест».

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене суд вважає, що надані відповідачем письмові докази, які підтверджують факт набуття ТОВ «Аріадна - Інвест» прав на оренду земельних ділянок по АДРЕСА_1 являються неналежними доказами, оскільки фактично не містять інформацію щодо предмета доказування стосовно дійсних правовідносин сторін у справі.

Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача , які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК і покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу понесені судові витрати по справі: витрати по сплаті державного мита в сумі 1 700 грн. та на інформаційне-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 96, 116, 533, 626-627, 638-640, 642, 1131, 1212 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд,-

ВПРІШИВ:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3) суму в розмірі один мільйон п»ятьсот сімдесят шість ) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_3) витрати на сплату державного мита в сумі 1 700 грн., на інформаційне-технічне забезпечення в сумі 30 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення та в подальшому апеляційної скарги протягом 20-ти днів з дня подачі заяви до Апеляційного суду м .Києва через Дарницький районний суд. м. Києва.

Суддя