Справа №22-ц-52 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: Гагіна М.В., Ведмедь Н.І.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: управління архітектури та містобудування Конотопської міської ради, Конотопська міська рада, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про усунення перешкод у користуванні земельною присадибною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою, знесення самовільно побудованих будівель: душу, вбиральні, літньої кухні, лазні і погреба

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Конотопської міської ради, третя особа: управління архітектури та містобудування Конотопської міської ради, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання право власності на надвірні будівлі, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що у м.Конотоп по вул..Кочемазова, розташований двоквартирний будинок №61, який на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 19 листопада 1984 року Конотопським міськкомунгосп, належить на праві спільної часткової власності по ? частині її брату ОСОБА_3 та їй.

Вищезазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 1361 кв.м.

Уточнивши вимоги просила встановити окремий порядок користування двором, виділивши їй у користування ? частину подвіря, ? частину городу зі сторони домоволодіння №63 по вул.. Кочемазова і зобовязати ОСОБА_3 знести побудовані душ, вбиральню, літню кухню, лазню, погріб та стягнути понесені нею судові витрати.

В зустрічному позові ОСОБА_3 просить визнати за ним право власності на незареєстровані будівлі: літню кухню, лазню, погріб, гараж, сарай, вбиральню, посилаючись на те, що зазначені господарські будівлі побудовані зі згоди сестри і без порушень будівельних, санітарних і пожежних норм. Також просив врахувати, що лазню він переніс в інше місце.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою №61 по вул.Кочемазова м.Конотоп, виділено ОСОБА_2 у користування і розпорядження земельну ділянку з боку буд.63 по вул.Кочемазова м.Конотоп загальною площею 650,4 кв.м., в тому числі під городом 336,2 кв.м., під забудовою 172,7 кв.м., ? частину двору 141,5 кв.м.

У іншій частині позову відмовлено.

Виділено ОСОБА_3М.у користування і розпорядження земельну ділянку з боку буд.59 по вул.Кочемазова м.Конотоп загальною площею 710,6 кв.м., у тому числі під городом 385,8 кв.м., під забудовою 183,3 кв.м., ? частину площі двору 141,5 кв.м., двір загальною площею 283 кв.м. залишено у загальному користуванні.

Зустрічні позовні вимоги задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на надвірні будівлі: літню кухню «Н» вартістю 2708 грн., лазню «З» -2547 грн., погріб «Пг» - 1346 грн., гараж «Л» - 1935 грн., сарай «М» - 1555 грн., вбиральню «П» - 358 грн., які розташовані по вул.Кочемазова, 61 м.Конотоп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 ? частину витрат, повязаних з проведенням судово-технічної експертизи у розмірі 400 грн., 8 грн. 50 коп. по сплаті судового збору, 3 грн. 75 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи і 500 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2000 грн. витрат на правову допомогу, 51 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 53 грн. 49 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його позову, а її позов задовольнити.

При цьому зазначає, що побудовані ОСОБА_3 будівлі порушують її права та інтереси.

Вказує, що відсутні належні докази про те, що ОСОБА_3 побудував літню кухню у 1980 роках.

Вважає, що судом безпідставно їй відмовлено у призначенні експертизи, оскільки експертиза необхідна для визначення порядку користування земельною ділянкою і можливості роздільного користування двором без урахування самовільно збудованих споруд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7, які підтримали доводи апеляційної скарги, ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_8, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, а також представника Конотопської міської ради ОСОБА_9, який у вирішенні цих питань покладається на суд, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить по ? частині будинку №61 по вул.Кочемазова у м.Конотоп на праві спільної часткової власності.

Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 1361 кв.м.

Сторонами визнається, що порядок користування земельною ділянкою склався таким чином, що двір знаходиться у загальному користуванні, а огород розділений.

Висновком додаткової судово-технічної експертизи запропоновано встановити порядок користування земельною ділянкою №61, відповідно до якого ОСОБА_2 виділити частину городу, площею 336,2 кв.м. з боку будинку №63 по вул. Кочемазова у м.Конотоп, а ОСОБА_3 площею 385,8 кв.м. з боку будинку №59 по вул..Кочемазова м.Конотоп.

За таким варіантом ОСОБА_3 виділяється земельна ділянка площею 710,6 кв.м., а ОСОБА_2 650,4 кв.м.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Конотопської міської ради №244 від 02 квітня 1980 року сторонам дозволено будівництво 2-квартирного жилого будинку зі всіма надвірними будівлями по вул.Кочемазова,61 у м.Конотоп, який 17 травня 1984 року був прийнятий в експлуатацію.

На подвірї №61 по вул.Кочемазова №61 у м.Конотоп ОСОБА_3 було самочинно побудовано літню кухню «Н» вартістю 2708, лазню «З» - 2547 грн., погріб «Пг» - 1346 грн., гараж «Л» - 1935 грн., сарай «М» - 1555 грн., вбиральню «П» - 358 грн., а всього на суму 10449 грн.

Управління містобудування та архітектури Конотопської міської ради, державний пожежний нагляд, Конотопська райсанепідемстанція щодо визнання за ОСОБА_3 права власності на самовільно зведені господарські будівлі не заперечують, оскільки вони збудовані без порушень будівельних, пожежних і санітарних норм.

Місцевий суд, задовольняючи частково позов ОСОБА_2, виходив з того, що користування земельною ділянкою повинно здійснюватися відповідно до порядку визначеному додатковою судово-технічною експертизою, оскільки він узгоджується з наявними у справі доказами та є наближеним до уже встановленого сторонами такого порядку.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд виходив з того, що заявнику земельна ділянка під уже самовільно збудоване нерухоме майно виділена у встановленому порядку.

Проте, повністю погодитись з таким висновком суду неможливо, оскільки суд дійшов цих висновків неповно зясувавши всі обставини справи, без належної оцінки всіх зібраних по справі доказів, що призвело до помилкового висновку та застосування норм матеріального права.

Забудова земельних ділянок, що надаються громадянам для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою в порядку передбаченому ст.ст.125, 126 ЗК України, а також отримання дозволу на виконання будівельних робіт (ч.1 ст.22 ЗУ «Про основи містобудування»).

Сторонами у справі визнається та підтверджується матеріалами справи, що будинок №61 по вул..Кочемазова у м.Конотоп належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності (а.с.8, 184 т.1).

Сторонами також визнається, що зведення господарських будівель і споруд ними здійснювалося без відповідних дозволів та після набуття права власності на будинок.

Згідно положень ст.ст.186, 381 ЦК України, розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди, як то: сараї, гаражі, літні кухні тощо, є приналежністю головної речі, тобто будинку, і складовою права власності на нього.

Тому, положення частин 3, 5 статті 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником будинку окремого права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди, що були зведені після набуття громадянином права власності на будинок.

Вирішення питання про прийняття в експлуатацію таких обєктів нерухомості повинно здійснюватись органами місцевого самоврядування чи їх виконавчими органами у спосіб визначений їх компетенцією, а не в судовому порядку.

На зазначені вимоги закону місцевий суд уваги не звернув та безпідставно визнав за ОСОБА_3 право власності на господарсько-побутові споруди, що у відповідності до положень пунктів 3, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й відмови ОСОБА_3 у задоволенні його позову.

Не ґрунтується на положеннях Земельного кодексу України і рішення суду у частині встановлення порядку користування земельною ділянкою №61 по вул.Кочемазова у м.Конотоп.

Матеріали справи не містять і сторонами, у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надано суду доказів набуття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності чи користування спірною земельною ділянкою, площею 0, 1361 га по вул.Кочемазова у м.Конотоп, у порядку визначеному ст.ст.125, 126 ЗК України.

Крім того, відповідно до листа №01-19/331 від 01 березня 2010 року Конотопської міської ради, межі зазначеної спірної земельної ділянки не встановлювались, що у відповідності до положень ч.3 ст.158 ЗК України, унеможливлює вирішення саме судом земельного спору між співвласниками будинку без попереднього звернення до органів місцевого самоврядування.

Зазначені обставини, у відповідності до положень п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування оскаржуваного рішення у частині вирішення спору щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою.

З огляду на зазначене вище та керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03 листопада 2009 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: