справа № 2-3211/10
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про оспорювання договору позики про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

До суду звернулася ОСОБА_4 із позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу, посилаючись на те, що 22 березня 2007 року останній позичив гроші у розмірі 50 000 дол. США, які зобовязувався повернути до 01 червня 2007 року, про що написав відповідну розписку. У зазначений строк відповідач борг не повернув.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_5 на її користь загальну суму боргу у розмірі 50 000 дол. США та 3% річних від простроченої суми, що становить 4 474 дол. США, загальна сума боргу в гривневому еквіваленті на момент подачі позову становить 431 734, 00 гривень.

У попередньому судовому засіданні прийнято зустрічний позов відповідача до ОСОБА_4 про оспорювання договору позики, де ОСОБА_5, посилається на те, що позивач 50 000 дол. США у борг йому не передавала.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що його мати ОСОБА_6 мала на праві власності земельну ділянку (пай) на території Требухівської сільської ради площею 0, 0361 га. ОСОБА_7 звернулася до матері з метою купівлі зазначеної земельної ділянки, однак оскільки на продаж земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва діяв мораторій, то було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки, де одним із пунктів було передбачено сплату неустойки у розмірі 102 000 дол. США у випадку відмови ОСОБА_6 від підписання основного договору.

Для більшої гарантії укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладено договір позики на 50 000 дол. США, а пізніше у березні 2007 року ОСОБА_7 відібрала у ОСОБА_5 розписку на 50 000 дол. США, які останній не брав.

ОСОБА_5 просить визнати договір позики неукладеним, так як кошти по ньому не передавались, а письмовий договір позики, як того вимагає ЦК України, не укладався.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі. Зустрічний позов вважає необґрунтованим та безпідставним.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, та просив у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний задовольнити.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно даних розписки від 22 березня 2007 року, ОСОБА_5, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, даною розпискою підтверджує, що взяв у борг у ОСОБА_7 50 000 дол. США, які зобовязується повернути до 01 червня 2007 року.

У другій частині розписки йде мова про підтвердження ОСОБА_5 отримання коштів в рахунок оплати за земельну ділянку, яка належить його матері ОСОБА_6

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З огляду на викладене, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, на підтвердження чого надана розписка від 22 березня 2007 року, за яким позичальник не виконав свого обовязку, тобто не повернув позикодавцеві грошові кошти у розмірі 50 000 дол. США.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підтвердження прострочення сплати грошових коштів слугує розписка, в якій зазначено дату повернення позики, а саме 06 червня 2007 року.

Тому суд вважає можливим стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми боргу, що становить 4 474 дол. США.

За змістом ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, сума боргу за договором позики становить 50 000 дол. США + 4 474 дол. США (3% річних від простроченої суми) = 54 474 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на момент постановлення рішення становить 431 434 (чотириста тридцять одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 08 коп.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи та надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Доводи позову про те, що кошти відповідачем не отримувались, а розписка була написана для гарантії укладення ОСОБА_6 договору купівлі-продажу належної їй на праві власності земельної ділянки обєктивно ніякими доказами не підтверджені.

За змістом ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, які до даної справи не відносяться. Докази повинні подаватись сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог, а саме стягнення суми основного боргу та трьох процентів річних, зустрічний позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 1046, 1047, ЦК України, ст. ст. 85, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 431 434 (чотириста тридцять одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 08 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин