Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2- 28 / 2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 грудня 2010 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі; головуючої судді Альошиної Н.М.,

при секретарі - Сахненко Н.Ю.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» 3особа; ОСОБА_5 про повернення грошового вкладу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_3 в травні 2009 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» про повернення грошового вкладу. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 25.04.2006 року вона уклала з відповідачем договір № 20/02-02/18 на вклад «Універсальний» (без пролонгації) на підставі якого передала готівкою 3000 доларів США терміном на 12 місяців до 20 квітня 2007року, під відсоткову ставку 14% річних. В звязку з цим на її імя було відкрито рахунок № /18.

11 жовтня 2006 року вона поповнила депозит по прибутковому валютному ордеру № 1 в сумі 4500 дол. США.

Незважаючи на те, що строки повернення вкладів давно наступили, вона їх не отримала, тому звернувся до відповідача з письмовою заявою про виконання умов договору, але відповідач їй в цьому відмовив по надуманих причинах.

Виходячи з положень ст. ст. 1059-1061 ЦК України, ст.ст. 57, 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та на підставі пунктів 3.3.2 та 3.3.3 вищевказаного договору просила стягнути з відповідача на її користь 7500 дол. США, що в перерахунку на гривню складає 57.500грн. грошового вкладу. 14% річних від суми вкладу 8050грн., моральну шкоду 3000грн. та судові витрати.

Відповідно до ухвали суду від 21.04.2010р. до участі в справі в якості 3особи що не заявляє самостійних вимог залучено ОСОБА_5

В ході розгляду справи позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про доповнення позовної заяви (а.с. 50-54 т.2) та просила стягнути з відповідача ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» на її користь 57.500грн. грошового вкладу, 14% річних,- 8050грн.,3000грн. моральної шкоди, а всього 68.550грн. та судові витрати 550грн.

В своєму клопотанні від 22.07.2010р. (а.с.74,75) позивачка відмовилась від позовних вимог відносно відповідача ОСОБА_6 обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», та просила поновити строк звернення до суду по стягненню коштів з ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», зменшивши позовні вимоги на 7527,06грн. суми яку вона отримала у виді процентів та остаточно просила стягнути з відповідача 61.022,94грн.

Відповідною ухвалою суду від 22.07.2010року провадження по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 обласної дирекції ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» про повернення вкладу закрито.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримала, просила змінений позов задовольнити в повному обсязі та стягнути на її користь понесені судові витрати при цьому пояснила суду, що договір банківського вкладу вона укладала у кабінеті начальника Миргородського відділення ОСОБА_5, там же його підписала в двох екземплярах. ОСОБА_5 запропонувала умови банку щодо розміщення на валютному рахунку грошей та процент річних, на які вона погодилась, довіряючи керівнику банку, як посадовій особі, а тому не було сумнівів в тому, що ОСОБА_5 діє не в інтересах банку. Після чого був укладений договір, підписаний сторонами та скріплений мокрою печаткою банку, а вона передала 25.04.2006 року ОСОБА_5 3000дол.США, про що остання виписала прибутковий валютний ордер № 7 від 25.04.2006року, обидві поставили підписи, а підпис керуючої банком був скріплений печаткою банку. Касовий ордер був оформлений після підписання договору. Як передбачалось умовами договору вона отримувала відсотки за розміщення валюти, а тому 11.10.2006 року поповнила рахунок, внісши відповідно до прибуткового валютного ордеру № 1 4500дол.США, процедура заповнення документу була як і попередня, таким чином на її валютному рахунку знаходиться 7500дол.США. Через деякий час звернувшись до Банку з письмовою заявою про повернення вкладу, стало відомо, що її коштів немає.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав відповідності укладених договорів вимогам Цивільного кодексу України та того, що відмовляючи позивачці у поверненні вкладу відповідач порушив її право власності на вказані грошові кошти.

В попередньому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яка і була призначена ухвалою суду від 24.06.2009року.

Представник відповідача, ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності (а.с.72 т.2 ) позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та пояснив, що позивачкою не доведено факт вчинення правочину укладення банківського договору вкладу між нею та ВАТ «ОСОБА_4 банк Аваль», так як документи, надані позивачкою на підтвердження укладення правочину банк вважає підробленими, оскільки вони не відповідають зразкам, які використовуються у діяльності відповідача, і позивачкою не надано доказів, що вони складалися за вказаних нею обставин. Крім того, у відповідача відсутні дані про укладення ним вказаного позивачкою договору, так як грошові кошти від позивачки на виконання умов договору до каси банку не надходили і зазначений у договорі рахунок не відкривався, що підтверджується показаннями свідків економіста та касирів Миргородського відділення, а також аудиторським висновком незалежної аудиторської фірми «Баланс», якими встановлено, що зобовязання за коштами на вимогу, за короткостроковими та довгостроковими вкладами (депозитами) фізичних осіб Миргородського відділення Банку станом на 30.06.2009 року не містять заборгованості.

Цей договір був укладений позивачкою і підписаний начальником Миргородського відділення ОСОБА_5, не може вважатися дійсними, так як при його укладенні не була дотримана письмова форма договору, передбачена ст. 1059 ЦК України. Крім того, відповідно до посадової інструкції та довіреності до компетенції начальника Миргородського відділення ОСОБА_5 не входило приймання готівкових коштів від клієнтів банку.

Таким чином представник відповідача вважав, що в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі, оскільки банк з ОСОБА_3 спірного договору не укладав, кошти до каси банку від позивачки на підставі договору не надходили, факти викладені в позові позивачкою належним чином не підтверджені.

Третя особа, будучи належним чином повідомлена, про що складено акти в судове засідання не зявилась, що не перешкоджає слуханню справи.

Заслухавши пояснення сторін, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі та експертний висновок почеркознавчої експертизи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 квітня 2006 року між позивачкою ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль», в особі начальника Миргородського відділення ОСОБА_6 обласного філіалу АППБ «Аваль» ОСОБА_5, діючою на підставі довіреності від 21.08.2004року (а.с.41) в межах трирічного строку її дії було укладено Договір № 20/02-02/18 на вклад Універсальний (без пролонгації) (а.с.6 т.1).

Пунктом 1.2 Договору відсоткова ставка по вкладу встановлюється у розмірі 14% річних.

Згідно п. 2.2 Договору, для обліку суми вкладу ОСОБА_4 відкрив вкладнику рахунок № /18.

Строк дії укладеного договору відповідно до п. 1.1 встановлено у 12 місяців.

На виконання умов договору позивачка ОСОБА_3 передала готівкою відповідачеві грошову суму відповідно до прибуткового валютного ордеру № 7 від 25.04.2006 року - 3000 дол. США.(а.с.7)

ОСОБА_3 проводила поповнення валютного рахунку відповідно до прибуткового валютного ордеру № 1 від 11.10.2006року в сумі 4500дол.США.(а.с.8)

Згідно ч.4 ст.95 ЦК України керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданою нею довіреності.

Відповідно до ч. 3 ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно ч.1 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Ст. 239 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє.

Згідно наданої позивачем довідки за даними обліку ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» договір № 20/02-02/18 на вклад Універсальний (без пролонгації) від 25.04.2006 року з ОСОБА_3 не укладався. Рахунок № /18 на імя ОСОБА_3 у ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» не відкривався. Грошові кошти в сумі 3000 та 4500 дол. США від ОСОБА_3 до ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» не надходили, та надав суду копію постанови від 10.07.2009року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ознаками злочину передбаченого ст. 191 ч.5 КК України з копією акта позапланової ревізії з 01.01.2003р по 16.03.2009року (а.с.166- 200 т.1).

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.2 ст.631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення. Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативноправовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пункт 8 глави 2 розділу ІІІ Інструкції про касові операції у банках України передбачає, що після завершення приймання готівки клієнту видається (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Квитанція, або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції, а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Надані ОСОБА_3 прибуткові валютні ордери №7 від 25.04.2006року та № 1 від 11.10.2006р. (а.с.7,8 т.1) відповідають вказаним вимогам Інструкції, отже вони є документом, який підтверджує внесення особою грошової суми до банку.

Підписання договору № 20/02-02/18 від 25.04.2006 року на вклад Універсальний (без пролонгації) та оформлення прибуткових валютних ордерів № 7 від 25.04.2006року та № 1 від 11.10.2006р., були виконані начальником Миргородського відділення ОСОБА_6 обласного філіалу АППБ «АВАЛЬ» ОСОБА_5 та скріплені печаткою банку, що підтверджено висновком судово почеркознавчої експертизи від 16.03.2010р., проведеної Харківським НДІСЕ ім. М.С.Бокаріуса на клопотання Банку відповідно до ухвали суду від 24.06.2009року. ОСОБА_5 діяла на підставі повноважень від імені банку передбачених довіреністю, виданою їй 21 серпня 2004 року( а.с.41т.1). Згідно п.6.4 оспорюваного договору позивач брав на себе зобовязання нести відповідальність за дії службовця, уповноваженого приймати вклади від фізичних осіб (в даному випадку ОСОБА_5М.), як за свої власні.

Спірний договір від імені Банку укладений та підписаний ОСОБА_5 на той час начальником Миргородського відділення ОСОБА_6 обласної дирекції ВАТ «ОСОБА_4 Аваль», що підтверджено експертним висновком.

Допитані судом свідки; ОСОБА_7, ОСОБА_8І, ОСОБА_9, ОСОБА_10, пояснили, що рукописно заповнені документи, підписи в них відповідають почерку ОСОБА_5, але така форма їх виготовлення їм невідома, оскільки весь документооблік в Банку компютеризований. Гроші від клієнта після укладання договору, приймає виключно касир, що знаходиться в окремому приміщенні.

Як слідує із пояснень позивачки в судовому засіданні вона не є за фахом особою обізнаною в правилах проведення банківських операцій, ці вимоги та порядок їх проведення не були розміщені на рекламних носіях банку, всі операції проводились в приміщенні банку, вона і не зобовязана була знати порядок оформлення банківських операцій, тому ОСОБА_3 не може бути відповідальною за порушення працівниками банку положень інструкцій та інших внутрішніх банківських нормативних документів. Вона пояснила що за період знаходження її коштів на рахунку банку вона отримала проценти 953,93 дол.США, а тому зменшила суму позову в еквіваленті на 7527,06грн.

Не може бути прийняте судом до уваги посилання представника відповідача на те, що кошти від ОСОБА_3 за зазначеним договором до каси банку не надходили і рахунок по ньому не відкривався, оскільки ці обставини не спростовують факту передання нею коштів відповідальному працівнику Банку ОСОБА_5, тим більше що проведення по касі отриманих коштів та відкриття рахунків не могло залежати від волі ОСОБА_3

Крім цього за умовами п.2.2 договору вказаний рахунок зобовязувався відкрити банк, а у виданому вкладнику прибутковому касовому ордеру банком був зазначений номер рахунку, який відповідав змісту договору.

З урахуванням встановленого суд вважає, що договір між ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_3 на вклад Універсальний (без пролонгації) № 20/02-02/18 від 25.04.2006р. є укладеним і таким, що набрав чинності.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до п. 3.2.3. вищезгаданих договорів вкладник має право по закінченню строку договору отримати всі належні йому суми коштів за договором готівкою або шляхом безготівкового перерахування на рахунки вкладника.

Стаття 1060 ЦК України встановлює, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно з положеннями статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунками за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Виходячи з системного аналізу вищенаведеного законодавства, враховуючи обставини встановлені судом, відповідач зобовязаний повернути позивачці суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною, тому суд вважає, що вимога позивачки про стягнення суми вкладу ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

А так як пунктом 6.4 спірного договору позивач (ОСОБА_4) брав на себе зобовязання нести відповідальність за дії службовця, уповноваженого приймати вклади від фізичних осіб (в даному випадку ОСОБА_5М.), як за свої власні, суд вважає додержаною письмову форму спірного договору банківського вкладу, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 61.022,94грн.

Протоколом Загальних Зборів акціонерів № 3б-45 від 14 жовтня 2009 року прийнято рішення про зміну найменування Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль». Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» є правонаступником за всіма правами та обовязками ВАТ «ОСОБА_4 Аваль».

Згідно ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. В порушення п.3.3.2, 3.3.3 розділу 3 договору відповідач не повернув процентів що становить 14% річних від суми вкладу 8050грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Так як позивачка в межах строку позовної давності звернулась до суду з відповідним позовом, в ході розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_6 обласна дирекція ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» не є юридичною особою, та за клопотанням адвоката ОСОБА_1 ухвалою суду від 06.07.2010р. було залучено в якості 2 відповідача юридичну особу ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», то строк позовної давності підлягає поновленню.

Оскільки як встановлено судом між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем укладено договір банківського вкладу, яким не передбачено відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимога позивачки про стягнення з відповідача 3000грн. моральної шкоди задоволенню не підлягають як безпідставні.

Відповідно до ст.ст. 81, 84, 88 ЦПК України в звязку з частковим задоволенням позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки документально підтверджені судові витрати в сумі 550,00 гривень, з них: 250 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.1), 300 гривень витрати на правову допомогу (а.с.14).

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 17 Загальної декларації прав людини, ст.ст. 95, 237, 239, 244, 525, 526, 626, 621, 638, 1059, 1060, 1074 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 215,218, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, ) на користь ОСОБА_3 грошовий вклад в сумі 58.022,90 грн. (пятдесят вісім тисяч двадцять дві гривні) 90 коп. по Договору № 20/02-02/ 18 на вклад Універсальний ( без пролонгації) від 25 квітня 2006 року, та 550 гривень 00 коп. судових витрат, всього 58572,90 грн. (пятдесят вісім тисяч пятсот сімдесят дві гривні 90 коп.), поновивши строк звернення до суду відносно відповідача ПАТ «ОСОБА_4 Аваль».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» 580,23 грн. (пятсот вісімдесят гривень 23 коп.) судового збору на користь держави.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області.

Суддя: