Справа № 2-273/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2010 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Пахут С. О. ,

при секретарі Шевчук О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи Служби у справах дітей Сокальської РДА про надання дитині дозволу на виїзд за кордон без згоди батька,

в с т а н о в и в:

Позивачка просить суд надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 дозвіл на виїзд за межі України без згоди та супроводу її батька - відповідача ОСОБА_2

Свої вимоги мотивує тим, що під час перебування з відповідачем у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4, 04.08.2002р.н., яка проживає з нею.

Дочка часто хворіє на гострі респіраторні захворювання, бронхіт, а тому виникла необхідність її оздоровлення і лікування за кордоном.

Відповідачу перешкод у вихованні і спілкуванні з дочкою ніхто не чинить, проте, всупереч інтересам дитини, він не надає дозволу на виїзд її за кордон.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Додатково пояснила, що з огляду на хорошу фінансову забезпеченість має можливість повезти дочку за кордон з метою оздоровлення, лікування та відпочинку, оскільки у республіці ОСОБА_5 є курорти в соляних шахтах, які дуже корисні для бронхолегеневої системи. Вивозити дитину за межі України на постійне місце проживання не має наміру.

Для реалізації даної мети вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без його супроводу.

Відповідач, без жодних на те підстав, ігнорував такі звернення, що слугувало підставою для звернення в суд.

Після подачі позову, відповідач одразу ж привіз заяву про дачу дозволу на виїзд дитини за кордон на 6 місяців з 15.09.2009р. по 15.03.2010р. Такий дозвіл її не влаштовує з огляду на навчальний процес дочки.

Крім того, після проведення попереднього розгляду по даній справі, відповідач звернувся до служби у справах дітей із заявою про встановлення годин побачень з дитиною, посилаючись на те, що вона чинить йому в цьому перешкоди, однак життям дочки ніколи не цікавився, хоча ні вона, ні члени її родини ніколи не перешкоджали йому у здійсненні таких прав.

Відповідач часто виїжджає на заробітки до Росії та Фінляндії і буває відсутній на території України тривалі періоди часу, інколи до півроку. В ці періоди вона не має з ним звязку, тим більше отримати дозвіл на вивезення дитини.

Відповідач позову не визнав. Пояснив, що надав нотаріально-завірений дозвіл на вивезення дочки за кордон терміном на шість місяців. На довший час відпускати дитину не бажає, оскільки позивачка має намір забрати дочку за кордон на постійне місце проживання.

Крім того, відповідачка перешкоджає у спілкуванні і відвідуванні дочки, тому він подав заяву в комісію з питань захисту прав дитини, результатом чого стало розпорядження про визначення способу його участі у вихованні неповнолітньої дочки.

Представник третьої особи, ОСОБА_6 покликається на розсуд суду. Просить постановити рішення, яке б повністю захистило передбачені законом права дитини, і в той же час не порушувало б право батька на участь в спілкуванні та вихованні дитини.

Вислухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд позов задовольняє частково з наступних підстав.

Зі свідоцтва про народження №268326 від 14.10.2002р. вбачається, що ОСОБА_3 народилася 04.08.2002р. і її батьками є відповідач ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1

Згідно довідки №900 від 02.09.2009р., неповнолітня ОСОБА_3 проживає зі своєю матірю позивачкою ОСОБА_1 в с.Пристань Сокальського району.

З довідки від 02.09.2009р. вбачається, що ОСОБА_3 часто хворіє гострими респіраторними захворюваннями та бронхітом.

Як вбачається з прайс-листа, в ОСОБА_5 є підземний реабілітаційно-лікувальний центр «Озеро Вессель», де лікують, поміж іншого, присутні в неповнолітньої ОСОБА_3 захворювання, що підтверджує наміри позивачки з цього приводу.

Як вбачається з штампу у позовній заяві, позивачка звернулася в суд 11.09.2009р., а заяву про надання дозволу на вивезення дитини за кордон відповідач надав лише 14.09.2009р.

Крім того, попередній розгляд по справі проведено 19.10.2009р., а із заяви до служби у справах дітей вбачається, що вона подана відповідачем 22.10.2009р.

Дані факти повністю підтверджують позицію позивачки з цього приводу.

Що стосується твердження відповідача про намір позивачки вивезти неповнолітню дочку за кордон на постійне місце проживання, то суд, в цьому випадку, також не надає йому віри, оскільки погоджується з позицією ОСОБА_1 про можливість скористатись дозволом батька, даним 14 вересня 2009 року.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача на рішення комісії з прав дитини від 26.10.2009 року та матеріали, зібрані службою у справах дітей, оскільки такі зібрані однобоко та поспіхом в день подачі заяви і необєктивність яких доведена в суді поясненнями сторін та показами свідка ОСОБА_7 класного керівника дитини, яка лише один раз в житті бачила відповідача ОСОБА_1.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.10, 60, 212, 215 ЦПК України, п.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Надати дозвіл малолітній ОСОБА_3, 04.08.2002р.н., уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2 на виїзд за кордон з матірю ОСОБА_1, без згоди та супроводу її батька ОСОБА_2 до виповнення дитині 14-річного віку, тобто до 14.08.2016 року включно.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд з поданням в десятиденний строк заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням в двадцятиденний строк після подачі цієї заяви апеляційної скарги.

Головуючий: С. О. Пахут