Справа № 2-826/10
РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Медвідь Н.О.

при секретарі Коростель Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона отримала Державний акт серії ЯЖ № 650519 від 22 серпня 2008 року, що був виданий Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 25.05.2007 р. № НОМЕР_1 № 457747 та від 28.03.2008 р. № НОМЕР_2 № 103707, на право власності на земельну ділянку загальною площею 0, 1161 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Франка, 60, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Межі земельної ділянки, яка перебуває у власності позивачки, визначені Планом меж земельної ділянки, що зображений на зворотному боці вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ№ 650519.

Сусідню з її земельну ділянку за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Білогородка, провулок Франко, 3, займає відповідач..

Це також видно з вказаного Плану, на якому вказано, що сусідні з її земельною ділянкою землі за позначкою «Б» належать гр. ОСОБА_2, та, крім цього, землі за позначками «А» та «Д» є землями загального користування Загальною площекг98, 696 кв. м.

Тобто, вказані землі загального користування прилеглі до земельній ділянці, яка належить позивачці, а також до земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2

Незважаючи на це, ОСОБА_2 зайняв вищевказану земельну ділянку загального користування без наявності такого рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування. При цьому, він огородив її встановив межові знаки (ворота).

Внаслідок таких дій, ОСОБА_2 зробив за неможливе використання позивачкою вищевказаної земельної ділянки загального користування та одночасно перекрив позивачці заїзд транспортними засобами та доступ до її власної ділянки через вказану земельну ділянку загального користування.

При цьому, на її неодноразові прохання прибрати з земельної ділянці загального користування встановлені ним вищевказані межові знаки (ворота) та таким чином надати позивачці та її родині доступ до землі загального користування у межах відповідно до кадастрової документації, ОСОБА_2 не виконав цього.

Внаслідок дії ОСОБА_2 з встановлення межових знаків (воріт), якими він огородив земельну ділянку загального користування та перешкодив позивачці у користуванні нею, є такими, що призвели до порушення її законних прав та інтересів.

Просила визнати дії ОСОБА_2 з становлення ним межових знаків (воріт) на земельній ділянці загального користування у с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, такими, що є самовільним зайняттям ним земельної ділянки загального користування.

Зобов'язати ОСОБА_2 прибрати межові знаки (ворота), що були ним встановлені на земельній ділянці загального користування у с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, до межі його земельної ділянки відповідно до Плану меж земельної ділянки, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 650519 від 22 серпня 2008 р.

Заборонити ОСОБА_2 у подальшому встановлювати межові знаки у с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області на земельних ділянках загального користування.

Стягнути з ОСОБА_2 на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки позов підтримали.

Відповідач не зявився в судове засідання, про день слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується розписками,причини неявки невідомі , зі згоди позивачки та представника її , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Судом встановлено, що позивачка згідно Державного акту серії ЯЖ № 650519 від 22 серпня 2008 року, що був виданий Управлінням земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 25.05.2007 р. № НОМЕР_1 № 457747 та від 28.03.2008 р. № НОМЕР_2 № 103707, на право власності є власником земельної ділянки загальною площею 0, 1161 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Франка, 60, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Межі земельної ділянки, яка перебуває у власності позивачки, визначені Планом меж земельної ділянки, що зображений на зворотному боці вищевказаного Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ№ 650519.

Сусідню з її земельну ділянку за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Білогородка, провулок Франко, 3, займає відповідач ОСОБА_2, що підтверджується планом , на якому вказано, що сусідні з її земельною ділянкою землі за позначкою «Б» належать гр. ОСОБА_2, та, крім цього, землі за позначками «А» та «Д» є землями загального користування загальною площею 98, 696 кв. м.

Тобто, вказані землі загального користування прилеглі до земельній ділянці, яка належить позивачці, а також до земельній ділянці, яка належить ОСОБА_2

Згідно ч. 1 ст. 116 Земельного Кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи не бувають права власності та право користування земельними ділянками з земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Як пояснила позивачка та представник її, відповідач ОСОБА_2 зайняв земельну ділянку загального користування без наявності такого рішення органів виконавчої влади або місцевого самоврядування. При цьому, він огородив її встановив межові знаки (ворота).

Згідно ч.1 ст. ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи «використання земельних ділянок відповідно до їх цивільного призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні заходи, шумове забруднення тощо.)

Згідно ст. ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоровя людей, тварин, на повітря, земельної ділянки за цільовим призначенням.

Згідно ст. ст. 125 ЗК України виникнення права власності земельною ділянкою виникає після одержання його користувачем документів, що засвідчують право користування земельною ділянкою, встановленням його меж на місцевості і його державній реєстрації.

В судовому засіданні не доведено, що дії відповідачів по встановленню паркану негативно впливають на стан здоров»я позивачки, на повітря , або використання земельної ділянки її не за призначенням.

Відповідно до ч.1 ст.13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, іншими законодавчими актами України.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Отже, саме власнику землі, права якого здійснює Білогородська сільська рада належать повноваження щодо усунення порушень його прав на землю у порядку, передбаченому ст.212 Земельного кодексу України.

Оскільки, позивачка не є власником земельної ділянки,якою просить усунути перешкоди в користуванні , то права її не можуть бути порушені самовільним зайняттям земельної ділянки відповідачем .

Таким чином, даний позов не може бути задоволено, оскільки його подано неналежним позивачем.

Відповідно до ст.. 188 ЗК України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється уповноваженими органами виконавчої влади по земельних ресурсах а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - спеціально уповноваженими органами з питань екології та природних ресурсів . Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

В силу п «д» ст.. 6 цього Закону до повноважень Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель віднесено: вжиття відповідно до Закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам .

Крім цього згідно ЗК України право розпорядження землями , що знаходяться в межах населених пунктів , надано відповідним сільським , селищним , міським радам а за межами населених пунктів відповідним органам виконавчої влади (п. 12 Перехідних положень до ЗК України.)

Тобто вимоги позивачки щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки загального користування , шляхом звільнення її від межових знаків (воріт) тобто , приведення її у первинний стан не може бути підставою для задоволення позовних вимог ,оскільки це право обмежується компетенцією, встановленою відповідними законодавчими актами.

Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62 чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 також підтвердив, що відповідач зайняв земельну ділянку загального користування, встановив межові знаки та ворота на землях загального користування, тим самим закрив доступ до власної ділянки позивачки через земельну ділянку загального користування.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків, у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Згідно статті 152 Земельного Кодексу України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачки, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Відповідно ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на позивачку.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 15,16,21 ЦК України, ст.ст. 81,126, 152, 158 ЗК України, ст.ст. 10,11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою загального користування відмовити.

На рішення суду може бути подано заяву про апеляційне оскарження його протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: