Старобільський районний суд Луганської області
Справа 2-500
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2010 р. Старобільський районний суд

Луганської області

в складі головуючого судді Озерова В.О.,

при секретарі Туловової А.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу по позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськвода» в особі відокремленого підрозділу Старобільського управління ТОВ «Луганськвода» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги по водопостачанню та водовідведенню,

встановив:

ТОВ «Луганськвода» в особі відокремленого підрозділу Старобільського управління ТОВ «Луганськвода» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за послуги по водопостачанню та водовідведенню, посилаючись на те, що відповідачка, мешкаючи на вул. П.Онорова-27/2 м. Старобільськ Луганської області, користувалася послугами позивача по водопостачанню та водовідведенню. Станом на 18 лютого 2010 року по даній адресі значиться заборгованість у розмірі 526 грн. 57 коп.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги по водопостачанню та водовідведенню у розмірі 526 грн. 57 коп., а також стягнути судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., пояснивши, що така заборгованість склалася у звязку з тим, що відповідачка користувалася міським водопостачанням для поливу сільськогосподарських культур.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав у повному обсязі, пояснивши, що 20 червня 2009 року між відповідачкою та позивачем був укладений договір про надання послуг по централізованому водопостачанню та водовідведенню. Згідно умов договору, вона здійснювала оплату за надані послуги згідно встановленого тарифу на водопостачання. Заборгованість по сплаті за послуги періодично виникала у звязку з несвоєчасною сплатою їй заробітної плати на підприємстві, на якому вона працювала та несвоєчасною сплатою допомоги по безробіттю у теперішній час. Але, станом на 9 квітня 2010 року, заборгованості по сплаті за надані послуги немає, а предявлена у позові сума в розмірі 526 грн. 57 коп. виникає, як видно із зворотної відомості наданої позивачем, за липень та серпень 2009 року та нарахована, як пояснили представники управління водоканалу, за полив огороду. З цим позивачка не може погодитись, оскільки при укладені договору від 20 червня 2009 року, вона не була повідомлена про стягування окремої плати за поливну площу та порядок її нарахування при відсутності прибору обліку (встановлення прибору обліку води на той час було неможливо по незалежним причинам у звязку з відсутністю технічних умов, і тільки при вирішенні цього питання 4 вересня 2009 року, в порядку черги, був встановлений прибор обліку). В договорі, в розділі 2 «Відомості про споживача», вказано про наявність у позивачки власної свердловини, і тому питань стосовно оплати за поливну площу у 2007 та 2008 роках не нараховувалась, хоча умови договору, в порівнянні з минулим договором від 26 травня 2007 року суттєво не змінені окрім зростання тарифу на послуги. Згідно предмету договору, споживач здійснює оплату за надані послуги, а в даному випадку позивач стягує з позивачки оплату на ненадані послуги, а за наявність поливної площі, яка вказана в договорі і площа якої, до речі, фактично не визначена, тому як в технічному паспорті на будівлю площа зелених насаджень не вказана, а в договорі зазначена приблизна площа всієї присадибної дільниці. Тому, стає питання, яким чином несплата за не надані послуги негативно відображається на фінансовому стані ВП Старобільського управління ТОВ «Луганськвода» та станове збитки підприємству. Згідно п. 5.2.1. договору, постачальник має право контролювати споживача на предмет нераціонального використання питної води при відсутності прибору обліку. При виявлені випадків нераціонального використання води (полив шлангами), додатково нараховувати споживачу додатковий обєм води. Нераціонального використання питної води, а саме поливу шлангами не було і не могло бути по-перше з причини використання власної свердловини і по-друге, у літній період в водопроводі дуже низький тиск води, що ускладнює її використання навіть для побутових цілей, і про що було вказано представникам водоканалу при укладенні договору та запропоновано самим пересвідчитись в цьому та зафіксувати цей факт, але вони відмовились. Тому, нарахування додаткового обєму води за нераціональне використання води також неможливе. У звязку з цим, представник позивача просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показав, що з відповідачкою він мешкає по-сусідству. Йому дійсно відомо, що у позивачки є свердловина, і для поливу огороду вона використовує саме її. Тиску в системі міського водопостачання не достатньо для поливу огороду.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що з відповідачкою він мешкає по-сусідству. Йому дійсно відомо, що у позивачки є свердловина, і для поливу огороду вона використовує саме її. Тиску в системі міського водопостачання не достатньо для поливу огороду. Також свідок підтвердив, що іноді він сам просить скористатися свердловиною для поливу огороду.

Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідачки, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно представленого позивачем розрахунку встановлено, що станом на 18 лютого 2010 року по даній адресі значиться заборгованість у розмірі 526 грн. 57 коп. Позивач вказує на те, що дана заборгованість утворилася у звязку з тим, що відповідачка користувалася міським водопостачанням для поливу сільськогосподарських культур.

У судовому засіданні було встановлено, що 13 грудня 2008 року між позивачем та відповідачкою було укладено Договір «про надання послуг по водопостачанню та водовідведенню». У вищевказаному договорі вказано про те, що у відповідачки є своя свердловина. Лічильника обліку спожитої води у неї не було встановлено у звязку з відсутністю технічних умов, і тільки при вирішенні цього питання, 4 вересня 2009 року, в порядку черги, був встановлений прибор обліку).

Крім того, показаннями свідків, у судовому засіданні було достовірно встановлено, щопозивачка дійсно має свердловину, та те, що вона дійсно здійснює полив сільськогосподарських культур саме зі свердловини, а не міським централізованим водопостачанням.

У судовому засіданні позивачем не надано доказів та підтверджуючих документів про те, що відповідачка користувалася міським централізованим водопостачанням для поливу сільськогосподарських культур, які засаджені на належній їй земельній ділянці.

Діючим законодавством не передбачено обовязкове встановлення лічильника обліку спожитої води для контролю міського централізованого водопостачання.

На підставі викладеного, суд вважає у задоволенні позову позивачу слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 60, 212, 213, 215, 256, 259, 254 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Луганськвода» в особі відокремленого підрозділу Старобільського управління ТОВ «Луганськвода» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги по водопостачанню та водовідведенню відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає чинності після закінчення десятиденного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення набирає чинності після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.О. Озеров