Справа № 2-746/2010
провадження № б/н
РІШЕННЯ

іменем України

"30" грудня 2010 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Гудими І.В.

при секретарі Жиляк Н.Я.

з участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач 15 червня 2004 року позичив у неї 2500 доларів США, проте не повернув їх у строк, що був обумовлений розпискою, а саме до 1 січня 2005 року. При цьому відповідач продовжував постійно запевняти, що неодмінно поверне борг. В серпні 2010 року відповідач повідомив, що боргу не поверне, оскільки у нього відсутні кошти. В результаті чого, станом на даний час, виникла заборгованість еквівалентна сумі 19825 гривень, яку слід стягнути з відповідача. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача 3517 гривень 98 копійок відсотків за прострочену заборгованість та судові витрати по справі.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги і просила суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що позивачка в 2004 році дала йому в борг кошти, що еквівалентні 2000 доларів США. В звязку з чим ним і було дано розписку. Однак у розписці було вказано суму боргу в 2500 умовних одиницях. Дана сума включала також і проценти за користування грошима. Вказані кошти він повернув позивачці в серпні вересні 2004 року. Крім того він, в рахунок повернення боргу, передав позивачці через свідка ОСОБА_4 осінню 2005 року ще 10000 гривень. Разом з тим, на настійні вимоги позивачки та її родичів про повернення грошей, він в серпні 2010 року передав для позивачки ще 500 доларів США.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Так, в ході судового засідання встановлено, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 кошти в сумі 2500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 18.11.20010 року становить 19825 гривень, які зобовязувався повернути до 1 січня 2005 року, що знаходить своє підтвердження розпискою від 15 червня 2004 року, яку дав ОСОБА_2 (а.с. 20), довідкою Тернопільського відділення ПАТ «Банк «Таврика» № 26-479 від 18.11.2010 року (а.с.5), показами свідка ОСОБА_5. Факт отримання від позивачки коштів та надання ним в звязку з цим розписки не заперечив і відповідач ОСОБА_2.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до показів позивачки ОСОБА_1, станом на час розгляду справи в суді відповідач не повернув позичених коштів.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2500 доларів США, що становить на даний час, згідно офіційного курсу Національного банку України, 19825 гривень.

При цьому суд вважає, що позивачкою не пропущено строк позовної давності звернення до суду за захистом порушеного права, оскільки позивачка взнала про те, що відповідач ОСОБА_2 не буде їй повертати борг лише в серпні 2010 року, оскільки до цього часу відповідач постійно запевняв її, що поверне борг. Це ж ствердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_5. При цьому сам відповідач ОСОБА_2 не заперечив того, що позивачка в період з 2004 року по серпень 2010 року постійно зверталася до нього з вимогами про повернення коштів.

Поряд з цим, суд не приймає до уваги показів свідка ОСОБА_4 стосовно підтвердження обставин повернення ОСОБА_2 позивачці боргу в сумі 10000 гривень осінню 2005 року, оскільки вказані покази свідка носять неконкретний характер.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів на встановлений договором або законом.

Виходячи з вищевказаного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивачки 3517 гривень 98 копійок відсотків за прострочення заборгованості.

Крім того суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 в користь позивачки ОСОБА_1 233 гривні 42 копійки слаченого судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом. При цьому суд бере до уваги квитанцію №42 від 25.11.2010 року і №2428 від 18.11.2010 року про сплату ОСОБА_1 судового збору (а.с.2,3), квитанцію №162 від 18.11.2010 року про сплату ОСОБА_1 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом (а.с.4).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218, 292 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2500 (дві тисячі пятсот) доларів США боргу, що становить згідно офіційного курсу Національного банку України 19825 (девятнадцять тисяч вісімсот двадцять пять) гривень, 3517 (три тисячі пятсот сімнадцять) гривень 98 копійок відсотків за прострочену заборгованість , 233 (двісті тридцять три) гривні 42 копійки сплаченого судового збору та 120 гривень сплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом.

Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вказане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ І.В. Гудима