Справа №22ц-7713/10 Головуючий у 1-й інстанції: Курилець А.Р.
Категорія: 27 Доповідач в апел. інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Петрички П.Ф.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Панчуку І.С.

з участю: представника позивача ОСОБА_2, представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2010 року задоволено позов Приватного акціонерного товариства комерційний банк „Хрещатик в особі Львівської філії до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ „Хрещатик 137043 гривень 63 коп. заборгованості за кредитним договором, що становить 17360,04 доларів США і 1372,77 грн. судового збору та 250 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_3 ОСОБА_4. В апеляційній скарзі вказує, що відповідач не згідний з рішенням суду, так як судом не у повній мірі та невірно встановлені обставини, що мають значення для справи, не враховані докази, подані відповідачем. Вказує, що поза увагою суду залишився той факт, що відповідач має намір погасити заборгованість по договору, а також клопотання відповідача про розстрочення сплати заборгованості. Також апелянт зазначає, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин ст.ст.524, 652 ЦК України.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким внести зміни до кредитного договору № 85-06 від 25.05.2006 року в частині графіку погашення заборгованості, передбачивши внесеними змінами розстрочку сплати залишку непогашеної станом на 28.07.2010 року позичальником заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом щомісячно рівними частками протягом наступних двадцяти чотирьох місяців від дня ухвалення такого рішення судом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості(ст.627 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2006 року між ВАТ КБ „Хрещатик в особі заступника директора Львівської філії ВАТ КБ „Хрещатик ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 85-06, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 49500 доларів США на споживчі потреби під 13 % річних терміном на 36 місяців, а саме до 22.05.2009 року.

Валюту зобовязання по даному договору долар США ОСОБА_3 було визначено добровільно.

Відповідно до положень ст.ст.192 ч.2, 533 ч.3 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оскільки відповідачка не виконувала своїх зобовязань по кредитному договору, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність задоволення позову.

Покликання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин ст.ст.524, 652 ЦК України є неспроможними, оскільки відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд, а ОСОБА_3 позову, який би ґрунтувався на вимогах ст.ст. 524, 652 ЦК України, не подавала.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 28 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: