Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Шишка А.І.,

суддів: Фединяка В.Д., Павлишиної А.Т.,

секретаря Вінтоняк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Дем»янко ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Тисменицького районного суду від 12 травня 2010 року, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Тисменицького районного суду від 12 травня 2010 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову до Дем»янко Т.Р. про визнання договору дарування недійсним.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, а позов задовольнити. Апелянт зазначає, що суд не врахував того, що позивач мав намір подарувати будинок внучці, але за умови, що залишатиметься власником подарованого майна до його смерті. При цьому нотаріус не роз»яснила йому про те, що укласти договір на таких умовах неможливо і про це вона визнала в суді при допиті її як свідка. Суд також не рахував, що позивач є неграмотним, незадовго до укладення цього договору переніс операцію по зору. Отже, позивач помилився щодо природи такого договору, прав та обов»язків сторін, що виникають на його підставі.

Вислухавши доповідача, апелянта та його представника, заперечення представника відповідачки, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції 31 липня 2008 року позивач подарував відповідачці будинковолодіння №4 по вул.Буковинська в с. Липівка Тисменицького району. На підставі

_______________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-2828/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Хоминець М.М.

Категорія 21 Суддя-доповідач ОСОБА_3

укладеного договору відповідачка зареєструвала в Івано-Франківському ОБТІ своє право власності на це будинковолодіння.

Посилання апелянта на те, що він мав намір укласти договір дарування під умовою, тобто з правом проживання у спірному будинку до своєї смерті, в судовому засіданні підтвердження не знайшли.

З матеріалів справи вбачається, що позивач раніше на ім»я своєї онуки, тобто відповідачки, склав заповіт. Він визнає, що ніякої допомоги від неї він не просив, оскільки вона постійно проживає у м. Київ.

Допитана судом у якості свідка приватний нотаріус ОСОБА_4 суду пояснила, що позивач у заяві написав своє прізвище та ініціали і те, що він вдівець. Отже, в неї не було сумнівів про те, що він не грамотний. Сторонам було надано по примірнику договору для ознайомлення, а позивачу роз»яснено про те, що після укладення договору він перестане бути власником подарованого будинку, з чим він погодився.

Отже, на думку колегії суддів у суду першої інстанції не було підстав для визнання даного договору дарування недійсним.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з»ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Тисменицького районного суду від 12 травня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.І.Шишко

Судді: В.Д.ОСОБА_5Павлишина