Дата документу 24.11.2010
Справа № 2-1599/2010
Провадження № 2-1599/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року Ленінський районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Козлової Н.Ю.,

при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі регіонального відділення АТ «ОТП Банк», третя особа Управління Національного Банку України в Запорізькій області про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником всіх прав та обовязків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк». Отже, 05 серпня 2005 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-201/034/2005. На підставі цього договору ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 42500 дол. США, зі строком погашення не пізніше 05.08.2020р. та відповідною платою за користування кредитом. Згідно п.1.5.1 Кредитного договору повернення кредитних коштів здійснюється ОСОБА_1 щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Але відповідачем ОСОБА_1 були порушені взяті на себе обовязки щодо своєчасного повернення кредиту, у звязку з чим було здійснено вимогу щодо дострокового виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. Однак вирішення цього питання в позасудовому порядку позитивного результату не дало, у звязку з чим за ОСОБА_1, станом на 09.12.2009 р., виникла заборгованість, яка складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 40857,47 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 09.12.2009р., складає 326226,47 грн.;

- заборгованості по відсоткам в розмірі 16046,07 дол. США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 09.12.2009р., складає 128119,85 грн.;

- нарахованої пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 05.09.2005 по 31.01.2006 в розмірі 4375,03 грн., що разом складає 458721,35 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Також, просить обмежити ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України до погашення суми боргу.

Не погоджуючись з позовними вимогами відповідачем подана зустрічна позовна заява в якій він просить визнати кредитний договір № МL-201/034/2005, укладений 05 серпня 2005 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 недійсним, оскільки вважає, що вищезазначений кредитний договір був укладений з грубим порушенням норм матеріального права та діючого законодавства України. Так, кредитний договір був укладений між сторонами в іноземній валюті, а саме доларах США, відмінній від національної валюти України, тобто гривні, що встановлена до обовязкового обігу на території держави. ОСОБА_1 вважає, що враховуючи положення споживчого кредитного договору на умовах надання кредиту в іноземній валюті, ця валютна операція потребує отримання однією із сторін кредитного договору № МL-201/034/2005 від 05.08. 2005 року індивідуальної ліцензії, яку на час підписання договору ані банк, ані ОСОБА_1, як позичальник, не мали. Вважає вищезазначені обставини істотним порушенням чинного законодавства, у звязку з чим просить визнати кредитний договір № МL-201/034/2005 від 05.08. 2005 року укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ним недійсним з моменту його укладання та зобовязати ПАТ «ОТП Банк» зарахувати всі сплачені ним грошові кошти на користь банка, в рахунок зменшення отриманих ним кредитних коштів за вищезазначеним кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача надав розрахунок заборгованості за кредитом станом на 22.10.2010 року, яка становить 439650,54 грн. та складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 40857,47 дол. США та по відсоткам в розмірі 14175,16 дол. США, що разом складає 55032,63 дол. США, що по офіційному курсу НБУ складає 435395,16 грн., пені 537,74 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 4254,38 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитом, станом на 22.10.2010 року становить 439650,54 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку разом із судовими витрати у вигляді держмита в розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., які були понесені при зверненні із позовом до суду .

Щодо вимог зустрічного позову, представник позивача їх не визнав про що надав суду письмові заперечення, а також пояснив, що з умовами кредитного договору, які повною мірою відповідають чинному законодавству, ОСОБА_1 був ознайомлений у повному обсязі та він самостійно, на свій розсуд, прийняв рішення щодо укладання кредитного договору. Вважає, що зустрічний позов є необґрунтованим, а тому просить в його задоволенні відмовити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що кредитний договір укладений між ним та ПАТ «ОТП Банк» повинен бути визнаний недійсний на підставі вимог зазначених у зустрічному позові, який просить задовольнити, оскільки він є законним та обґрунтованим.

Представник третьої особи за зустрічним позовом, до суду не зявився, подав клопотання про розгляд справи без його участі та надав суду письмові пояснення з приводу зустрічного позову в яких зазначив, що ч.2 ст. 192 ЦК України зазначається можливість використання в Україні іноземної валюти у випадках і порядку, встановлених законом. Також зазначає, що діючим Цивільним кодексом України відсутнє посилання на те, що грошова одиниця України є єдиним платіжним засобом на території України. Так, поняття грошей поширюється як на грошову одиницю України , так і на іноземну валюту. Грошова одиниця України наділена статусом універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, в той час як обіг іноземної валюти обумовлений (обмежений) вимогами спеціального законодавства України. На сьогоднішній день основою валютного законодавства є Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет) та банки видають кредити в іноземній валюті, керуючись умовами генеральної ліцензії Національного банку України на здійснення валютних операцій, що цілком узгоджується з вимогою ч.2 ст.5 Декрету. З огляду на відсутність правових умов для застосування режиму індивідуального ліцензування до операцій з надання кредитів в іноземній валюті у відносинах між резидентами України, як це передбачено п. «в» ч.4. ст..5 Декрету, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з ч.2 ст.5 Декрету є генеральна ліцензія Національного банку України отримана ними у встановленому порядку.

Таким чином, вважають, що банки які у встановленому порядку отримали генеральну ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій, мають достатні юридичні підстави та законне право для надання резидентами України кредитів в іноземній валюті.

Вважають, що ПАТ «ОТП Банк» мав та має достатні юридичні підстави та законне право укладати кредитні договори в іноземній валюті, а також право вимагати виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором в іноземній валюті та приймати таке виконання в іноземній валюті, як в сумі основного боргу так і процентів за користування кредитом, а ОСОБА_1 зобовязаний виконувати зобовязання належним чином відповідно до умов кредитного договору.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, а також письмові докази надані сторонами в обґрунтування позовних вимог, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

В судовому засіданні встановлено, що 05 серпня 2005 року між ПАТ «ОТП Банк» який є правонаступником всіх прав та обовязків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обовязків АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-201/034/2005 на придбання нерухомого майна. Відповідно до умов цього договору та на підставі кредитної заявки ОСОБА_1 від 05.08.2005р. останній отримав грошові кошти в розмірі 42500 дол. США шляхом переведення їх на поточний рахунок позичальника № 6530, відкритий в відділенні «Олександрівське» «РБУ» у м.Запоріжжя. ОСОБА_1 отримав кредитні кошти строком до 05.08.2020 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки 10,5% річних, яка є незмінною на весь строк дії кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_1 повинен був щомісячно проводити часткове погашення кредиту в строки та суми визначені графіком повернення кредиту, з яким останній був ознайомлений, про що свідчить його підпис на ньому.

Однак ОСОБА_1 порушуються взяті на себе обовязки щодо своєчасного повернення кредиту, у звязку з чим станом на 22.10.2010 року, він має заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 439650,54 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 40857,47 дол. США та по відсоткам в розмірі 14175,16 дол. США, що разом складає 55032,63 дол. США, та за офіційним курсом НБУ (службове розпорядження НБУ № 417/407 від 21.10.2010) складає 435395,16 грн., а також пені в розмірі 537,74 дол. США, що за офіційним курсом НБУ (службове розпорядження НБУ № 417/407 від 21.10.2010) становить 4254,38 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитом, станом на 22.10.2010 року становить 439650,54 грн., що встановлено в судовому засіданні письмовими доказами.

Однак відповідачем позовні вимоги не визнавались оскільки він вважає, що договір кредиту № МL-201/034/2005 від 05.08.2005р. укладений між ним та банком повинен бути визнаний недійсним з моменту його укладання, а саме з 05.08.2005р. з тих підстав, що на час укладення цього кредитного договору ані банк ані він не мали індивідуальної ліцензії на укладення договору в іноземній валюті, що є грубим порушенням норм матеріального права та діючого законодавства України. Таким чином вважає, що вищезазначений кредитний договір повинен бути визнаний судом недійсним з моменту його укладання про що надав зустрічну позовну заяву.

Суд ознайомившись з обґрунтуваннями поданої зустрічної заяви, а також із запереченнями на неї, проаналізувавши, прийшов до висновку, що зустрічні вимоги є необґрунтованими та незаконними, а тому не підлягають задоволенню.

Так, в зустрічному позву ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» мають місце підстави для визнання кредитного договору МL-201/034/2005 від 05.08.2005р. недійсним в цілому, оскільки він грубо порушує права споживача та не відповідає добросовісності й справедливості. Всі положення вищезазначеного кредитного договору, що погіршують становище споживача у відповідності до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» вважаються недійсними. Однак ОСОБА_1 не надано жодного доказу щодо обмеження та грубого порушення його прав, як споживача, які утворились з часу підписання кредитного договору. Також, під час розгляду справи ОСОБА_1 не зміг пояснити суду яким чином було погіршене його становище, як споживача, на що він послався, як на обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог.

Що стосується індивідуальної ліцензії для оформлення кредиту в іноземній валюті, суд проаналізувавши письмові докази по справі дійшов висновку, що спеціальне законодавство України у сфері банківської діяльності не містить приписів які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентувати умови кредитування в іноземній валюті.

З огляду на відсутність правових умов для застосування режиму індивідуального ліцензування до операцій з надання кредитів в іноземній валюті у відносинах між резидентами України, як це передбачено п. «в» ч.4. ст..5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», що є основою валютного законодавства, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з ч.2 ст.5 цього Декрету є генеральна ліцензія Національного банку України отримана ними у встановленому порядку.

Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Таким чином, суд дійшов висновку, що подання ОСОБА_1 зустрічного позову є його позицією захисту з метою ухилитись від виконання зобовязань за кредитним договором МL-201/034/2005 від 05.08.2005р.

Відповідач при оформленні кредитного договору був ознайомлений з усіма умовами надавання кредиту та умовами відповідальності позичальника, але підписуючи кредитний договір ОСОБА_1 погодився з його умовами в повному обсязі та взяв на себе зобовязання по його виконанню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором.

Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що умови кредитного договору укладеного між сторонами, позивачем були виконані у повному обсязі. Відповідачем ОСОБА_1 кредитні кошти отримані та використані за належністю. Однак ним не виконуються у повному обсязі умови кредитного договору щодо повернення коштів, у звязку з чим ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22.10.2010 року, складає 439650,54 грн., що в судовому засіданні встановлено письмовими доказами по справі.

Вищезазначені обставини підтверджені в судовому засіданні письмовими доказами по справі, а також поясненнями сторін, даними під час розгляду справи.

Позовні вимоги щодо обмеження ОСОБА_1 в праві виїзду за межі України до погашення суми боргу суд вважає не обґрунтованими та передчасними, враховуючи, що це питання вирішується в межах виконання рішення.

Зважаючи на викладене, суд проаналізувавши та оцінивши в сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування позовних вимог, зустрічних позовних вимог, а також заперечень на них дійшов висновку, що заявлені ПАТ «ОТП Банк» позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № МL-201/034/2005 від 05.08.2005р., яка станом на 22.10.2010 року становить 439650,54 грн.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають через їх не обґрунтованість та недоведеність.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню, понесені позивачем, судові витрати які складаються зі сплати судового збору в розмірі 1700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 1820 грн. (1700+120)

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 4-6, 192, 203, 524, 525, 526, 527, 533, 615, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про Національний банк України», Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ«ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, 1963р.н., ІПН НОМЕР_1, який мешкає : м.Запоріжжя, вул.. Ладозька, 40а/77 на користь ПАТ «ОТП Банк» (01033, м.Київ, вул. Жилянська, 43, п/р 0201 в АТ «ОТП Банк» в м.Києві, МФО 300528, код ЗКПО 21685166) заборгованість за кредитним договором у розмірі 439650,54 грн. расчет (458721,35 грн. - иск ) (чотириста тридцять девять тисяч шістсот пятдесят гривень 54коп.);

Стягнути з ОСОБА_1, 1963р.н., ІПН НОМЕР_1, який мешкає : м.Запоріжжя, вул.. Ладозька, 40а/77 на користь ПАТ «ОТП Банк» (01033, м.Київ, вул. Жилянська, 43, п/р 0201 в АТ «ОТП Банк» в м.Києві, МФО 300528, код ОКПО 21685166) судові витрати в розмірі 1820 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять гривень)

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі регіонального відділення АТ «ОТП Банк», третя особа Управління Національного Банку України в Запорізькій області про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Козлова Н. Ю.