Справа № 2а-1370-10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30квітня 2010 року Краснолиманський міський суд

Донецької області у складі:

Головуючого судді Саржевської І.В.

при секретарі Олійник С. В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в ОСОБА_1 справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України в ОСОБА_1 Донецької області про поновлення строку для звернення до адміністративного суду для стягнення недоплаченої щомісячної виплати дітям війни з а 2006-2007 роки, -

ВСТАНОВИВ:

12.09.2009 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман про відновлення пропущеногостроку для звернення до суду за захистом пропущенних прав , свобод та інтересів за період з 01 січня 2006 року до 31.12.2007 року, зобовязання Управління пенсфйного Фонду України в м.Красний Лиман нарахувати на його користь недоплачену , як дитини війни,щомісячну державну соціальну допомогу за 2006-2007 роки, обгрунтовуючи свої вимоги наступним.

Позивач належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей» з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року має право на отримання соціальної допомоги в розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком. У2006-2007 роках йому така допомога не виплачувалась.В позовній заяві зазначає ,що положення законів України «Про Державний бюджет України на 2006,2007 роки» в частині зупинення ст.6 Закону України «про соціальний захист дітей війни» не відповідають Конституції України і тому не можуть застосовуватись.

Крім того,зазначає,що про порушення його прав, в цій частині, він дізнався після висвітлення в засобах масової інформації рішення Конституфційного суду України від 09.07.2007 року про визнання неконституаційними положень закону України про «Державний бюджет України на 2007 рік»тому вважає , що пропутив строк звернення до суду з поважних причин.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд 1 справи без його участі .

Відповідач - Управління Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман позов не визвав: , про що надав до суду заперечення.

В судове засідання відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання не зявився, надав до суду заяву з проханням слухати справу в його відсутності.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності позивача та відповідача,на підставі наявних у справі доказів.

З матеріалів справ та наявних з ній доказів, судом встановлено наступне .

Позивач має статус „Дитини війни", що також підтверджується пенсійним посвідченням серії АА № 725802 від 17.04.1998 року.

Враховуючх зазначений статус позивача, він відповідно до ст.6 Закону України «Про тсоціальний захист дітей війни " має право на отримання державнії соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30%мінімахьної пенсії за віком.

Виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів у їх сукупності,суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з н а ступних підстав.

Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", дітям віппп пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що іхпі іачуєтвся замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної хенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Заковом України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року; дію ст..6зазначеного закону на 2006 рік зупиненно.

Законом України „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на2006 рік" від 19 грудня 2006 року, який набрав чинності 15 березня 2006 року до статті 110 Закону України « Про Державний бюджет на 2006 рік «було внесенно зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни,передбаченні ст.6 Закону України «про соціальний захист дітей війни» у 2006 році запроваджується поетапно,за результатами виконання бюджету у першому півріччі,у порядку,визначенному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановленні ст..6Закону України «Про соціальний захист дітей війни» запровадженні не були.

Закони України „Про державкий бюджет на 2006 рік" від 20 грудня 2005 року та « Про внесення змін до Закону України „ Державний бюджет на 2006 рік" від 19 січня 2006 року неконституційними не визнанні та діяли протягом 2006 року.:

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідачів не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки до 15 березня 2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крим того, надаючи перевагу Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року та «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19 січня 2006 року, суд виходить с того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п.3 мотивувальної частини рішення від 30 жовтня 1997 року №4-зп ( справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована одно предметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайно є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизначеним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше ».

Виходячи із систематичного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік.

Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15 березня 2006 року дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15 березня2006 року здійснення доплат, визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік».

Відповідач по справі протягом 2006 року діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15 березня 2006 року дія ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а 15 березня 2006 року здійснення доплат, визнано у інший спосіб, тобто постановлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік».

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх частково підлягаючими задаволенню, з таких підстав. Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахування мст. 111 Цього закону було зупинено.

Рішення Конституційного Суду від 09 липня 2007 року за №6-рп/2007року, у справі за поданням народних депутатів України щодо відповідності Конституції України ( конституційності) положень статей 29, 36 ч.2 ст. 56, ч. 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44 , 45 ,46, ст. ст. 98, 101, 103, 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» ( справа про соціальні гарантії громадян), визнано такими, що не відповідає Конституції України ( є неконституційним) положення п. 12 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст.. 111 цього Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визначені, неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковими до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визначені неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Виходячи з приписів ч.2 ст. 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, відповідач повинен був нараховувати та сплачувати доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 09 липня 2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 714 Закону України «Про Державний бюджет України», ця норма втратила чинність та не підлягає застосуванню.

Отже, відповідач з 09 липня 2007 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ч. ч. 3 та 4 ст. 8 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свободи людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції країни гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенню адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст..28 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає. Пенсійний Фонд України діє у відповідності Положення «Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахування та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено відповідача, за місцем проживання позивача.

Порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тривало з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року і припинилось лише 1 січня 2008 року після внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Але позивач звернувся до суду 12.09.2008 року. При цьому посилання позивача на пропуск встановленого ст.99 КАС Украънистроку звернення до суду з поважних причин нычим не обгрунтовано. А його посилання на те, що йому не було выдомо про існування діючого законодавства в частині надання йому соціальних пільг, суд знаходить безпідставними, бо статус «Дітина Війни» позивачу з його відома присвоено у встановленому порядку в 2006році, він проживає в звичайних для всіх громадян України умовах, спілкується з іншими громодянами, як і всі інші громодяни при бажанні має доступ до нормативно-правової бази України та засобів масової інформації.

Таким чином, суд, вбачає, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом свого права щодо отримання доплати до пенсії , передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», без поважних причин.

Тому у звязку з тим,що позивачем пропущено строк звернення до суду з вимогами про виплату підвищення до пенсії як дитині війни за 2007 рік, а відповідач наполягає на застосування вказаного строку, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у вимогах про підвищення пенсії як дитині війни за період з 09.07.20007 року по 12.09.2007 року( дата звернення до суду відповідно до поштового штампу 12.09.2008 року),а задоволенню підлягають лише позовні вимоги, пред'явлені в межах строку звернення до суду з 12.09.2007 року по 31.12.2007 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, вимоги про стягнення з відповідача доплати до пенсії у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню, оскільки такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здіснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.Такий висновок суду грунтується на тому,що з огляду на положення статей 21, 105,162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду,заподіяну незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Тому,встановивши, що відповідачем порушено норми права,які регулюють спірні правовідносини, суд повинен лише визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідачів провести нарахування та виплату належних сумм відповідно до закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.64,124,152 Конституції України,ст.ст.3,6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.ст.6-14,71,159-163,167,186 Кодексу адміністративного судочинства України,суд-

Постановив

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про зобов'язання вчинення дій-задовольнити частково.

Вмзнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман здійснити нарахування та виплату ОСОБА_3 підвищення до пенсії як дитині війни» за період з 12 вересня 2007 року по 31 грудня 2007 року, відповідно до вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції, яка діяла на зазначений період,у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, з урахуванням фактично отриманих сум.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Краснолиманський міський суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня оскарження постанови в повному обзязі та подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасною подачею її копії до суду апеляційної інстинції, або без попереднього подання зяяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя