Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа 2-1840/10р.
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2010 року Бориспільській міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м. Бориспіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бориспільської міської ради Київської області про визнання права власності на самочинно переплановану квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому пред'явив вимоги про визнання права власності на самочинно переплановану квартиру № 67, яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Котовського в м. Бориспіль, житловою площею 20, 1 кв. м., та загальною площею 60, 6 кв. м з тих підстав, що в травні - липні місці 2008 року він власними силами здійснив перепланування квартири шляхом об'єднання приміщення житлової кімнати з приміщенням кухні, зміни розташування дверних прорізів та схеми опалення приміщень (тобто перенесення опалювальних приладів), вартість якого становила приблизно 21 000 грн. При цьому, як зазначає позивач, для виконання робіт з перепланування квартири, ним не було отримано в установленому законом порядку дозволу на перепланування квартири, дозволу на виконання будівельних робіт, не було розроблено проекту документацію на перепланування квартири, в зв'язку з чим позивач не має можливості оформити в установленому законом порядку перепланування квартири окрім як шляхом звернення до суду з цим позовом. Крім того, як зазначає позивач, що під час перепланування квартири ним були дотримані протипожежні та санітарні нормам по наступним параметрам: по загальних даних, характеристиці конструктивних елементів, капітальні будівлі, будівельній готовності та технічному стані; по об'ємно-планувальному рішенню; по наявності інженерних комунікацій. За таких умов позивач просив суд визнати за ним право власності на самочинно переплановану квартиру з підстав передбачених ст. 376 ЦК України.

В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини нез'явлення в судове засідання не повідомив суд та заяви про неможливість з'явлення в судове засідання не подав. Однак, в судове засідання з'явився його представник, який підтримав у повному обсязі пред'явлений ОСОБА_1 позов та просив ухвалити рішення яким визнати право власності на самочинно переплановану квартиру № 67, яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Котовського в м. Бориспіль, в складі двох кімнат житловою площею 20, 1 кв. м., та загальною площею 60, 6 кв. м.

Бориспільська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала клопотання, в якому проти вимог позивача щодо визнання права власності на самочинно переплановану квартиру № 67, яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Котовського в м. Бориспіль не заперечує, з тих підстав, що позов ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, просить слухати справу у відсутність свого представника.

При таких обставинах, суд, заслухавши представника позивача, клопотання відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість, у відповідності до ст.ст. 130, 174 ЦПК України, ухвалити у попередньому судовому засіданні судове рішення, яким задовольнити вимоги позивача у повному обсязі, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Бориспільської міської ради від 19 грудня 2006 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про власність на нерухоме майно від 11 січня 2007 року, яким є квартира № 67, яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Котовського в м. Бориспіль, в зв'язку із її приватизацією позивачем відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», про що також свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Комунальним підприємством «Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації» від 11 січня 2007 року.

В зв'язку з цим, позивач в травні - липні місці 2008 року власними силами здійснив перепланування квартири шляхом об'єднання приміщення житлової кімнати з приміщенням кухні, зміни розташування дверних прорізів та схеми опалення приміщень (тобто перенесення опалювальних приладів).

25 лютого 2010 року Комунальним підприємством «Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації», за заявою позивача, була проведена технічна інвентаризація квартири № 67, яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Котовського в м. Бориспіль в результаті якої був виданий технічний паспорт в якому міститься план та технічна характеристика квартири після проведення позивачем перепланування.

Крім того, після проведення технічної інвентаризації квартири, Комунальне підприємство «Бориспільське міське бюро технічної інвентаризації» 25 лютого 2010 року надіслало виконавчому комітету Бориспільської міської ради повідомлення за № 919 про те, що у квартирі № 67, яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Котовського в м. Бориспіль та належить ОСОБА_1 було проведено перепланування внаслідок якого, житлова площа зменшилась на 17,6 кв. м., на місці віконних та дверних прорізів зроблено арку та винесено опалення на лоджію.

За таких обставина, у відповідності до ч.2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Ст. 152 ЖК України передбачено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Також, у відповідності до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про планування і забудову територій» (норма в редакції, яка діяла на момент перепланування квартири), забудова територій передбачає здійснення нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення та технічного переоснащення підприємств (далі будівництво). Будівництво об'єктів містобудування здійснюється згідно з законодавством, державними стандартами, нормами та правилами, регіональними і місцевими правилами забудови, містобудівною та проектною документацією.

Таким чином, ч.і - ч.З ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (норма в редакції, яка діяла на момент перепланування квартири) передбачено отримання фізичною особою, яка має намір здійснити будівництво об'єктів містобудування (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, впорядкування об'єктів містобудування, розширення) дозвіл на будівництво об'єкта містобудування.

При цьому ч.5 ст. 24 вказаного вище законодавчого акту передбачено, що дозвіл на будівництво дає право замовникам на отримання вихідних даних на проектування, здійснення проектно-вишукувальних робіт та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Таким чином, ч.1 ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» (норма в редакції, яка діяла на момент перепланування квартири) передбачено, що дозвіл на виконання будівельних робі т це документ, що засвідчує право забудовника та підрядника на виконання будівельних робіт, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд. Дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю.

Після будівництва об'єкта містобудування, у відповідності до ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову територій» (норма в редакції, яка діяла на момент перепланування квартири), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється приймальними комісіями. Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач, в період часу починаючи з травня липня місця 2008 року, здійснив перепланування квартири шляхом об'єднання приміщення житлової кімнати з приміщенням кухні, зміни розташування дверних прорізів та схеми опалення приміщень, однак позивачем не були дотримані вимоги наведених вище нормативно-правових актів України, які регулюють питання перебудови, перепланування та капітального ремонту квартири як об'єкту містобудування, які діяли в період такого будівництва, зокрема: позивач здійснивши перепланування квартири - не розробив проектну документацію на будівництво та не отримав дозвіл на перепланування квартири, дозвіл на виконання будівельних робіт, а також об'єкт не було прийнято в експлуатацію та на нього не було видано свідоцтво про право власності органами місцевого

самоврядування, яке є єдиним правовстановлюючим документом на перебудоване (переплановане нерухоме майно, що підлягав реєстрації в бюро технічної інвентаризації.

При таких обставинах, чинним законодавством України передбачені правові наслідки будівництва об'єкта містобудування без дотримання відповідного порядку передбаченого чинним законодавством України та наявності вказаних вище документів, які надають право позивачу здійснювати перебудову (перепланування) і без наявності яких будівництво заборонено.

Таким чином, ч.15 ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій» здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

І на сам перед, у відповідності до ч.і ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, суд вважає, що ч.2 ст. 331 ЦК України передбачено загальне правило виникнення та набуття права власності на об'єкт нерухомого майна, а саме: якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Вказане вище положення ст. 331 ЦК України знаходиться в прямому правовому зв'язку із положенням абз.1 п. «а» п. 6.1. 2.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5, яким передбачено, що оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об'єкта і введення його в експлуатацію, а також з положенням п. 6 додатку N 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5, яким передбачено, що свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомого майна, виданого органами місцевого самоврядування є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна.

Однак, враховуючи те, що позивач здійснив перепланування квартири без розроблення проектної документації на перепланування та не отримав дозвіл на перепланування квартири, дозвіл на виконання будівельних робіт з перепланування, останній позбавлений можливості в установленому законом порядку вирішити питання щодо прийняття в експлуатацію квартири після проведення її перепланування, отримати в органах місцевого самоврядування свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке є правовстановлюючим документом на перебудоване (переплановане) нерухоме майно та зареєструвати правовстановлюючий документ на квартиру в бюро технічної інвентаризації.

Тому, суд приходить до висновку, що законодавцем було прийнято спеціальну норму, яка регулює правовідносини щодо набуття права власності на нерухоме майно, яке було самочинно збудоване (переплановане та перебудоване), на підставі рішення суду, яке в подальшому є правовстановлюючим документом на нерухоме майно, оскільки особа, яка здійснила самочинне будівництво позбавлена можливості набути право на майно в інший, передбачений законом, спосіб, зокрема:

У відповідності до ч.3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво.

Тому, ч.7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

При таких обставинах, виходячи з положення ст. 376 ЦК України, суд вважає, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за особою, яка здійснювала таке будівництво в судовому порядку на підставі рішення суду шляхом звернення з відповідним позовом цієї особи та з підстав і в порядку передбаченому Законом, за умови відсутності обставин пов'язаних з істотним порушення будівельних норм і правил.

Крім того, ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Аналогічно п. 10 додатку N 1 до пункту 2.1 Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5 передбачено, що рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна.

І насамперед, звертаю увагу суд на те, що ч.і ст. 328 ЦК України передбачено, що прав власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Більш того, у відповідності до висновку експертного будівельно-технічного дослідження за № 0465 від 18 березня 2010 року, складеного ОСОБА_2, яка має вищу будівельно-технічну освіту та кваліфікацію судового експерта, - перепланування проведене у приміщеннях квартири № 67, яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Котовського в м. Бориспіль, відповідає вимогам ДБН, протипожежним та санітарним нормам, чинним в галузі будівництва станом на момент складання висновку по наступним параметрам: по загальних даних, характеристиці конструктивних елементів, капітальні будівлі, будівельній готовності та технічному стані; по об'ємно-планувальному рішенню; по наявності інженерних комунікацій;

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що квартира № 67, яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Котовського в м. Бориспіль, була перепланована та перебудована у відповідності до вимог державних стандартів, норм і правил, регіональних і місцевих правил забудови, що є підставою для визнання, у відповідності до ст. 376 ЦК України, права власності на вказану вище квартиру, яка була перепланована самочинно.

При таких обставинах, на підставі ст. ст. 130, 174, 213-215, 220 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати право власності на самочинно переплановану квартиру № 67, яка знаходиться в будинку № 1 по вул. Котовського в м. Бориспіль, в складі двох кімнат житловою площею 20, 1 кв. м., та загальною площею 60, 6 кв. м.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та подальшої подачі апеляційної скарги на рішення протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя В.В. Журавський