Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-676/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Маржиної Т.В.

при секретарі - Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Первомайської міської ради Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним, визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Виконком Первомайської міської ради Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, мотивуючи тим, що з січня 2000 року проживала однією сім'єю із ОСОБА_3 в будинку АДРЕСА_1. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді вказаного житлового будинку. Позивач зазначає, що дружила із померлою з 1992 року, а оскільки ОСОБА_3 в січні 2000 року стала потребувати сторонньої постійної допомоги, тому вона і почала проживати із ОСОБА_3 ОСОБА_1 вказує, що вони із померлою вели спільне господарство, у них був спільний бюджет: тримали та витрачали свої пенсії разом на їх потреби - для ремонту будинку, придбання продуктів харчування. ОСОБА_1 прала, готувала їжу. Коли ОСОБА_3 померла, ОСОБА_4 поховала її за свої кошти. Встановлення даного факту позивачці необхідно для належного прийняття та оформлення спадщини. Зокрема, ОСОБА_1 вважає, що оскільки інших спадкоємців у померлої нема, а вона проживала із спадкодавцем однією сім'єю більше як 5 років, тому має право на спадкування як спадкоємець четвертої черги. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 шляхом заведення суд в оману отримала рішення суду, на підставі якого було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.05.2008 року, зареєстрованим в реєстрі № 3-843, на яке вона не мала право, а тому вважає, що відповідно до ст. 1301 ЦК України таке свідоцтво повинно бути визнане недійсним.

Крім того, ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, який був об'єднаний в одне провадження із первісним згідно ухвали суду від 23 березня 2010 року, мотивуючи вимоги тим, що після смерті ОСОБА_3, вона на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Ніхто більше із заявою про прийняття спадщини не звертався. ОСОБА_2 вказує, що проживала із ОСОБА_3 однією сім'єю з 1997 року по день її смерті. ОСОБА_3 приходилася жінкою покійного дядька ОСОБА_2 - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. З часом ОСОБА_3 стала потребувати допомоги у побутових питаннях, з приводу чого також зверталась до ОСОБА_2 та членів її сім'ї. ОСОБА_2 прала речі ОСОБА_3 із своїми речами, а готуючи їжу для своєї сім'ї, несла їй частину приготовлених продуктів. Оскільки ОСОБА_3 займалася утриманням кіз і не мала у зв'язку із цим можливості для господарських справ, тому ОСОБА_2 взяла на себе ці справи.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 повністю підтримали позов, просили постановити рішення про його задоволення та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 травня 2008 року ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №3-843; встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 однією сім'єю з ОСОБА_3 з січня 2000 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати право власності на жилий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнали повністю, просили відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що її вимоги безпідставні, а при житті у ОСОБА_3 були неприязні стосунки з ОСОБА_2, оскільки вона обвинувачувала її в крадіжках.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю підтримали зустрічний позов, просили постановити рішення про його задоволення та встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_3 з 1997 року ІНФОРМАЦІЯ_4; визнати право власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом. Позов ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити в його задоволення, мотивуючи тим, що її вимоги безпідставні, ОСОБА_3 за життя взагалі не спілкувалася з ОСОБА_1.

Представники відповідача за первісним позовом - Первомайської міської ради Миколаївської області Старинін Є.В. та Громко О.С.; та третьої особи за зустрічним позовом - виконкому Первомайської міської ради Миколаївської області Громко О.С. заперечували проти задоволення позову, мотивуючи тим, що факт проживання як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведено, просили відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області вбачається, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Первомайську Миколаївської області.

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 травня 2008 року, виданого державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори Селявіною С.В. реєстровий № 3-843 слідує, що ОСОБА_2, яка проживала з спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років, на підставі ст. 1264 ЦК України отримала у спадщину житловий будинок з господарчими спорудами та побутовими будівлями АДРЕСА_1. Між тим, як слідує із ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області № 8-2/2009 р. від 07 квітня 2009 року, яке набрало законної сили 07 квітня 2009 року, рішення вказаного суду № 2-О-171/2007 р. від 01 серпня 2007 року, яким встановлено наявність родинних стосунків та проживання ОСОБА_2 в період з 2000 року однією сім'єю з ОСОБА_3 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Первомайську Миколаївської області, скасовано за нововиявленими обставинами.

В силу ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для залучення до спадкування осіб, що подали заяву, склад спадкового майна, тощо. ОСОБА_2 на підтвердження свого права на спадкування у четверту чергу на спадкування за законом надала нотаріусу рішення суду від 01 серпня 2007 року, яке на той час було чинним. Відповідно до ч.5 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Однак встановлено, що рішення суду, на підставі якого ОСОБА_2 отримала вказане вище свідоцтво про спадщину, було скасоване, тому ОСОБА_2 втратила право на спадкування після смерті ОСОБА_3, за цих обставин наявні підстави, в силу ст. 1301 ЦК України, для визнання вказаного свідоцтва про право на спадщину від 20 травня 2008 року недійсним, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню

Відповідно до ч.2, 3 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наполягали на тому, що кожна із них окремо, проживали однією сім'єю із ОСОБА_3 не менше п'яти років до її смерті, мотивуючи тим, що спільно розпоряджалися своїми пенсіями, готували їй їжу, купували продукти харчування, прали одяг, робили поточний ремонт будинку, обробляли городину, збирали врожаї. При цьому ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поясняли, що ОСОБА_3 була хворою, потребувала сторонньої допомоги. ОСОБА_1 наполягала, що покинула свою сім'ю, чоловіка і перебралась жити до ОСОБА_3, а ОСОБА_2 наполягала на тому, що ОСОБА_3 фактично проживала у неї в сім'ї.

Однак із свідчень свідка ОСОБА_11, яка за фахом лікар, слідує, що ОСОБА_3 була здоровою жінкою, на обліку у лікарів не стояла, хоча за віком в неї інколи хворіло серце. Таке ж слідує із свідчень свідка ОСОБА_12, яка додала, що ОСОБА_3 до самої смерті пасла та власними силами обслуговувала кіз. Свідок ОСОБА_13, що є соціальним працівником, пояснила суду, що з 1996 року по 2005 рік знаходилася на надомному обслуговуванні ОСОБА_3, весь цей період вона приходила до ОСОБА_3, готувала, прала, виконувала інші справи по господарству. Покази вказаного свідка підтверджуються довідкою № 1410/05.1-05 від 03 березня 2009 року Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міськради Миколаївської області. Із довідки також слідує, що на підставі особистої заяви ОСОБА_3 вона була знята з надомного обслуговування 16.11.2005 року, в заяві останньої було вказано, що її буде доглядати ОСОБА_1

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 показали, що ОСОБА_3 проживала однією сім'єю саме із ОСОБА_2. Вони мали спільний бюджет, ОСОБА_2 турбувалася про неї, прала, готувала їжу і т.і. Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 показали в судовому засіданні, що саме ОСОБА_1 проживала однією сім'єю із ОСОБА_3, мала спільний із нею бюджет, турбувалася про неї, прала, готувала їжу, робила ремонт будинку. Тобто вказані свідки давали свідчення суперечливого характеру, зокрема, що з ОСОБА_3 одночасно проживали однією сім'єю як ОСОБА_2 так і ОСОБА_1, при цьому вони одна одну не бачили. Таке свідчить та говорить про їх заінтересованість у результаті розгляду справи, а тому, за вказаних обставин, суд не може приймати ці свідчення до уваги як доказ проживання однією сім'єю сторін із ОСОБА_3 Покази цих свідків доводять лише той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відвідували ОСОБА_3.

Свідки ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24 в судовому засіданні показали, що ОСОБА_3 весь час проживала сама, самостійно себе обслуговувала, тримала кіз, яких сама обходила. Свідок ОСОБА_16 дала суду свідчення, що ОСОБА_2 «приходила» до ОСОБА_3, «приносила» їй їжу, або ОСОБА_3 приходила до неї поїсти, покупатися.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що викладені в позові обставини щодо проживання однією сім'єю із ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_1, кожної окремо, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, оскільки жодною із сторін достовірно не доведено, що ОСОБА_2 або ОСОБА_1 спільно проживали із померлою, були пов'язані із ОСОБА_3 спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в цій частині не обґрунтовані і не підлягають задоволенню. Крім того, і у ОСОБА_1, і у ОСОБА_2 є свої сім'ї в яких вони і проживали за своїми родичами.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня № 7 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішення спору про право на спадкування осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України. Оскільки в судовому засіданні не встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в силу ст. 1264 ЦК України мають право на спадкування у четверту чергу спадкування за законом, тому їм слід відмовити в задоволенні вимог про визнання права власності на жилий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 4, 8, 10, 11, 57 - 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 20 травня 2008 року ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 державним нотаріусом Першої Первомайської державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №3-843.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 з січня 2000 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та про визнання права власності на жилий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом - відмовити.

В задоволенні позову ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 з 1997 року ІНФОРМАЦІЯ_4 та про визнання права власності на жилий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яку може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційну скаргу може бути подано без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після цього, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я: