Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа №2-464/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕ М УКРАЇНИ

31 березня 2010 року Роздільнянський районий суд Одеської області в складі:

судді - Теренчук Ж.В.,

при секретарі - Ніколас С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Роздільна цивільну справу по позовом ОСОБА_1 Содіка Буроновича до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання батьківства,

встановив:

В січні 2010 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання свого батьківства, мотивуючи позов тим, що він є батьком народженої відповідачкою дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав.

Третя особа ОСОБА_5 підтвердила в суді, що ОСОБА_1Б.є батьком її неповнолітнього сина ОСОБА_6

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, суду пояснив, що в 2004 році приїхав на Україну, і проживав в м.Одеса з липня по листопад 2004 року . Б цей час він познайомився з ОСОБА_5, з якою весь час перебування на Україна проживав однією сімєю . В цей час ОСОБА_3 була офіційно в шлюбі з ОСОБА_2, однак разом вони не проживали. В листопаді 2005 року він вимушений був поїхати на батьківщину в ОСОБА_7, і до 2009 року він не бачився з ОСОБА_5 При зустрічі в листопаді 2009 року він дізнався, що у ОСОБА_3 від нього народився син ОСОБА_8, якого відповідно до законодавства України було записано на прізвище та по батькові її колишнього чоловіка ОСОБА_2. Про те, що батьком дитини записаний ОСОБА_2 позивачу стало відомо також лише у листопаді 2009. Посилаючись на дані обставини та стверджуючи, що він ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 просив задовольнити його позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю, суду пояснив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_5 з 1997 року, від шлюбу у них народився син ОСОБА_9, якому зараз виповнилося 11 років. З травня 2004 року вони припинили шлюбно - сімейні відносини і проживали окремо, ОСОБА_5 поїхала до своєї матері в м. Роздільна і в цей час проживала в м.Одеса. В 2005 році вони розірвали шлюб, він знав що ОСОБА_5 народила дитину, однак він не знав , що вона записала дитину без його згоди на його ім.я. Підтвердив в суді, що він не є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 , якого народила ОСОБА_5, так як з травня 2004 року не проживав з ОСОБА_3 і не підтримував з нею стосунків. Просив виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього, як про батька дитини.

Третя особа ОСОБА_5 в суді підтвердила, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком її сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2. У свідоцтві про народження, батьком дитини вона записали її колишнього чоловіка ОСОБА_2, так як дитину вона народила через три місяця після розірвання шлюбу в суді. Просила суд визнати батьком її сина ОСОБА_8 - ОСОБА_1 Содіка Буроновича.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Судом встановлено, що з 1987 ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі .

Від шлюбу у них народився син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що в травні 2004 року вони припинили спільне проживання , так як складними стали їх шлюбно - сімейні відносини, втратили вони в сімї взаємопорозуміня та повагу .

В травні 2004 року ОСОБА_5 разом з їх спільним сином ОСОБА_9 переїхала до своєї матері в м.Роздільна Одеської області, де зареєстрована по місцю проживання за адресою пров.Шкільний,4 .

Також судом встановлено, що з липня 2004 року по листопада 2004 року ОСОБА_5 проживала в м.Одеса разом з громадянином ОСОБА_7 ОСОБА_1 , для проживання спільного наймали квартиру АДРЕСА_1.

В листопаді 2004 року ОСОБА_1 повернувся на батьківщину в ОСОБА_7, а ОСОБА_5 повернулася та стала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_4.

В травні 2005 року ОСОБА_5 розірвала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

На протязі 9 місяців після розірвання шлюбу 19 червня 2005 року ОСОБА_5 народила дитину - сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в свідоцтві про народження , виданого на підставі актового запису № 102 від 29 червня 2005 року, батьком ОСОБА_8 вказаний ОСОБА_2 .

Згідно актового запису дитину зареєстровано за заявою матері ОСОБА_5, відомості про батька дитини вказані на підставі свідоцтва про шлюб в порядку ст.122 СК України , відомості про місце проживання дитини за вказівкою матері.

Таким чином при реєстрації дитини відсутня заява ОСОБА_2 про реєстрацію дитини на його ім.я.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяв, передбачених ст.126 та 127 СК України про визначення походження дитини, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Факт походження дитини від ОСОБА_1 та ті обставини, що на час вірогідного зачаття дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_5 проживали разом в суді підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12J1. , які пояснили, давши аналогічні пояснення, що саме у них познайомилися ОСОБА_1 та ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_11 є земляками , родом з ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_1 та ОСОБА_3 стали проживати разом в м.Одеса, де наймали квартиру, так як власного житла у них не було. В цей час вони часто зустрічалися, бували в них на квартирі. В листопаді 2004 року ОСОБА_1 вимушений був поїхати на батьківщину, а ОСОБА_3 приїхала в Роздільну, де після смерті матері стала проживати в її будинку. Вони знали , що вона вагітна від ОСОБА_1 і червні 2005 року в неї народився син ОСОБА_8. ОСОБА_5 заборонила їм розповідати ОСОБА_1 про дитину, намагалася всі ці роки одна виховувати дитину. Однак в жовтні 2009 року при зустрічі в них ОСОБА_5 розповіла ОСОБА_1 правду про батька її дитини.

Таким чином свідки також підтвердили, що ОСОБА_1 дізнався про те, що він є батьком дитини лише в жовтні 2009 року , тому суд вважає, що позивачем не пропущено річний строк позовної давності звернення в суд з захистом порушених прав .

Таким чином судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 є рідним батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5.

Судовий збір та ІТЗ судового розгляду справи у суді сплачено позивачем при зверненні до суду в повному обсязі.

На підставі ст.125,128 , 129 Сімейного кодексу України, керуючись ст.10, 11,209,212,

214,215ЦПК України,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 Содіка Буроновича до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 Содіка Буроновича , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина республіки ОСОБА_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7 рідним батьком ОСОБА_4 ,ІНФОРМАЦІЯ_1, уроженця м.Одеса Україна.

Змінити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю ІНФОРМАЦІЯ_8 України побатькові «Анатолійович » на „Содікович , прізвище Олійник на Гадоєв: імя, дату та місце народження залишити таки ми ж .

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8 України, як ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_9 України.

Виключити із актового запису №102 від 29 червня 2005 року про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, виконаного відділом реєстрації актів громадянського стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області, відомості про батька - ОСОБА_2 .

На рішення може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд в 10ти денний строк з дня його проголошення шляхом подачі через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження, поданням після цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги з подачею її копій до апеляційної інстанції.

Суддя: Ж.В.Теренчук