Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області
Справа 2 -0-195/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Бережняка В.Д.,

при секретарі Полторацькій В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині справу за

заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Ніжинська міська рада

та ОСОБА_2, про встановлення факту належності

правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:

У заяві до суду заявник ОСОБА_1 зазначив, щоЗІ грудня 1996 року

померла його мати ОСОБА_3, а 21 січня 1998 року помер його батько

ОСОБА_4.

Батько ОСОБА_4 на все своє майно склав заповіт на його ім»я, а мати

ОСОБА_3 склала заповіт на все своє майно у рівних частинах на його ім»я та на

ім»я заінтересованої особи ОСОБА_2

До спадкового майна входить 1/2 частина житлового будинку № 13 по

вул.Садовій у м.Ніжині, яка належить на підставі договору дарування від 13 вересня

1989 року його батьку ОСОБА_4, та 1/2 частина цього ж будинку, яка належить на

підставі свідоцтва про право на спадщину за законом його матері ОСОБА_5

Але одержати свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків він не

може, так як у обох заповітах його прізвище зазначено як і прізвище батьків -

«Алексієнко» замість «Алексеєнко», як це зазначено у паспорті, та тому, що в договорі

дарування А частини будинку прізвище батька зазначено «Олексієнко», а в актовому

запису про смерть його прізвище зазначено «Алексієнко».

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 11 жовтня 2010 року

встановлено факт родинних відносин, а саме що померла ОСОБА_3 була його

матір»ю та що померлий ОСОБА_4 був його батьком.

Заявник просив встановити слідуючі факти:

1.Що заповіт його матері ОСОБА_3 від 22 лютого 1996 року, яким

вона все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що

на день смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право, заповіла на ім»я

ОСОБА_6 у рівних частинах з ОСОБА_2,

фактично складений на його ім»я - ОСОБА_1 у рівних

частинах з ОСОБА_2;

2.Що заповіт його батька ОСОБА_4 від 22 лютого

1996 року, яким він усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, та

взагалі все те, що на день смерті буде йому належати та на що за законом матиме право,

заповів на ім»я ОСОБА_7, фактично зроблений на ім»я

ОСОБА_1;

3.Встановити факт належності його батьку ОСОБА_4,

який помер 21 січня 1998 року, договору дарування А частини житлового будинку № 13

по вул. 1-а Садовій в м.Ніжині, укладеного між ОСОБА_3 та

ОСОБА_8, посвідченого нотаріусом Ніжинської міської

державної нотаріальної контори 13 вересня 1989 року, реєстровий № 2-1265.

В судове засіданні заявник ОСОБА_1 не з»явився, але письмово заяв\

підтримав, справу просив розглянути у його відсутність та без свідків, які також мають

незадовільний стан здоров»я, і так як заявник є інвалідом другої групи ( копія

посвідчення на а.с.11), то суд визнав можливим розглянути справу в його відсутність та у

відсутність свідків.

Представник заінтересованої особи Ніжинської міської ради в судове засідання

не з»явився також, але письмово міська рада просила розглянути справу у відсутність її

представника і проти задоволення вимог ОСОБА_1 не заперечувала.

Заінтересована особа ОСОБА_2 письмово просила справу розглянути у її

відсутність, посилаючись на незадовільний стан здоров»я, і проти задоволення вимог

заявника не заперечувала.

За таких обставин суд визнав можливими справу розглянути у відсутність заявника

та заінтересованих осіб на підставі наявних у ній документів, у зв»язку з чим відповідно

до ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання технічним засобом не здійснювалася.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до слідуючого висновку.

Копією свідоцтва про укладення шлюбу, що на а.с.9, записи в якому зроблено

російською мовою, підтверджується, що «Алексеєнко Сергей Федорович» і

«Апанасенко Лидиия Марковна» зареєстрували шлюб 21 жовтня 1951 року і дружині

присвоєно прізвище «Алексеєнко». Копією свідоцтва про народження заявника, записи в

якому також зроблено російською мовою, підтверджується, що його батьками зазначені

«Алексеєнко Сергей Федорович» і « Алексеєнко Лидиия Марковна» (а.с.10). В паспорті

прізвище заявника українською мовою зазначено « Алексеєнко», а російською

«Алексеєнко» (копія на а.с.6). Записи в копіях свідоцтв про смерть батьків зроблені

українською мовою і в них зазначено, що 31 грудня 1996 року померла ОСОБА_3

Марківна, а 21 січня 1998 року помер ОСОБА_9 ( а.с.7,8).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 11 жовтня 2010 року, яке

набуло законної сили, встановлено факти родинних відносин між заявником ОСОБА_1

О.С. та померлим ОСОБА_4, а саме, що він є батьком заявника, та між заявником

ОСОБА_1 і померлою ОСОБА_3, а саме, що вона є матір»ю заявника.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили,

не доказуються при розгляді інших справ, у якій бере участь та особа, щодо якої

встановлено ці обставини.

13 вересня 1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 укладено

договір дарування 1/2 частини житлового будинку № 13 по вул.Садовій у м.Ніжині (копія

договору на а.с.15), у якому зазначено, що як дарувальник ОСОБА_3, так і

обдарований ОСОБА_10 на час укладення договору проживали в цьому ж будинку.

Інша Уг частина будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину належить

ОСОБА_11М.(довідка на а.с.22). З довідок виконавчого комітету Ніжинської міської

ради на а.с.20,21 убачається, що на час смерті ОСОБА_3 у будинку № 13 по

вул.Садовій у м.Ніжині проживали та були зареєстровані її чоловік ОСОБА_4 та

син ОСОБА_1 та що син ОСОБА_1 проживав і був зареєстрований у цьому ж

будинку і на час смерті батька ОСОБА_4 З копій спадкових справ, заведених

Ніжинською міською державною нотаріальною конторою до майна померлих ОСОБА_4

Л.М. та ОСОБА_4, убачається, що заявником протягом встановленого

шестимісячного строку після відкриття спадщини після смерті обох батьків були подані

нотаріусу заяви про прийняття спадщини, де останній також зазначав, що він є

спадкоємцем за заповітом (а.с.48,58), як це зазначала і заінтересована особа ОСОБА_2

у своїй заяві (а.с.49).

Оскільки, як зазначено вище, має місце написання у різних документах прізвиш

як заявника, так і його батьків українською та російською мовою по-різному, то суд

вважає, що зазначених доказів достатньо для встановлення фактів, про які просить

заявник, оскільки це тягне для нього правові наслідки - дасть змогу одержати свідоцтва про право на спадщину, так як він відповідно до ст.549 ЦК України в ред..1963 року

вважається таким, що спадщину прийняв, бо як на час смерті матері, так і на час смерті

батька був зареєстрований та проживав в одному зі спадкодавцями будинку, а крім того

протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті кожного з

батьків подав нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 209,213-215, 256 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факти:

Що заповіт ОСОБА_3, яка померла 31 грудня 1996 року,

посвідчений 22 лютого 1996 року завідуючою Ніжинської міської державної

нотаріальної контори ОСОБА_12, реєстровий № 1-570, яким ОСОБА_3

все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, та взагалі все те, що на

день смерті буде належати їй, та на що вона за законом матиме право, заповіла на ім»я

ОСОБА_6 у рівних частинах з ОСОБА_2,

фактично складений на його ім»я - ОСОБА_1 у рівних

частинах з ОСОБА_2;

Що заповіт ОСОБА_4, який помер 21 січня 1998 року,

посвідчений 22 лютого 1996 року завідуючою Ніжинської міської державної

нотаріальної контори ОСОБА_12, реєстровий № 1-569, яким він усе своє майно, де б воно

не було та з чого б воно не складалося, та взагалі все те, що на день смерті буде йому

належати та на що за законом матиме право, заповів на ім»я ОСОБА_7

Сергійовича, фактично зроблений на ім»я ОСОБА_1;

Встановити факт належності ОСОБА_4, який помер 21

січня 1998 року, договору дарування У частини житлового будинку № 13 по вул.І-а

Садовій в м.Ніжині, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_8

ОСОБА_13, посвідченого нотаріусом Ніжинської міської державної

нотаріальної контори 13 вересня 1989 року, реєстровий № 2-1265.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду

Чернігівської області через Ніжинський міськрайонний суд протягом 10-и днів з дня

отримання копії цього рішення.

Суддя Бережняк В.Д.