Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа М> 22-5636 -2010 р. Головуючий у 1-й інстанції - Бутельська Г.В..
Категорія -57 Доповідач - Кіселик С.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської

області в складі : " Головуючого судді - Кіселика С.А.,

Суддів - Франко В.А., Суржика М.М., при секретарі - Липі А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді на постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 04 червня 2009 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання здійснити перерахунок пенсій, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді в якому просив відновити пропущений строк для звернення до суду і задовольнити адміністративний позов, визнати бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в місті Кіровограді щодо нарахування та виплати щомісячної надбавки до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком - протиправною та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді здійснити нарахування та виплату до пенсії в розмір 30 % мінімальної пенсії за віком з 9 липня 2007 року.

Постановою Ленінського районного суду Кіровоградської області від 04 липня 2009 року позов задоволено.

Суд зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в м Кіровограді з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року здійснити перерахунок і виплатити ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком відповідно до статті : Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені вимог позивача, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно п.З ч.І ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення, з підстав передбачених ст. 309 ЦПК України.

1

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою, на якого поширюється дія абзацу 1 ст.1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ від 18.11.2004 року та має статус «Дитини війни», що підтверджується відміткою в пенсійному посвідченні.

З врахуванням встановлених обставин справи та з посиланням на ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» № 2195-ІУ від 18.11.2004 року, рішень Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп та від 22.05.2008 року №10-рп, суд першої інстанції дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позову, а апеляційну скаргу вважає необгрунтованою виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що механізм реалізації положень ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» відсутній, кошти Пенсійного фонду не може бути використано на виплати, передбачені ст.6 Закону, не визначено механізм розрахунку підвищення не спростовують висновку суду першої інстанції щодо порушення прав позивача, як дитини війни. Право на отримання державної соціальної допомоги позивач має, а визначення джерел, з яких будуть здійснюватися такі виплати віднесено до компетенції органів законодавчої та виконавчої влади. Відсутність такого визначення не є перешкодою для захисту порушеного права позивача. Інші доводи апеляційної скарги не свідчить про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, не стосується суті спору і вирішення цих питань не входить у компетенцію суду.

Разом із тим, зазначивши в постанові про зобов'язання відповідача здійснювати щомісячне нарахування та виплату підвищення до пенсії соціальної допомоги позивачу з 22 травня 2008 року без зазначення кінцевої дати, суд першої інстанції порушив вимоги ст.1 ЦПК України, оскільки захист прав позивача у даному спорі на майбутнє неможливий, а обмежений датою ухвалення постанови.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції підлягає частковій зміні.

Керуючись ст. 303, п.З ч.І ст. 307,п 4 ч.І ст. 306, ст.ст. 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Кіровограді, задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду міста Кіровограда від 04 червня 2009 року, змінити.

У резолютивній частині постанови словосполучення «з 22 травня 2008 року» замінити словосполученням «з 22 травня 2008 року по 04 червня 2009 року».

В решті постанову залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: