ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-217/10
провадження № б/н 74
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2010 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Кириченко Н.О.

при секретарях - Лагнюк О.М., Осколок A.B.. Приймак Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Український Професійний Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів, який в подальшому неодноразово уточнював, про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між ВАТ «Український Професійний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Український Професійний Банк» та відповідачем ОСОБА_4 04.07.2007 р. було укладено кредитний договір № 461 (далі - договір), згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді мультивалютної кредитної лінії, що поновлюється з лімітом заборгованості 4212000 грн. 00 коп. з щомісячним зменшенням ліміту заборгованості, починаючи з серпня 2008 року на суму еквівалентну 24143 грн. 71 коп. на споживчі цілі та оплату страхових платежів терміном до 10 червня 2022 року, а відповідач зобов'язався погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі 19 % річних за користування кредитними ресурсами, що надані у гривнях, 14.5 % річних за користування кредитними ресурсами, що надані у доларах США або у євро, у строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач звої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит, однак, відповідач в порушення умов договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого, станом на 20.08.2009 року за ним рахується заборгованість в сумі 4738661 грн. 28 коп.

Крім цього, в забезпечення виконання позичальником зобов'язань, що взяті на себе останнім згідно умов кредитного договору, між ВАТ «Український Професійний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Український Професійний Банк» та відповідачем ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме, земельну ділянку загальною площею 0,0785 га з розташованим на ній об'єктом незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1. що належить позичальнику на праві приватної власності.

Крім того. 04.07.2007 р., в забезпечення виконання позичальником зобов'язань, що взяті на себе останнім згідно умов кредитного договору, між ВАТ «Український Професійний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Український Професійний Банк» та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 461-1, згідно якого остання поручилась перед позивачем за виконання ОСОБА_4 зобов'язань взятих на себе згідно умов кредитного договору.

Враховуючи порушення зобов'язань, встановлених договором щодо сплати процентів та щомісячних платежів за кредитом, у відповідача виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, незалежно від настання строку виконання зобов'язання, однак у добровільному порядку відповідачем кредит повернуто не було, тому позивач звернувся з даним позовом до суду.

Також, при уточненні позовних вимог, представник позивача просив визнати за ПАТ «Український Професійний Банк» право власності на земельну ділянку, що є предметом іпотеки.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

1)
року між ВАТ «Український Професійний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Український Професійний Банк» та відповідачем ОСОБА_4 04.07.2007 р. було укладено кредитний договір № 461 (далі - договір), згідно якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді мультивалютно!' кредитної лінії, що поновлюється з лімітом заборгованості 4212000 грн. 00 коп. з щомісячним зменшенням ліміту заборгованості, починаючи з серпня 2008 року на суму еквівалентну 24143 грн. 71 коп. на споживчі цілі та оплату страхових платежів терміном до 10 червня 2022 року, а відповідач зобов'язався погасити кредит, сплатити за його користування проценти в сумі 19 % річних за користування кредитними ресурсами, що надані у гривнях, 14.5 % річних за користування кредитними ресурсами, що надані у доларах США або у євро. у строки та на умовах, що передбачені договором з додатком № 1 до договору, яким було встановлено графік погашення заборгованості /а.с. 6-9/.

2) року між тими самим сторонами було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, позичальник передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме, земельну ділянку загальною площею 0,0785 га з розташованим на ній об'єктом незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. кадастровий номер НОМЕР_1, що належить позичальнику на праві приватної власності /а.с. 11-12/.

09.08.2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 461-1, згідно якого остання поручилась перед позивачем за виконання ОСОБА_4 зобов'язань взятих на себе згідно умов кредитного договору/а.с. 13/.

Згідно заяв про надання траншів, відповідач ОСОБА_4 отримав 3980000 грн.

00 коп. /а.с. 21-30/.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, у відповідача наявна заборгованість за договором в сумі 4738661 грн. 28 коп.. з яких: 3728828 грн. 79 коп. - заборгованість по строковому кредиту, 262771 грн. 21 коп. - заборгованість по простроченому кредиту, 39478 грн. 57 коп. - заборгованість по строкових процентах, 694487 грн. 52 коп. - заборгованість по простроченим процентам, 123095 грн. 19 коп. - заборгованість по пені /а.с. 123-125/, оскільки відповідач порушував умови договору та своєчасно не сплачував проценти за користування кредитними коштами та не повертав чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку.

1)
року позивачем на адресу відповідача ОСОБА_4 було направлено претензію /а.с. 14/, яку відповідачем було проігноровано та заборгованість погашено не було.

Відповідно до п. 4.6. договору, позичальник зобов'язується забезпечити щомісячне погашення процентів по кредиту, починаючи з серпня 2007 року, та щомісячне погашення кредиту, починаючи з серпня 2008 року, в сумі 24143 грн. 71 коп.

Відповідно до п. 4.5. договору, за несвоєчасне погашення кредиту позичальник сплачує банку подвійну процентну ставку від встановленої в п. 1.5. кредитного договору.

Відповідно до п. 5.1. договору, у разі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором, позивач має право достроково стягнути наданий кредит, проценти по ньому, комісії та інші витрати, пов'язані з виконанням цього договору, в тому числі і шляхом звернення стягнення на забезпечення.

Відповідно до п.п. 2.1. та 2.2. договору поруки, у разі повного або часткового невиконання позичальником зобов'язань по кредитному договору, в передбачені строки, банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок поручителя.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.

Згідно ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення забов'язання боржником.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідо ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості солідарно з боржника та поручителя є законними, обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем ОСОБА_4 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконані, заборгованість у повному обсязі не погашена, поручителем ОСОБА_5 зобов'язання за договором поруки не виконані, від їх виконання у добровільному порядку остання ухиляється, тому суд вважає позовні вимоги в цій частині законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Однак, в частині визнання права власності на земельну ділянку, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно умов договору іпотеки єдиним можливим шляхом задоволення вимог кредитора за рахунок предмета іпотеки є звернення стягнення на предмет іпотеки та подальша його реалізація на підставі рішення суду. Позивач не просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, що не передбачено договором іпотеки, а тому, відповідно до вимог Законодавства україни, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того з відповідачів на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 208, 209, 212-218 ІДГТК України та ст.ст. 526, 530, 543, 546, 553, 610-611, ч. 1 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Український Професійний Банк» в рахунок заборгованості за договором кредиту - 4 738 661 грн. 28 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Український Професійний Банк» в рахунок відшкодування судових витрат - 2700 грн. 00 коп.

А всього стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Український Професійний Банк» - 4741361 грн.28 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту/проголошення рішення.

Головуючий: