Теофіпольський районний суд Хмельницької області
Справа №2-2395/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2010 року Тесфіпольський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ДРУЧКОВОЇ С.П.

секретаря ДОНДЕЛЬ Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теофіполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» до відкритого акціонерного товариства «Ощадний банк України», ОСОБА_1, третя особа відділ державної виконавчої служби Теофіпольського

районного управління юстиції про звільнення майна з під арешту

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із позовом в якому просить звільнити з під арешту рухоме заставне майно, на яке накладено арешт 8 вересня 2009 року державним виконавцем відділу ДВС Теофіпольського районного управління юстиції.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідно до кредитного договору №253544 від 2 жовтня 2008 року ОСОБА_1, отримала кредит в сумі 31 000 гривень, для придбання товару, В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором було укладено договір застави майна № 253544/01 від 2 жовтня 2008 року. За умовами договору застави ОСОБА_1, передала в заставу майно зазначене в додатку №1 до договору застави. 8 вересня 2009 року державним виконавцем Теофіпольського РУЮ на виконання судового наказу Теофіпольського районного суду №2-н-42/09 від 17 квітня 2009 року, виданого за заявою ВАТ «Ощадбанк України», накладено арешт на частику майна, що перебуває в заставі згідно договору застави № 253544/01 від 2 жовтня 2008 року, а саме: м'яку частину, колір коричневий, 2007 р.в., вітальню, колір тілесний з коричневим, покриття лаком. 2008 р.в., телевізор LG, с/н 710 UGОО120, 2007 р.в. Враховуючи, що державним виконавцем накладено арешт на заставне майно, просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги визнав та пояснив, що 8 вересня 2009 року на виконання судового наказу накладено арешт на рухоме майно, що належить ОСОБА_1, враховуючи, що майно перебувало вже в заставі позивача, не заперечував проти звільнення його з під арешту.

Відповідач ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена вчасно про що свідчать поштові повідомлення у справі, заперечень, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не поступало. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності відповідача.

Представник третьої особи вимоги позову визнала, погодилась на задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи суд прийшов до висновку про те що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 2 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1, укладено кредитний договір № 253544 від 2 жовтня 2008 року, між сторонами кредитного договору укладено договір застави за яким, в забезпечення виконання умов кредитного договору № 263544 ОСОБА_1, передала в заставу майно в тому числі: м'яку частину, колір коричневий, 2007 р.в., вітальню, колір тілесний з коричневим, покриття лаком, 2008 р.в., телевізор LG, с/н 710 UGОО120, 2007 р.в. Вказані обставини підтверджуються кредитним договором № 253544 від 2 жовтня 2008 року, договором застави № 253544 від 2 жовтня 2008 року.

Згідно судового наказу Теофіпольського районного суду №2-н-42/09 від 17 квітня 2009 року, 8 вересня 2009 державним виконавцем Теофіпольського РУЮ накладено арешт на все рухоме майно, що належить ОСОБА_1, в тому числі і майно, що перебуває в заставі.

Згідно ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення

на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за

виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. Для

задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на

заставлене майно боржника може бути звернено у разі: -виникнення права застави після

винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета

застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

На підставі викладеного, враховуючи, що державним виконавцем було накладено арешт на майно, що перебувало в заставі, суд рахує, що позов підлягає задоволенню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 572 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 179, 213 - 215 ЦШС України, районний суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват банк» до відкритого акціонерного товариства «Ощадний банк України», ОСОБА_1, третя особа відділ державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції про звільнення майна з під арешту задовольнити.

Звільнити з під арешту накладеного 8 вересня 2009 року державним виконавцем Теофіпольського районного управління юстиції, рухоме заставне майно, що належить ОСОБА_1, а саме: м'яку частину, колір коричневий, 2007 р.в., вітальню, колір тілесний з коричневим, покриття лаком, 2008 р.в., телевізор LG, с/н 710 UGОО120, 2007 р.в

Апеляційна скарга на рішення може бути подана на протязі десяти днів з дня його проголошення через Теофіпольський районний суд до апеляційного суду Хмельницької області.

Головуючий: