19.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Головуючий в 1 інстанції Ігнатенко П.Я.
Доповідач Кутурланова О.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі

Головуючого Орловської Н.В. Суддів Кутурланової О.В.

ОСОБА_1

При секретарі Дягілєвій В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29 липня 2010 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2010 року публі 'не акціонерне товариство «Ерсте Банк» (далі ПАТ «Ерсте Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що відповідно до кредитного договору № 014/5150/2/10195 від 22.02.2008 року, ПАТ «Ерсте Банк» надав ОСОБА_2 кредит у сумі 45000 доларів США за умови сплати 12 % річних за користування кредитними коштами, щомісячного погашення заборгованості по кредиту відповідно до графіку погашення та кінцевим строком погашення до 21.02.2028 року.

22.02.2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» і ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 виступив поручителем ОСОБА_2 за зобов"язаннями, що виникають з умов кредитного договору у повному обсязі цих зобов"язань.

У зв"язку із порушенням позичальником строків та порядку повернення кредитних коштів та виникненням простроченої заборгованості, відповідачам надсилалися попередження про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідачі у добровільному порядку не виконали взятих на себе зобов'язань, у зв"язку із чим позивач просив суд достро сово солідарно стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Ерсте Банк» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 47720,36 доларів США, що станом на 01.03.2010 року еквівалентно 381285,64 грн.

В ході розгляду справи позивач змінив підстави та предмет позову (а.с.99-102), посилаючись на те, що 22.02.2008 року в забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 014/5150/2/10195 від 22.02.2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» і ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки №014/5150/2/10195/1 належної відповідачам на праві власності квартири АДРЕСА_1. Оскільки позичальник порушив умови кредитного договору і станом на 01.03.2010 року за ним рахується прострочена заборгованість по кредиту у сумі 2711,27 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами у сумі 3472,29 доларів США, а всього заборгованість в загальній сумі 47720,36 доларів США, яку незважаючи на численні повідомлення ПАТ «Ерсте Банк» відповідачі не погашають, позивач, просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки.

В травні 2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Ерсте Банк» про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору № 014/5150/2/10195 від 22.02.2008 року ПАТ «Ерсте Банк» надав ОСОБА_2 кредит у сумі 45000 доларів США за умови сплати 12 % річних за користування кредитними коштами, щомісячного погашення заборгованості по кредиту відповідно до графіку погашення та кінцевим строком погашення до 21.02.2028 року. Оскільки фактично грошові кошти за кредитним договором отримані позичальником не у доларах СШЛ, а у гривневому еквіваленті у сумі 227250 грн., вважають, що кредитний договір є удаваним правочином, так як його було вчинено з метою приховання іншого правочину, який сторони вчинили в дійсності - надання кредиту у гривні. Крім того вважають, що за відсутності індивідуальної ліцензії відповідач не мав права на видачу грошових коштів за договором кредиту у валюті.

Позивачі просили суд визнати кредитний договір № 014/5150/2/10195 від 22.02.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Ерсте Банк» удаваним правочином, застосувати наслідки удаваного правочину та визнати оспорюваний договір таким, що укладений у національній валюті України у сумі 227250 грн., зобов»язати відповідача скласти новий графік платежів за кредитним договором, визнати недійсним п.1.1 кредитного договору.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29 липня 2010 року позов ПАТ «Ерсте Банк» задоволено частково, звернено стягнення на належну ОСОБА_2

частину трикімнатної квартири, що розташована у АДРЕСА_2 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ції ою, що буде встановлена на підставі оцінки суб»єкта оціночної діяльності та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги ПАТ «Ерсте Банк» по кредитному договору № 014/5150/2/10195 від 22.02.2008 року у сумі < 47720,36 доларів США.

В задоволенні позову ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено як передчасно заявленому.

В задоволенні позовних вимог по зустрічному позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Ерсте Банк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Ерсте Банк» просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального права, висновки суду не ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не дотримано вимог ЗУ «Про іпотеку» та умов договору іпотеки і не вручено відповідачу письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором.

Однак колегія судців не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на нормах матеріального права, що регулює спірні правовідносини та досліджених судом доказах.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 014/5150/2/10195 від 22.02.2008 року, ПАТ «Ерсте Банк» надав ОСОБА_2 кредит у сумі 45000 доларів США за умови сплати 12 % річних за користування кредитними коштами, щомісячного погашення заборгованості по кредиту відповідно до графіку погашення та кінцевим строком погашення до 21.02.2028 року.

22.02.2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» і ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 виступив поручителем ОСОБА_2 за зобов"язаннями, що виникають з умов кредитного договору у повному обсязі цих зобов"язань.

В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 014/5150/2/10195 від 22.02.2008 року між ПАТ «Ерсте Банк» і ОСОБА_3, ОСОБА_2 22.02.2008 року укладено договір іпотеки №014/5150/2/10195/1 належної відповідачам на праві власності квартири АДРЕСА_1.

З висновку про вартість об»екта незалежної оцінки вбачається, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 315391 грн.

Позичальник порушив умови кредитного договору і станом на 01.03.2010 року за ним рахувалася прострочена заборгованість по кредиту у сумі 2711,27 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами у сумі 3472,29 доларів США, у зв»язку із чим відповідачам надсилалися попередження про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідачі у добровільному порядку не виконали взятих на себе зобов"язань.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ч.І ст.35 ЗУ «Про іпотеку» та п.5.1 договору іпотеки від 22.02.2008 року, 10.02.2010 року за вих.№29.0.0/226 від 09.02.2010 року ПАТ «Ерсте Банк» надіслав ОСОБА_3 на адресу, що зазначена у договорах поруки та іпотеки, а також у паспорті громадянина України повідомлення-вимогу про усунення порушеного зобов»язання (а.с 146-147,150,152,155-157).

Враховуючи, що позивачем належним чином виконані вимоги ч.І ст.35 ЗУ «Про іпотеку» та п.5.1 договору іпотеки від 22.02.2008 року щодо повідомлення іпотекодавця та боржника про усунення порушення, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог.

За наведених обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст.309 І ПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у зазначеній частині.

В іншій частині рішення суду не переглядалося відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, як таке, що не оскаржувалося.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» підлягають стягненю у рівних частках судові витрати в загальній сумі 1948,50 грн. (а.с.2,3,124,124-а).

Керуючись ст.ст.303,307,309,314 ЦПК України, колегія судців,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 29 липня 2010 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

Звернути стягнення на т залежну ОСОБА_3 /4 частину трикімнатної квартири, що розташована у АДРЕСА_2 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною продажу квартири у цілому в сумі 315391 грн. та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги ПАТ «Ерсте Банк» по кредитному договору № 014/5150/2/10195 від 22.02.2008 року у сумі 47720,36 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Ерсте Банк» у рівних частках судові витрати в загальній сумі 1948,50 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.