Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-4634/10
Жовтневий районний суд р. ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді ШУМ Л.І.
при секретарі Токарєвій Т.І.
представника позивача ОСОБА_2
представників відповідачів ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні позов ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків,
В березні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обовязків, посилаючись на те, що з 26.07.1988 р. по 16.11.1994 р. та з 24.10.1995 р. по 22.07.1997 р., 22.07.1997 р. по 18.08.2008 р. працював підземним прохідником на шахті ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком». Протягом 20 років працював в шкідливих умовах, параметри яких перевищували нормативи та сприяли виникненню професійних захворювань, виконував роботи по проходці горизонтальних, вертикальних і похилих гірничих виробок; буріння шпурів ручними перфораторами; скреперуванню гірничими масами в рудоспуск або вагонетки; розбирання та ремонт тимчасового кріплення; кріпленню гірничих виробок металевим кріпленням. При цьому експлуатуємі перфоратори та скреперні лебідки внаслідок конструктивних недоліків являлись джерелом вібрації, рівень якої перевищував ГДР. Крім цього, через несистематичне використання комплексу пилеподавлення і не забезпечення нормативного провітрювання на робочих місцях, умови праці характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, що перевищували ГДК. Крім цього працюючи з 29.11.1983 р. по 31.12.1987 р. підземним електрогазосварювальником шахти ім. Орджонікідзе РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда» виконував роботи, що теж характеризувалися запиленністю повітря робочої зони, що перевищувала ГДК.Рішенням ЛЕК УкрНДІПРОММЕД УНДІ від 18.06.2008 р. (протокол № 1524) позивачу було встановлене професійне захворювання: вібраційна хвороба першого-другого ступеню з вираженою полірадикулоневропатією, нейродистрофічним синдромом у вигляді двостороннього .плечолопаткового періатрозу ПФС 2 ст., деф. артрозу ліктьових і колінних суглобів ПФ 1 ст. ; помірними вазомоторно-трофічними розладами на кистях , стабільний больовий синдром. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст..). ЛН першого ст. За висновками МСЕК від 14 серпня 2008 року йому призначена третя група інвалідності та встановлена стійка втрата професійної працездатності по сукупності двох професійних захворювань у розмірі 40% з 11 серпня 2008 року. Симптоми розладу здоровя зявилися більше 10 років потому, він неодноразово лікувався амбулаторно і стаціонарно. Прогресивне погіршення загального стану відбувається з 2000 року. Вважає, що у звязку з професійною хворобою йому спричинена моральна шкода. Вона полягає у тому, що він перебуває на диспансерному обліку, змушений змінити звичний спосіб життя - постійно лікуватися амбулаторно та стаціонарно. Незважаючи на курси стаціонарного лікування в неврологічному відділенні, в умовах денного стаціонару, а також в клініці інституту профзахворювань і амбулаторно, стан його здоровя погіршується. Останні 5 років став відмічати біль в суглобах, особливо в лівій руці, колінних суглобів. Часто турбує головний біль, та постійний кашель . Біль віддає в кінцівки, які постійно німіють, у нього значно знизилася працездатність. Всі ці обставини значною мірою ускладнюють його життя, роздратованість та постійне в погіршення стану здоровя заважає будувати плани на майбутнє, створюючи почуття пригніченості, розпачу, психологічного дискомфорту. Негативні зміни його здоровя мають незворотний характер. Це дає йому право розраховувати на справедливу компенсацію моральної шкоди. Просив стягнути з відповідача ВАТ „Кривбасзалізрудкомна його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 173800,00 грн.
В судовому засіданні позивач і його представник ОСОБА_2. позов підтримали в повному обсязі.
Представник відповідача відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» в особі ОСОБА_3 позов не визнала.
Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково за такими підставами.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач з 26.07.1988 р. по 16.11.1994 р. та з 24.10.1995 р. по 22.07.1997 р., 22.07.1997 р. по 18.08.2008 р. працював підземним прохідником на шахті ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізрудком». Протягом 20 років працював в шкідливих умовах, параметри яких перевищували нормативи та сприяли виникненню професійних захворювань, виконував роботи по проходці горизонтальних, вертикальних і похилих гірничих виробок; буріння шпурів ручними перфораторами; скреперуванню гірничими масами в рудоспуск або вагонетки; розбирання та ремонт тимчасового кріплення; кріпленню гірничих виробок металевим кріпленням. При цьому експлуатуємі перфоратори та скреперні лебідки внаслідок конструктивних недоліків являлись джерелом вібрації, рівень якої перевищував ГДР. Крім цього, через несистематичне використання комплексу пилеподавлення і не забезпечення нормативного провітрювання на робочих місцях, умови праці характеризувалися запиленістю повітря робочої зони, що перевищували ГДК. Крім цього працюючи з 29.11.1983 р. по 31.12.1987 р. підземним електрогазосварювальником шахти ім. Орджонікідзе РУ ім. Леніна ВО «Кривбасруда» виконував роботи, що теж характеризувалися запиленністю повітря робочої зони, що перевищувала ГДК.
Рішенням ЛЕК УкрНДІПРОММЕД УНДІ від 18.06.2008 р. (протокол № 1524) позивачу було встановлене професійне захворювання: вібраційна хвороба першого-другого ступеню з вираженою полірадикулоневропатією, нейродистрофічним синдромом у вигляді двостороннього .плечолопаткового періатрозу ПФС 2 ст., деф. артрозу ліктьових і колінних суглобів ПФ 1 ст. ; помірними вазомоторно-трофічними розладами на кистях , стабільний больовий синдром. Хронічне обструктивне захворювання легень першої ст.(пиловий бронхіт першої ст., емфізема легень першої ст..). ЛН першого ст.

За висновками МСЕК від 14 серпня 2008 року позивачу призначена третя група інвалідності та встановлена стійка втрата професійної працездатності по сукупності двох професійних захворювань у розмірі 40% з 11 серпня 2008 року.

ОСОБА_5 розслідування хронічного професійного захворювання від 03 липня 2008 року причиною професійного захворювання є робота протягом 18 років 7 місяців в умовах вібрації, рівень якої перевищував ГДР, та 22 роки 8 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК: Вібрація : фактичний еквівалентний рівень локальної вібрації від 114 до 120 Дб, при ГДР 112 Дб. Запиленість повітря робочої зони - пил, вміщуючий вільний двоокис кремнію від 10 до 70% в концентрації від 5,6 мг/м3 до 7,8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м.

ОСОБА_5 санітарно-гігієничної характеристика умов праці, затвердженої 25.04.2007 року Тернівською районною СЕС причиною профзахворювання є робота на протязі майже 23 роки в умовах тяжкої фізичної праці , перенапруги, перевищення показників шуму, пилу, вібрації.

ОСОБА_5 первинного висновку МСЕК від 14 серпня 2008 року позивачу призначена третя група інвалідності та встановлена стійка втрата професійної працездатності по сукупності двох професійних захворювань у розмірі 40% з 11 серпня 2008 року.

У позивача на підставі висновку МСЕК від 14 серпня 2008 р., виникло право на відшкодування моральної шкоди.

23.02.2007 року був ухвалений Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання які спричинили втрату працездатності". Зокрема даним законом про зміни до базового Закону передбачено вилучення з Закону ст.ст. 1, 21, 28, 34, 35 норми, щодо обовязку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професіональних захворювань України виплачувати грошову суму за моральну шкоду потерпілому, внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Нормою ст. 1167 ЦК України, що набрав чинності з 2004 року встановлено, що моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою яка її завдала.

ОСОБА_5 зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Після неодноразових лікувань у стаціонарних відділеннях лікарень і клінік позивач по сьогоднішній день продовжує лікуватись, відчуває біль в тулубі і суглобах, йому тяжко ходити, він став інвалідом 3-ї групи та втратив 40% професійної працездатності.

Таким чином внаслідок отриманого професійного захворювання позивач став інвалідом, що завдає йому моральних страждань, він повинен приховувати свій біль, щоб продовжити працювати, докладати багато зусиль та часу для організації свого життя .

Винною особою в спричинені шкоди є підприємство, яке, в порушення діючого законодавства, не створило позивачу безпечні умови праці, не виконувало норм та правил з охорони праці.

Факт вини підприємства підтверджується ОСОБА_5 розслідування хронічного професійного захворювання від 03 липня 2008 року, згідно п.17 причиною професійного захворювання є робота впродовж 18 років 7 міс. в умовах вібрації, рівень якої перевищував ГДР, та 22 років 8 місяців в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищував ГДК.

В п.19 зазначеного ОСОБА_5 указані посадові особи, які порушили законодавство про охорону праці, вини позивача в отриманні професійного захворювання не встановлено.

Вина ВАТ „Кривбасзалізрудком полягає в тому, що керівництво ВАТ „Кривбасзалізрудком у перід моєї праці на шахті ім. Орджонікідзе та ш. ім. Леніна не виконала вимоги ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закона України «Про охорону праці» в частині створення на робочих місцях умов праці відповідно вимог нормативних актів з охорони праці, не забезпечило достатнього оснащення засобами малої механізації підземних дільниць та не здійснювало належного контролю за їх застосуванням. Вищезазначене підтверджується ОСОБА_5 (форми П-4) розслідування хронічного професійного захворювання від 03.07.2008 року, а також санітарно-гігієничною характеристикою умов праці від 25.04.2007 року.

В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що з вини підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання викликані ушкодженням здоров'я в наслідок професійного захворювання, одержання тимчасової, а потім стійкої втрати працездатності при виконанні трудових обов'язків.

Таким чином, заподіяне позивачу з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.

Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року».

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача - відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку рівень вібрації і пилу, як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищував гранично-допустимі норми, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оскаржило підприємство-відповідач.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода в наслідок професійного захворювання, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач відкрите акціонерне товариства «Криворізький залізорудний комбінат».

При вказаних обставинах суд вважає, що в наслідок професійного захворюванням порушено звичайний для позивача спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання.

Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України, акту розлідування хронічного професійного захворювання від 03 липня 2008 року, виписки із історії хвороби ОСОБА_4 Українського НДІ промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах, не забезпечення відповідачем - відкритим акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат» якісних та безпечних умов праці.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням змінився спосіб та якість життя позивача, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває біль в різних частинах тіла, такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, враховуючи те, що вперше позивачу 14.08.08 року встановлено 40% втрати працездатності в наслідок професійного захворювання, а також характер захворювання, пов'язаних з заподіянням ушкодження здоровю фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги позивача задовольнити частково та стягнути з відповідача ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на його користь 40 000 грн у відшкодування моральної шкодиНа підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди задовільнити частково.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_4 в відшкодування моральної шкоди 40 000 (сорок тисяч) грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн., витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 15,00 грн.

Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення заяву про апеляційне оскарження , та протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу, або в порядку ч.4 ст. 295 УПК України.

СУДДЯ Л.І. Шум.