Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-3425/2010 Головуючий у І інст.- Литвиненко І.В.
Категорія-цивільна Доповідач - Шевченко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого- судді Бойко О.В.

суддів: Шевченка В.М., Лазоренка М.І.

при секретарі Пільгуй Н.В.

з участю Представника ВАТ „Чернігівський завод

радіоприладів" ОСОБА_1, ОСОБА_2, його

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства „Чернігівський завод радіоприладів" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства „Чернігівський завод радіоприладів" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ВАТ „Чернігівський завод радіоприладів" просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2010 року, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову позивача.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не повно з"ясував всі обставин справи, що стало результатом прийняття незаконного та невірного по суті рішення. Суд не взяв до уваги той факт, що після періоду непрацездатності позивача, у відповідача з'явились підстави для звільнення ОСОБА_2 з роботи на підставі п.5 ст.40 КЗпП України, так як він фактично до виконання своїх трудових обов'язків на підприємстві не приступав аж до самого звільнення. Даний факт підтверджується Табелями обліку робочого часу. Але, дані табелі судом не досліджувались і не були приєднані до справи. Не враховано судом і той факт, що звільнення позивача за вказаною підставою є правом власника підприємства. Отже, відповідач скористався таким правом, оскільки позивач ухилявся від належного виконання своїх трудових обов'язків. Дані обставини підтвердились листом від 01.04.2010 року Чернігівської міської виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності, яка провела перевірку правомірності та обгрунтованості видачі позивачу листків непрацездатності та встановила, що частина листків була видана з порушенням вимог закону.

Оскаржуваним рішенням визнано незаконним наказ ВАТ „Чернігівський завод радіоприладів" № 139-к від 01.04.2010 року про звільнення ОСОБА_2. Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника з виробництва каркасно-збирального цеху № 111 ВАТ „Чезара". Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 2652 грн. 39 коп. та моральну шкоду в розмірі 250 грн.. Стягнуто з відповідача судові витрати.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 працював на посаді заступника начальника цеху з виробництва ВАТ Чезара". 01.04.2010 року він був звільнений з роботи на підставі п.5 ст.40 КЗпП України на підставі наказу № 139/к від 01.04.2010 " року у зв"язку з неявкою на роботу більш ніж чотири місяці підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, а саме в період з 18.12.2008 року по 30.04.2009 року.

Виходячи зі змісту ст.74 КЗпП України право на відпустку мають усі працівники, тобто всі особи, які виконують роботу на основі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності.

Судом встановлено, що позивачу наказами про надання відпусток, від 22.04.2009року, та від 21.07.2009 року надавалися відпустки (ас. 106-108), а саме, додаткова відпустка передбачена Законом „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та щорічна основна відпустка.

З огляду на наведене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те що ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах із -ВАТ „Чернігівський завод радіоприладів" і після 30 квітня 2009 року і його нез'явлення на роботу мало місце тривалістю менше як чотири місяці підряд, тому зазначені обставини не давали права відповідачу звільнити позивача за п.5 ст.235 КЗпП.

Оцінивши фактичні обставини справи та зміст правової норми яка застосовується до спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 звільнений без законної підстави та ухвалив рішення про поновлення його на роботі.

Доводи апеляційної скарги про неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи є безпідставними, оскільки суд першої інстанції дослідив усі передбачені нормою матеріального права доказові факти, наявність чи відсутність яких впливає на остаточний результат справи.

Ухвалене судом першої інстанції рішення є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити і залишити рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦГЖ України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства „Чернігівський завод радіоприладів" відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 10 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.