Справа № 2-230/10
З А О Ч Н Е РІ Ш Е Н Н Я
01 жовтня 2010 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої - судді Баренко С.Г.,
секретаря Поліщук О.В., представника позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до підприємства «Кока-Кола Беверіджиз Лімітед» (далі - підприємство), відкритого акціонерного товариства Страхової компанії «Нова» (далі СК «Нова») про відшкодування шкоди безпечному життю, здоров»ю та моральної шкоди від злочину, третя особа ОСОБА_2, -
У ході розгляду справи позивач змінив позовні вимоги та просив суд стягнути на його користь з підприємства 100 000 грн. моральної шкоди та 15 500 грн. 36 коп. матеріальної шкоди. Подальші зміни до позову подані позивачем суд не враховує, оскільки вони не відповідають ч.2 ст.31 ЦПК України.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та вказав, що ОСОБА_1 після отриманих тяжких тілесних ушкоджень тривалий час хворіє, він втратив головне здоров»я, зазнав глибокі тривалі фізичні страждання, а також вимушені зміни у його життєвих стосунках. Окрім цього позивач витрачає значних коштів та фізичних зусиль для відновлення свого становища, яке існувало до даної ДТП, потребує лікування та дієтичного харчування.
Представник підприємства позов визнала частково в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 2500 грн. та стверджувала, що на підставі договору лізингового договору, підприємство користується автомобілем НОМЕР_1, якого застраховано перед третіми особами в компанії. На думку представника майнова шкода, завдана позивачу з причин ДТП, становить 3031 грн. та повинна відшкодовуватися страховою компанією. У подальшому представник відповідача в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином. Причину своїй неявки не повідомила.
Представник компанії до суду не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причину неявки не повідомив. В запереченні зазначив, що позивачеві страхова сума не виплачувалася, оскільки не всі ліки, які придбавав позивач, призначені лікарем,більшість медичних препаратів придбано після стаціонарного лікування, відсутні оригінали виписних епікризів. Підтвердив, що ТЗ, учасник даної ДТП застраховано. Просив відмовити в задоволенні позову. У подальшому, належним чином повідомлений представник компанії до суду не з»явився.
Суд вважає причину неявки до суду представників відповідачів неповажними та ухвалив про заочний розгляд справи.
Третя особа ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.
Беручі до уваги письмові пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені правовідносини, які відповідають цивільному праву.
Суд розглядає справу у межах позову.
Як вбачається з матеріалів справи, 14.09.2008 поблизу с. Тетерівка, Житомирського району, ОСОБА_2, який перебував у трудових відносинах з підприємством та керував автомобілем ОСОБА_3, здійснив зіткнення із автомобілем ВАЗ 111840 д/з АМ 4308 АТ під керуванням ОСОБА_1 В результаті ДТП, позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми животу, у вигляді розриву брижі тонкої кишки із кровотечею в черевну порожнину, гоморагічного шоку 2 ступеню.
Вироком цього суду від 12.02.2009 ОСОБА_2 визнано винним у наведеному ДТП та засуджено за ч. 2 ст. 286, ст.ст. 75,76 КК України, на 5 років позбавлення волі з іспитовим строком терміном на 1 рік (а.с.7-8). Даний вирок набув законної сили. Зі змісту вироку видно, що позивач визнаний потерпілим у справі та йому роз»яснено його право на звернення до суду у порядку цивільного судочинства

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою, а тому суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2, який керував автомобілем, що є джерелом підвищеної небезпеки, доведена.

Зі ст.1187 ЦК України вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи, що підприємство користується автомобілем ОСОБА_3 на підставі лізингового договору, а також те, що сторони ці обставини не оспорюють, суд вважає, що підприємство користується цим ТЗ на законних підставах.

Згідно із положеннями ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1. шкода, завдана одній особі, з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2. за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3. за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За розясненнями, що містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.92р.(з послідуючими змінами): не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, тощо).

Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

За полісом обовязкового страхування наземного транспорту, компанія взяла на себе відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу. Проте жодних відшкодувань завданих в результаті ДТП, від яких позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, не виплатила. Ці обставини сторонами визнані, а тому не потребують доказування.

На думку суду, матеріальна шкода, заподіяна позивачу з причин цієї ДТП становить 3031 грн., яку суд стягує зі страхової компанії. Решта вимог не знайшла документального підтвердження в суді. Зокрема, позивач не довів, що за наслідками отриманої травми йому лікарями призначено дієтичне харчування, та яке саме, а тому витрачені позивачем кошти на харчування суд відкидає.

Від неправомірних дій ОСОБА_2, позивач зазнав моральної шкоди, яка полягає в глибоких душевних та фізичних стражданнях від тривалого лікування, отриманих тяжких тілесних ушкоджень. Згідно зі ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість визнаються в Україні найвищою цінністю, а тому суд завдану немайнову шкоду позивачеві у грошовому еквіваленті оцінює в розмірі - 90 000 грн., виходячи з кратності встановленої мінімальної заробітної плати громадян.

Ураховуючи матеріали справи в їх сукупності, загальні засади цивільного законодавства, а саме справедливість, добросовісність, розумність, керуючись ст.ст.16, 22,23,1166,1172,1187,1188,1192,1191 ЦК України, ст.ст. 57,60,61,212,213,214,215,224,225,226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з підприємства «Кока-Кола Бевервджиз Лімітед» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в сумі 90 000,00 грн. (дев»яносто тисяч), (розрахунковий рахунок 7019 в АКБ «Сітібанк» Україна, МФО300584 ) та з відкритого акціонерного товариства Страхової компанії «Нова» (код ЕДРПОУ 31241449) матеріальну шкоду в сумі 3031 грн., а також по 29 грн. 75 коп. судового збору в дохід держави та по 60 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.Г. Баренко