Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-749/10
Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 у складі :
головуючого - судді : Тимошенко Т.І.
при секретарі : Коваленко Є.М.
позивача ОСОБА_2, представника позивача адвоката ОСОБА_3
відповідача ОСОБА_4,представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про визнання квартири спільним сумісним майном, визнання права власності на ? частину квартири, визнання договору купівлі-продажу квартири та державної реєстрації права власності на квартиру недійсними, -
06 лютого 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_7 про визнання квартири спільним сумісним майном та про визнання права власності на ? частину квартири. У своїй позовній заяві позивачка указала, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2000 року, мешкали з відповідачем однією сімєю в квартирі, яку орендували, а потім переїхали в квартиру її матері за адресою: 5-й мікрорайон Зарічний, б.2 кв.23. На той час вона працювала буфетником у ВАТ Суха Балка і отримувала заробітну плату у сумі 260 грн. щомісяця. Відповідач працював у ВАТ ЦГЗК і отримував заробітну плату приблизно 400 грн. У них з відповідачем був спільний сімейний бюджет. В 2001 році вони знайшли через Агенцію нерухомості квартиру за адресою: 5-й мікрорайон Зарічний, 10 кв.24. У вартість квартири входила і заборгованість по квартирній платі, яку вони зобовязались з відповідачем погасити. Договір купівлі-продажу квартири був оформлений на відповідача, але він не заперечував, що квартира купувалась на їхні сумісні кошти і обіцяв їй разом з дітьми прописати в спірній квартирі. 20 червня 2003 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, а 25 грудня 2004 року у них народився син ОСОБА_8. З моменту купівлі квартири вона з відповідачем за сумісні кошти виплачували заборгованість по квартирній платі та іншим комунальним платежам, зробили косметичний ремонт квартири: переклеїли всі шпалери у кімнатах, пофарбували стелі, застелили балкон. На ремонт квартири витратили приблизно 1000 грн. Зазначила, що спірну квартиру вони з відповідачем придбали під час фактичних шлюбних відносин за сумісні кошти, тому вона є обєктом права спільної сумісної власності.
13 березня 2009 року позивачка подала додаткову позовну заяву, в якій указала, що 06 лютого 2009 року відповідач ОСОБА_4 без її згоди продав спірну квартиру №24 будинку № 10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі своїй матері ОСОБА_5, угода була посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 Просила визнати договір купівлі-продажу квартири №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі недійсним, а також визнати державну реєстрацію права власності на квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі за ОСОБА_5 - недійсною.
В судовому засіданні позивачка підтримала позов і просила визнати квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі спільним сумісним з ОСОБА_4 майном та визнати за нею право власності на ? частину вищевказаної квартири, оскільки відповідач ОСОБА_4 без її відома та згоди продав спірну квартиру своїй матері ОСОБА_5 з наміром вивести квартиру з розділу, просила визнати договір купівлі-продажу квартири №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі, посвідчений 06 лютого 2009 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та державну реєстрацію права власності на квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі за ОСОБА_5 недійсною - недійсними.
Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала указавши, що спірна квартира була придбана сторонами за сумісні кошти, після реєстрації шлюбу відповідач розпорядився квартирою на свій розсуд не проінформувавши про це позивачку, чим порушив її права.
Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності. Будучи допитана раніше в судовому засіданні позов ОСОБА_2 до неї про визнання договору купівлі-продажу квартири та державну реєстрацію права власності на її імя недійсним не визнала. Пояснила, що її мати ОСОБА_10 26 грудня 2000 року продала в м. Апостолово будинок за 1700 доларів США, які потім віддала на зберігання їй. В 2001 році син вирішив купити собі квартиру, але у нього не було грошей. Її мати спочатку не бажала давати своєму онукові у борг гроші на покупку квартиру, але на її прохання погодилася з цим. В серпні 2001 року вона позичила своєму сину ОСОБА_4 на покупку трикімнатної квартири 1700 доларів США. Її мати ОСОБА_10 письмового доручення на право розпоряджатися грошима не давала. Вона не памятає, чи приїздив син до одруження до неї в м. Зеленодольськ з позивачкою, їй не було відомо з ким він зустрічався. 06 лютого 2009 року її син ОСОБА_4 повернув їй борг шляхом продажу спірної квартири. Гроші за продану квартиру вона сину не віддавала, написала розписку, датовану 06 лютого 2009 року про те, що ніяких претензій до сина не має, але текст розписки готувався коли розглядався позов ОСОБА_2 про визнання угоди недійсною.
Третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання, призначене на 03 березня 2010 року не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений. Будучи допитаний раніше в судовому засіданні позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу квартири та державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 недійсними не визнав. Пояснив, що 21 серпня 2001 року посвідчив договір купівлі-продажу спірної квартири, порушень при його укладанні він не допустив. 06 лютого 2009 році він посвідчив на прохання відповідачів договір купівлі-продажу спірної квартири. Квартира була куплена відповідачем ОСОБА_4 до реєстрації шлюбу з позивачкою, сторони договору запевнили його, що квартира в судовому спорі не перебуває. Відповідачами на його імя була надана заява, в якій вони засвідчили, що продавець ОСОБА_4 на момент придбання квартири в юридичному шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебував. Він пропонував відповідачам заради економії коштів в оформленні угоди укласти договір дарування квартири, але вони наполягали, щоб був укладений саме договір купівлі-продажу квартири, при цьому заявили, що гроші покупцем передані продавцю до підписання договору. Вважає, що посвідчив угоду, яка відповідає всім вимогам закону і просив в позові відмовити .
Представник третьої особи Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не зявився, у наданій заяві просить розглянути справу за його відсутності.
Заслухавши сторони, третю особу, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
В судовому засіданні свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12 кожна окремо пояснили, що знають позивачку ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_4 як подружню пару, які в 2000-2001 роках мешкали в квартирі №23 буд. №2 на 5-му мікрорайоні Зарічний, де проживала мати позивачки ОСОБА_13. Їм відомо, що сторони проживали однією сімєю, жили в одній кімнаті, разом ходили в магазин за покупками. Мати позивачки ОСОБА_13 часто розповідала їм, що дуже задоволена своїм зятем - відповідачем по справі ОСОБА_4 , який дуже добре відноситься до її дочки та дитини від першого шлюбу. Свідок ОСОБА_12 указала на те, що зі слів ОСОБА_13 їй відомо, що остання надала на покупку квартири 300 доларів США та на придбання меблів 450 грн.
Свідок ОСОБА_14 пояснила суду, що проживає в будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному з 2000 року, а в 2001 році їй стало відомо, що квартиру №24 в цьому ж будинку купила подружня пара - ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які спочатку робили в квартирі ремонт, а потім поселилися в ній. Вона бачила, що подружжя разом ходили за покупками, вели спільне господарство.
Свідок ОСОБА_15 пояснила суду, що вона працювала з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на одному підприємстві Арніка-Фарм, між ними склались дружні стосунки ОСОБА_2 , і ОСОБА_4 отримували в Арніка-Фармі заробітну плату. Їй відомо, що ОСОБА_2 раніше перебувала у шлюбі з чоловіком з яким мешкала в гуртожитку ШПФ, потім познайомилася з ОСОБА_4, і пішла від чоловіка, розірвавши шлюб. Крім того їй відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з 1999 року проживали разом в орендованій квартирі, а потім переїхали мешкати в квартиру матері позивачки. Вона разом зі своїм чоловіком неодноразово відвідувала ОСОБА_2 та ОСОБА_4, запрошувалась їми на сімейні свята як в орендованій квартирі, так і в квартирі матері позивачки та в спірній квартирі. Весь цей час сторони поводилися як подружжя, вели спільне господарство та мали спільні кошти.
Свідок ОСОБА_16 пояснила суду, що знає позивачку з 1994 року, але до 2006 року не спілкувалась з нею, зустрівшись з позивачкою у 2006 році дізналася, що та вийшла заміж і що вони з чоловіком купили квартиру за спільні гроші, а 300 доларів США давала їм мати ОСОБА_2
Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є матірю ОСОБА_2 Дочка раніше перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого має доньку. В 1999 році дочка познайомилася з відповідачем, залишила сімю і перейшла жити до відповідача в орендовану квартиру. Вона, яка мати дуже просила, щоб ОСОБА_4 не руйнував сімю дочки і відступився від неї, але відповідач запевнив її, що дуже кохає ОСОБА_2 і зробить її щасливою. Спочатку дочка з ОСОБА_4 мешкали в орендованій квартирі, а в 2000 році перейшли жити до неї в двокімнатну квартиру №23 будинку №2 на 5-му мікрорайоні Зарічний в м. Кривому Розі. Вона виділила дочці та відповідачу окрему кімнату, де вони мешкали. Жили вони однією сімєю, гроші за проживання та витрати за комунальні послуги, їй не сплачували, готовила їжу вона або дочка. Гроші за продукти витрачали всі як вона, так і дочка з відповідачем. Стверджує, що відповідач ОСОБА_4 ніколи в її квартирі як квартирант не мешкав, а поселився він до неї в квартиру як співмешканець її дочки. Дочка і ОСОБА_4 збирали гроші на покупку квартири, а як підібрали необхідний варіант, то всі документи для купівлі квартири оформляли через Агенцію нерухомості. Оскільки у них не хватало 300 доларів США для сплати завдатку продавцю квартири, вона надала дані кошти доньці, а також 450 грн. для покупки меблів. Їй відомо, що 100 доларів США ОСОБА_4 займав у свого знайомого, цей борг за нього віддала його мати ОСОБА_5
Свідок ОСОБА_17 пояснила суду, що працювала директором Агенції нерухомості . В 2001 році за дорученням клієнта дала обяву в газету про продаж квартири № 24 будинку № 10 на 5-му мікрорайоні Зарічний За цією обявою до неї звернулися ОСОБА_2, її. мати та ОСОБА_4. Вони втрьох оглянули квартиру і вирішили зупинитись на цьому варіанті. На її думку квартиру купувала сімя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 для проживання. Ціна квартири складала суму 1700 доларів США, потрібно було сплатити завдаток за квартиру у розмірі 300 доларів США, а також 450 грн. за залишені в квартирі меблі. У вартість квартири входила також заборгованість по квартирній платі та комунальним платежам. 13 серпня 2001 року до неї прийшла ОСОБА_2 і сплатила завдаток в сумі 300 доларів США та 450 грн. за меблі. Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 вирішили оформляти квартиру на чоловіка, то розписку про отримання завдатку вона оформила на імя ОСОБА_4, але в цій розписці за нього розписалася ОСОБА_2 При укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири був присутній ОСОБА_4, він же і повністю розрахувався з покупцем. Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_2 при покупці спірної квартири були погоджені і не було ніякого сумніву в тому, що квартира купується ними для спільного проживання.
Свідок ОСОБА_18 пояснив суду, що знає відповідача ОСОБА_4 з 1993 року, деякий час він проживав у нього, а потім разом з ОСОБА_2 вони орендували квартиру на 5-му мікрорайоні Зарічний. В 1999-2001 роках він зустрічався з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, вони приходили до нього в гості. Йому стало відомо, що ОСОБА_4 купив квартиру, але він при укладанні угоди не був присутнім і більше йому про це нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що він є рідним братом відповідача. Про те, що його брат зустрічається з ОСОБА_2 йому стало відомо за декілька місяців до їх свадьби. У брата було багато жінок, з якими він зустрічався до 2003 року. Брат приїздив з різним жінками в гості до матері в м. Зеленодольск. Коли брат з ОСОБА_2 приїхали до матері, то ОСОБА_4 вже мав спірну квартиру, кошти на покупку якої надала бабуся, після продажу свого будинку за 1700 доларів США. Він був присутнім при передачі грошей братові. Бабуся давала брату гроші на покупку квартири з поверненням. 12 серпня 2001 року його брат приїхав в Зеленодольськ і йому було передано 300 доларів США, а останню суму йому передали безпосередньо за декілька днів до 21 серпня 2001 року.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 в 1999 році познайомилася з відповідачем ОСОБА_4, а в вересні 1999 року вступила з відповідачем у фактичні шлюбні відносини і переїхала з гуртожитку ШПФ разом з дочкою від першого шлюбу в квартиру, розташовану в будинку №45 на 5-му мікрорайоні Зарічному, яку орендували разом з ОСОБА_4 В даній квартирі сторони прожили до лютого 2000 року, потім переїхали всі разом в квартиру №23 будинку №2 на 5-му мікрорайоні Зарічний м. Кривого Рогу, де мешкає ОСОБА_13 мати позивачки. Весь цей час сторони мешкали однією сімєю, мали спільний бюджет і вели спільне господарство, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_18, ОСОБА_15 та поясненнями самого відповідача ОСОБА_4 який підтвердив, що мешкав з позивачкою за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мікрорайон Зарічний буд. 2 кв.№23, він не сплачував ні комунальні послуги, ні орендну плату Мол чановій Н.П.
21 серпня 2001 року за згодою сторін та за спільні кошти була придбана квартира №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі, яка була оформлена на імя відповідача ОСОБА_4, що підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_20, а також договором купівлі-продажу квартири №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному, укладеним між ОСОБА_21 за дорученням від ОСОБА_22 та ОСОБА_23 з однієї сторони та ОСОБА_4 з другої сторони, посвідченим приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу ОСОБА_6 ОСОБА_24 до п.3 договору купівлі-продажу квартири від 21 серпня 2001 року, продаж вчинено за 5000 грн.
Після купівлі спірної квартири був зроблений косметичний ремонт, по закінченню якого сторони разом з дочкою позивачки від першого шлюбу поселилися в ній і стали мешкати однією сімєю, що підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_14 та актом від 29.01.2009 року, в якому зазначено, що позивачка ОСОБА_2 проживає в спірній квартирі з 2001 року по теперішній час з ОСОБА_4 та дітьми. 20 червня 2003 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вступили в зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу, про що був зроблений актовий запис №348.
25 грудня 2004 року у ОСОБА_2 та ОСОБА_4 народилася дитина ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу.
ОСОБА_24 виписки з трудової книжки ОСОБА_2, вона 15.11.1999 року по 16.02.2000 року працювала продавцем буфету в приватному підприємстві Арніка-фарм , а з 3.10.2000 року по 24 вересня 2001 року буфетчиком Відкритого Акціонерного Товариства Суха Балка.
У відповідності до довідки Управління Пенсійного Фонду України в тернавському районі м. Кривого Рогу від 31.08.09 року за період з 15 листопада 1999 року по 31 грудня 1999 року позивачка ОСОБА_2 отримала заробітну плату в ПП «Арніка-фарм» в сумі 225 грн.
ОСОБА_24 довідки про доходи, виданої Відкритим Акціонерним Товариством «Суха Балка» № 8046 від 02.02.2009 року, позивачка працювала на підприємстві ВАТ Суха Балка буфетчицею і її дохід за період з 1 січня 2001 року по грудень 2001 року включно склав 2525,50 грн.
У відповідності до виписки з трудової книжки ОСОБА_4 він з 04.10.1999 року по 04.02.2001 року працював в приватному підприємстві «Арніка-фарм», а з 15.02.2001 року по 15 червня 2001 року на підприємстві Відкрите Акціонерне Товариство «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»; з 16.06.2001 року по 21 10. 2003 року в ДП «Альтамир.
ОСОБА_24 довідки про доходи, виданої ПП Арніка- фарм № 12 від 23.07.2009 року, відповідач ОСОБА_4 за період з жовтня 1999 року по лютий 2001 року включно отримав заробітну плату в сумі 5670,20 грн..
У відповідності до довідки за № 2066 від 22.06.2009 року відповідач ОСОБА_4 працював економістом цеху народних промислів з 15.02.2001 року по 15.06.2001 року і за цей період його заробітна плата склала 2646 грн. 88 коп.
При вирішенні спору суд не приймає до уваги пояснення відповідачів про те, що саме за кошти, отримані від ОСОБА_10 відповідач ОСОБА_4 купив 21 серпня 2001 року спірну квартиру, оскільки надані відповідачами розписки, різняться за часом та місцем їх складання. Так ОСОБА_5 указувала на те, що саме перед судовим засіданням в приміщенні суду була виготовлена розписка, а з пояснень ОСОБА_4 вбачається, що розписки складались в зазначені в розписках дати. Дані обставини викликають у суду сумніви з підстав складання вказаних розписок саме в час, зазначений в них. Більш того, в наданих до суду запереченнях від 20.05.2009 року ОСОБА_4 ні на які розписки не посилався і тільки після зауваження представника позивачки про необхідність доведення обставин письмовими доказами, надав до суду уточнення до заперечення і вищезгадані розписки.
Суд не може прийняти до уваги розписку від 12.08.2001 року, складену від імені ОСОБА_4 про отримання 12 серпня 2001 року від своєї матері у борг 1700 доларів США на покупку квартири строком на 7 років, оскільки в своєму письмовому запереченні від 20.05.2009 року відповідач ОСОБА_4 вказав, що по усній домовленості між ним та його матірю ОСОБА_5 було досягнута угода про те, що він буде повертати гроші за квартиру частково по мірі можливості. Дійсність вищевказаної розписки спростовується також поясненнями свідка ОСОБА_19, який пояснив в судому засіданні, що 12 серпня 2001 року відповідачу було передано тільки 300 доларів США, а останню суму йому передали перед самою угодою 21 серпня 2001 року. Крім того, суду не надано доказів того, що у ОСОБА_5 були в наявності кошти, які б вона могла позичити своєму сину, ніяких письмових доказів того, що ОСОБА_10 доручила своїй дочці ОСОБА_5 розпорядитися своїми коштами, отриманими від продажу належного їй будинку,суду не надано.
Також суд не має можливості прийняті до уваги посилання відповідачів на ту обставину, що саме 1700 доларів США були отримані ОСОБА_10 від продажу свого домоволодіння, так як у договорі купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_10К.і ОСОБА_25 від 26.12.2000 року про купівлю-продаж будинку № 19 по вул. Шкільній в м. Апостолово, здійснено за 1700 грн. та не бере до уваги розписку від 26.12.2000 року про отримання ОСОБА_10 1700 доларів США, оскільки ці докази мають противоречиві один одному відомості про вартість проданого будинку. Суд враховує, що між продажем ОСОБА_10 26.12.2000 року будинку і купівлею відповідачем ОСОБА_4 спірної квартири 21 серпня 2001 року пройшло 8 місяців, тому нема підстав вважати, що саме отримані від продажу будинку кошти були надані у борг відповідачу для покупки спірної квартири.
Суд критично ставиться до пояснень свідка ОСОБА_19, який пояснював в суді про факт передачі від ОСОБА_5 до ОСОБА_4 у борг 1700 доларів США на покупку спірної квартири, отриманих матірю відповідача від продажу ОСОБА_10 свого домоволодіння, оскільки він є близьким родичем відповідача ОСОБА_4 його рідним братом, та відповідачки ОСОБА_5 її рідним сином, і його пояснення суперечать нотаріально посвідченому договору купівлі-продажу, укладеному між ОСОБА_10 і ОСОБА_25 від 26.12.2000 року.
Суд приймає до уваги, що хоча згідно з розпискою від 13.08.2001 року вказано, що ОСОБА_17 отримано від ОСОБА_4 завдаток у сумі 300 доларів США та 450 грн. за меблі, але в судовому засіданні було встановлено, що завдаток і гроші за меблі сплатила саме позивачка ОСОБА_2, що підтвердив сам відповідач ОСОБА_4 та свідок ОСОБА_17
При вирішенні спору суд керується ст.17 Закону України Про право власності від 07.02.91 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно якої майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.
Суд вважає, що квартира №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному була куплена сторонами по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в період фактичних шлюбних відносин за кошти, отримані внаслідок їх спільної праці як членів сімї, тому є їхньою спільною сумісною власністю, за таких обставин позивачка має право власності на ? частину вищевказаної квартири.
Відповідно до ст.370 Цивільного Кодексу України співвласники мають право на виділ в натурі частки з майна, що знаходиться в спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлене домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
ОСОБА_24 до ст.392 Цивільного Кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ст.369 Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року - розпорядження майном, яке знаходиться в спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.
Відповідно до ст.203 та ст. 215 Цивільного Кодексу України - угода може бути визнана недійсною, якщо вона суперечить моральним устоям суспільства та актам цивільного законодавства.
Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» у тих випадках, коли правовстановлюючі документи на майно, придбане кількома особами з метою створення спільної власності, оформлені на одного із них і всі вони користувалися цим майном, строк позовної давності для вимог про право на майно учасника спільної власності, не зазначеного у правовстановлюючому документі, обчислюється відповідно до ст.76 ЦК з дня, коли він дізнався, що його право на це майно оспорюється, а не з часу оформлення угоди на придбання майна. Тому суд приходить до висновку, що при вирішенні даного спору слід враховувати початок перебігу строку позовної давності не з 2001 року
Відповідно до вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_2 судові витрати - за сплату судового збору в сумі 51 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення суду в розмірі 30 грн. та на користь держави судовий збір в сумі 378 гривень 70 копійок.
Керуючись ст.17 Закону України «Про власність», ст. ст. 15, 16, 203, 215, 368, 370 ЦК України в редакції 2003 року, ст. ст. 10, 60, 214-215 ЦПК України суд -
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» про визнання квартири спільним сумісним майном, визнання права власності на ? частину квартири, визнання договору купівлі-продажу квартири та державної реєстрації права власності на квартиру недійсними задовольнити .
Визнати договір купівлі-продажу квартири №24 в будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі, укладений 06 лютого 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 недійсним.
Визнати державну реєстрацію права власності на квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі за ОСОБА_5 недійсною.
Визнати квартиру №24 будинку №10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири №24 будинку № 10 на 5-му мікрорайоні Зарічному в м. Кривому Розі.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення суду в розмірі 30 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави державне мито в сумі 378 грн.70 коп.
Заява про апеляційне оскарження рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви, до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1.
Суддя : Тимошенко Т.І.