У Х В А Л А

Справа № 2-1710/10

03 листопада 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Михайловської А.В.

при секретарі - Ковальовій З.С.

сторони по справі :

позивач - ПАТ «Банк»Фінанси та Кредит», представник позивача ОСОБА_1М;

відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новоград-Волинський справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» в особі представника від Житомирської обласної дирекції філії «Центральне регіональне управління» АТ «Банку Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора, -

встановив:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з даним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2А, ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором. Крім того, позов містить клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на виявлене майно відповідачів ОСОБА_2А, ОСОБА_3 в межах суми боргу, відповідно до ст.. 151, 152 ЦПК України та обмеження їх пересування через кордон.

Сторони в судове засідання не з»явилися.

Розглянувши клопотання позивача, дослідивши матеріали справи, суд у відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами вільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9, урахувавши докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчившись у тому чи є між сторонами дійсно спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволення позову, з»ясувавши обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову,який просить забезпечити позивач, позовним вимогам, прийшов до наступного висновку.

Ч. З ст. 152 ЦПК України зазначає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу позивачем не надано доказів того, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, а також, відсутнє обґрунтування необхідності застосування такого виду забезпечення позову як арешт та обмеження в пересуванні відповідачів. Крім того, у відповідності до ст. 152 ЦПК України вимога про обмеження зсування через кордон не може бути іншим видом забезпечення позову, оскільки мається спеціальна процедура таких дій. Із змісту клопотання незрозуміло, на яке конкретно майно відповідачів необхідно накласти арешт.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що клопотання про забезпечення позову є необгрунтованим, а тому відмовляє у його задоволенні.

Керуючись ст. 151-153, 209, 221 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси Кредит» в особі представника від Житомирської обласної дирекції філії «Центральне регіональне управління» АТ «Банку «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та Кредит» в особі представника Житомирської обласної дирекції філії «Центральне регіональне управління» АТ «Банку «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та задоволення вимог кредитора.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана апеляційному суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий