АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3405/09
Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Гальонкіна С.А.

Суддів : Абрамова П.С., Шабовської В.А.

При секретарі : Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2009 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до АКБ Укрсоцбанк, ПП Бюріс , ОСОБА_5 про визнання права власності та зміну правовідносин,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2009 року в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до АКБ Укрсоцбанк, ПП Брюс, ОСОБА_5 про визнання права власності та зміну правовідносин відмовлено.

З даним рішенням не погодилися ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та подали на нього апеляційну скаргу, в якій просять рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2009 року скасувати, а їх апеляційну скаргу задовольнити.

Вважають, що рішення суду є незаконним, не відповідає фактичним обставинам справи, винесене з порушенням процесуальних та матеріальних норм.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, підстав для їх задоволення і скасування рішення не вбачає.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

У відповідності із ч.Зст. 10, ч.іст.11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 працював директором, а ОСОБА_4 головним бухгалтером МКП Скіф і являлися засновниками цього ж підприємства.

ОСОБА_2. до 2000 року, ОСОБА_4 до 1999 року (звільнилися за власним бажанням), як посадові особи підписували бухгалтерську та податкову звітність до органів державної податкової служби, пенсійного фонду та інших цільових фондів.

Разом з цим, під час роботи на підприємстві здійснювали грошові та майнові внески на значні суми, але будь-які докази на підтвердження цих обставин та правовідносин між ними та правовідносин між ними та підприємством в них відсутні (прибуткові ордери, договори тощо), оскільки на їх думку такі документи незаконно вилучив відповідач ( банк).

АКБ Укрсоцбанк мав договірні відносини із МКП Скіф як юридична особа, що витікали з договорів (угод): кредитних угод №47 від 02 вересня 1997 року, №3 від 24 лютого 1998 року, №ЗА від 26 лютого 1998 року та договору застави спірних обєктів нерухомого майна від 27 березня 1998 року.

Підприємство діяло як їх власник, а учасники^засновники) надали відповідну згоду, оскільки вказані договори в межах позовної дваності в судовому порядку не оспорювалися і не визнавалися недійсними.

Відповідно до п.2 договору застави від 27 березня 1998 року мале колективне підприємство Кременчуцька фірма Скіф ( заставодавець) в забезпечення своєчасного виконання зобовязань по кредитним договорам заставив АКБ Укрсоцбанк спірне майно, яке передано за актом від 09 листопада 1998 року підписаний позивачем від імені юридичної особи ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Тому, як ліквідованому підприємству, та і позивачам було достовірно відомо про укладення вище перелічених договорів.

Усе майно МКП Скіф як боржника реалізовано ліквідатором в межах справи про банкрутство та в судовому порядку сторонами в договорах купівлі-продажу не оспорювалися і не визнавалися недійсними.

Господарський суд Полтавської області перевіривши ці угоди та виявивши, що реалізованого майна недостатньо для задоволення усіх вимог кредиторів - затвердив ліквідаційний баланс та ліквідував МКП Скіф.

Крім того, на спірне майно звернуто стягнення на підставі рішенням арбітражного суду Полтавської області №16/141, яке не оскаржувалося і набрало законної сили.

ПП Бюріс та ОСОБА_5 набула право власності на спірне майно за відплатними договорами.

Згідно ст.. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати( добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: (1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; (2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; (3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння , не з їхньої волі іншим шляхом.

Крім того, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Власником спірного майна являлося МКП Скіф, як юридична особа.

Спірне майно позивачам ніколи не належало і ними у власність МКП Скіф ніколи не передавалося, а тому і не могло вибути поза їх волею. До того ж, господарський суд Полтавської області визнавши МКП Скіф та відкривши ліквідаційну процедуру надав ліквідатору право, передбачене ЗУ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом реалізувати майно банкрута.

Право власності ОСОБА_5 на спірні обєкти підтверджено рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 жовтня 2005 року (набрало чинності 18 жовтня 2005 року) та витягом з ЕДР прав власності на нерухоме майно від 15 лютого 2006 року № 9844908.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини справи та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2009 року, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26 жовтня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді /підписи/

Згідно: