Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія № 26 ( І ) ОСОБА_1
Доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - Неклеси В.І.

Суддів - Зубакової В.П., Савіної Г.О.

при секретарі - Іванюк О.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення заборгованості по щомісячним (страховим) виплатам відшкодування утраченого заробітку, одноразової допомоги, компенсації утрати частини відшкодування шкоди (доходів) у зв`язку з порушенням строків виплати, відшкодування моральної шкоди та надання нової довідки про розмір щомісячних страхових виплат станом на 01 квітня 2001 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2007 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_4, звернувся до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення фонду), відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ВАТ «Суха Балка») про перерахунок суми відшкодування шкоди страхових виплат, стягнення заборгованості по відшкодуванню шкоди та страховим виплатам.

В подальшому доповнивши та уточнивши позовні вимоги представник позивача просив стягнути з ВАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_4 заборгованість по щомісячному відшкодуванню шкоди в сумі 13 922,68грн. за період з 04.10.1993 року по 01.04.2001 року, заборгованість із одноразової допомоги в сумі 757,61 грн., компенсацію втрати частини відшкодування шкоди в зв`язку з порушенням строків виплати за період з 01 січня 1998 року по 01 квітня 2001 року станом на 01 вересня 2009 року у розмірі 22 059, 31 грн., та моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., зобов`язати ВАТ «Суха Балка» надати до Відділення Фонду нову довідку про розмір щомісячних виплат відшкодування утраченого заробітку ОСОБА_4 станом на 01 квітня 2001 року у сумі 328,23 грн. Стягнути з Відділення Фонду на користь ОСОБА_4 заборгованість із щомісячних страхових виплат відшкодування утраченого заробітку в сумі 40 486, 86 грн. за період з 01.04.2001 року по 01.09.2009 року, компенсацію втрати частини відшкодування шкоди в зв`язку з порушенням строків виплати за період з 01 квітня 2001 року по 01 вересня 2009 року в сумі 25 145, 21 грн. та зобов`язати Відділення Фонду виплачувати ОСОБА_4 щомісячні страхові виплати відшкодування утраченого заробітку в сумі 1 123, 43 грн. починаючи з 01 вересня 2009 року до зміни обставин, що тягнуть перерахунок або припинення страхових виплат.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 15 вересня 2009 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

В апеляційні скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що судом застосовано закон, який не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, а саме Наказ Міністерства вугільної промисловості України від 04.03.1996 року №72, який не стосується трудящихся металургійної і гірничодобувної промисловості.

Крім того, суд, визнаючи правомірним застосування ВАТ «Суха Балка» коефіцієнтів підвищення тарифних ставок працівників підприємства і коефіцієнтів перерахунку розміру відшкодування шкоди потерпілим, не врахував положення ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди», яка забороняє включати в договори і угоди умови, які погіршують стан працівників у порівнянні із чинним законодавством і приписує вважати такі умови недійсними.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 1952 року по 1991 року ОСОБА_4 працював на шахті «Південна» РУ ім.Кагановича тресту «Ленінруда», правонаступником якого є ВАТ «Суха Балка». 11.04.1991 року ОСОБА_4 звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с.19-24)

Працюючи у шкідливих умовах праці, де мало місце порушення зі сторони підприємства норм охорони праці та перевищення на робочому місці позивача гранично допустимих норм, позивач отримав професійне захворювання.

Рішенням МСЕК позивачу первинно встановлено втрату профпрацездатності 40% та третю групу інвалідності починаючи з 04.10.1993 року, при наступному переогляді встановлено 30% втрати професійної працездатності безстроково та третю групу інвалідності починаючи з 13.10.1994 року (а.с.25)

У зв'язку із частковою втратою профпрацездатності позивачу підприємством проводилися виплати відшкодування частини втраченого заробітку, виходячи із середнього заробітку по відповідній професії, який на момент видання відповідного наказу № 640 від 17.12.1993 року становив 220238 крб. і при 40 % втрати профпрацездатності призначено до сплати одноразову допомогу у розмірі 8809520 крб.(а.с. 26)

Наказом по ВАТ «Суха Балка» №064 від 31 березня 2003 року ОСОБА_4 здійснено перерахунок суми виплати відшкодування шкоди в зв`язку зі зменшенням ступеня втрати професійної прцездатності з 40% до 30% та направлено до відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України довідку про розмір щомісячного відшкодування шкоди ОСОБА_4 станом на 01.04.2001 року із розрахунку 327, 88 грн. (а.с. 31)

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав їм вірну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що ВАТ «Суха Балка» обґрунтовано при перерахунку шкоди позивачу, застосувало коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів: 1,5 з 01.10.1993 року (СПП та П № 1576 від 30.09.1993 року а.с. 107); 3,0 з 01.12.1993 року (наказ № 633 від 13.12.1993 року -а.с.108); 2,0 з 01.10.1994 року (накази № 758 від 25.10.1994 року та №786 від 31.10.1994- а.с.111, 112); 3,0 з 01.02.1995 року (наказ № 191 від 28.02.1995 року- а.с.113); 1,5 з 01.07.1996 року (наказ № 462 від 28.06.1996 року а.с. 116); 1,15 з 01.07.1997 року (наказ № 522 від 29.06.1997 року а.с.119); 1,3 з 01.04.2000 року (наказ № 312 від 25.04.2000 року а.с. 120), що відповідає вимогам п. 28 «Правил відшкодування шкоди...», затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року №472.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду про те, що розмір щомісячних страхових виплат нарахований ОСОБА_4 Відділенням Фонду грунтується на вимогах закону, оскільки перерахування вказаних виплат проводились на підставі постанов правління Фонду на коефіцієнт визначений Державним комітетом статистики України: 1,193 з 01.03.2002 року; 1,182 з 01.03.2003 року; 1,152 з 01.03.2004 року; 1,238 з 01.03.2005 року; 1,203 з 01.03.2006 року; 1,183 з 01.03.2007 року; 1,125 з 01.03.2008 року, 1,063 з 01.03.2009 року.

Крім того, суд правомірно відмовив позивачу в задоволенні позовних вимог в чатині стягнення на його користь з ВАТ «Суха Балка» моральної шкоди, оскільки ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а, як встановлено судом, діями ВАТ «Суха Балка» права ОСОБА_4 не порушено.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд, визнаючи правомірним застосування ВАТ «Суха Балка» коефіцієнтів підвищення тарифних ставок працівників підприємства і коефіцієнтів перерахунку розміру відшкодування шкоди потерпілим, не врахував положення ст. 5 Закону України «Про колективні договори і угоди», яка забороняє включати в договори і угоди умови, які погіршують стан працівників у порівнянні із чинним законодавством і приписує вважати такі умови недійсними спростовується наступним.

Відповідно до п.28 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків», затверджених постановою Кабінету України №472 від 23.06.1993 року в редакції зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України №492 від 18.07.1994 року, що діяла до 03.10.1997 року, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводиться у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Положення про перерахунок сум відшкодування шкоди передбачено Галузевими угодами між Міністрерствами промислової політики України та добровільними об`єднаннями і ЦК профспілок на 1995-2000 р.р., а саме: роботодавець проводиить перерахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з виконанням трудових обов`язків одночасно з підвищенням на підприємтсвах тарифних ставок та посадових окладів на коефіцієнт фактичного підвихення заробітної плати за даною професією.

Таким чином, діючими на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правовими актами визначено порядок нарахування та перерахунку сум відшкодування шкоди працівникові у зв`язку із ушкодженням здоров`я, пов`язаного з виконанням трудових обов`язків.

Відповідно до наказів по підприємству, проводився перерахунок сум відшкодування шкоди позивачеві, заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я при виконанні ним трудових обов`язків.

Так, відповідно до наказу № 543 від 29.07.1994 року (а.с.109) по руднику «Суха Балка» підвищено тарифні ставки в 2,0 рази без фактичного підвищення заробітної плати, а тому на підставі спільної постанови адміністрації та профсоюзних оранізацій рудника «Суха Балка» встановлений коефіцієнт не застосовувався при розрахунку сум відшкодування шкоди спричиненої здоров`ю внаслідок професійного захворювання чи нещасного випадку на виробництві. (а.с. 110)

Спільною постановою адміністрації та профсоюзних оранізацій рудника «Суха Балка» №1982 від 28.12.1995 року (а.с. 115) встановлено коефіцієнт підвищення тарифних ставок та посадових окладів у розмірі 2,5 з 01.01.1996 року, який не застосовувався при розрахунку сум вішкодування шкоди ОСОБА_4 в зв`язку з встановлення коефіцієнта підвищення заробітної плати для відшкодування шкоди у розмірі 1,25 з 01.01.1996 року на підставі спільної постанови адміністрації та профсоюзних оранізацій рудника «Суха Балка» №1992 від 29.12.1995 року.

Отже, відмовляючи позивачеві в перерахунку призначених підприємством сум відшкодування шкоди, починаючи з 04.10.1993 року по 01.04.2001 року, суд вірно взяв до уваги той факт, що ВАТ «Суха Балка» в межах своїх повноважень та виходячи із фінансових можливостей визначило розмір коефіцієнта зростання тарифних ставок та збільшило розмір відшкодування шкоди на коефіцієнт фактичного підвищення заробітної плати.

Інші доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки зводяться до цитування нормативно-правових актів та судових рішень.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, тому апеляційна скарга представника позивача підлягає відхиленню, рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: