РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-178-2010

8 листопада 2010 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

-головуючого- судді Бакуменко А.В.

-при секретарі- Кісточка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Краматорська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму виселення та зняття з реєстрації та за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення , - ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Краматорського міського суду Донецької області з позовною заявою про розірвання договору найму , виселенню та зняття з реєстрації, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу № 1784 від 05.06.2001 року та рішення Краматорського міського суду від 24.09.2009 року їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. 02.05.2003 року вона уклала з відповідачем договір найму № 518 на невизначений термін. Відповідач систематично не вносить платежі за комунальні послуги, що є підставою для розірвання договору найму. Просить суд договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 укладений між нею та ОСОБА_2- розірвати. Виселити ОСОБА_2 з вищевказаної квартири, та зобов?язати паспортний стіл зняти ОСОБА_2 з реєстрації в даній квартирі.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про вселення, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з осені 1992 року він проживав з ОСОБА_1 в цивільному шлюбі. В 2001 році вони придбали спірну квартиру в котрій він став мешкати . По мірі змоги він сплачував комунальні послуги, однак не в повному обсязі, в зв?язку з скрутним матеріальним становищем. 20 листопада 2009 року він прийшов додому і не зміг попасти в квартиру, оскільки ОСОБА_1 було змінено замки на вхідній двері. Просить суд вселити його в примусовому порядку в вищезазначену квартиру та стягнути з відповідачки моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, навела пояснення аналогічні викладеним в позові та просила вимоги задовольнити.

Представник позивачки підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заявлених вимог, посилаючись на те, що він сплачує за комунальні послуги, в міру своїх фінансових можливостей. Свій позов просив задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 також заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1, а позовні вимоги ОСОБА_2 просила задовольнити повністю.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 по суті справи суду нічого не пояснила, оскільки всі їх пояснення стосувалися сумісного життя позивачки та відповідача, та фактично були направленні на підтвердження факту їх сумісного проживання, що не є предметом розгляду даної справи.

Відповідно до рішення Краматорського міського суду від 24 вересня 2009 року за ОСОБА_1 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Згідно до договору найму № 518 від 02 травня 2003 року, даний договір укладений безстроково.

Згідно до ст.. 168 ЖК України договір найму жилого приміщення , укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця.

Обов?язковою умовою розірвання договору найму є попередження наймача про намір розірвання договору. Окрім того розірвання договору за умови невнесення квартирної плати і плати за комунальні послуги має носити систематичний характер.

Як вбачається, з наданих документів ОСОБА_2 сплачує комунальні послуги, однак не в повному обсязі .

Таким чином правових підстав для розірвання договору найму не має, а отже не має підстав і для виселення його з вищевказаної квартири та зняття з реєстрації в ній.

У відповідності до ст.. 9 ЖК України Ніхто не може бути виселений із займанного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 не мешкає в спірній квартирі з листопада 2009 року, в зв?язку з тим, що ОСОБА_1 було замінено замки на вхідній двері квартири, та не надано йому ключів від неї.

Таким чином, суд вважає, що право ОСОБА_2 на проживання в даній квартирі було порушено.

Стосовно вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки у відповідності до ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала узв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Підтвердження про заподіяння моральної шкоди ОСОБА_2 суду не надано. А отже дані вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись 5-8, 10-15, 107, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України , ст.. 9,168 ЖК України , суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму виселення та зняття з реєстрації відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про вселення задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_3.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в Апеляційний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя А.В. Бакуменко