Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 2-1592/2010 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 серпня 2010 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді: Вергун І.В.

при секретарі: Козловій Ю.В.

за участю судового розпорядника: ОСОБА_1

розглянувши у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги « Дітям війни»,-

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 року ОСОБА_2ГІ. звернулась до суду з позовом в якому просить суд визнати незаконною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі здійснити перерахунок та провести відповідні виплати пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком встановленої ст. 28 ЗУ « Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 22.05.2008 року по 01.06.2010 року.

В обґрунтування свої вимог вказує, що є пенсіонером за віком, має статус «Дитина

війни». Всупереч діючого законодавства відповідачем з 2008 року не виплачувалася

доплата до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

В судове засідання позивачка не прибула, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача, надав суду заперечення в якому посилається на те, що дії Управління Пенсійного фонду щодо невиплати позивачу доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни правомірним через невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обовязок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні здійснюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. Враховуючи, що механізм реалізації положень статті б ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» відсутній, то вирішити питання про реалізацію вказаного положення можливо лише шляхом внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни». При цьому відповідач зазначив, що необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених за цим Законом. Відповідач просить розглядати справу за його відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_2 народилась 07 липня 1944 року.

Згідно із ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивачка є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Даний факт підтверджується копією посвідчення позивачки серії АА № 452823 з проставленим в ньому штампом «Дитини війни».

Відповідач не заперечує того факту, що Позивачка є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Враховуючи зазначений статус позивачки, суд зазначає, що її соціальний захист регулюється Законом України «Про соціальний захист дітей війни».

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Виходячи з того, що позивачка є дитиною війни в розумінні Закону України «Про соціальний захист дітей війни», суд вважає, що на її повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», в тому числі й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Що стосується вимог позивачки про зобовязання відповідача виплачувати їй в 2008 році щомісячну надбавку до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, то суд вважає такі вимоги частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року за № 10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України, щодо відповідності Конституції України ( конституційності) окремих положень ст. 65 розділу 1 , пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу з Закону України « Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України»

1101 народних депутатів України, щодо відповідності Конституції України ( конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України « про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ( справа щодо предмету та змісту закону про Державний бюджету країни), визнано таким, що не відповідає Конституції України( є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 закону України « Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли в наслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05. 2008 року та приписів ч.2 ст.152 Конституція України, суд дійшов висновку , що з 22.05.2008 року УПФУ України в Ізюмському районі Харківської області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності п.п. 41 розділу 2 Закону України» Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Стосовно позовних вимог про зобовязання відповідача виплачувати позивачу щомісячну доплату до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за 2009 січень - квітень 2010 років.

Оскільки в 2009-2010 роках ніяких змін до ст. 6 ЗУ « Про соціальний захист дітей війни» не вносилось, позивачка має право' на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30% за вищезазначений період.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення „Про Пенсійний фонд України» і здійснює свої повноваження на підставі п.15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів. Територіальним управлінням Пенсійного фонду України за місцем проживання ОСОБА_2 - є Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що до повноважень Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі відноситься нарахування у розмірі, встановленому законодавством, та виплата підвищення до пенсії позивачу, а суд не повноважний визначати конкретний розмір підвищення до пенсії позивача у грошовому вимірі, суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування пенсії замість органу, якому надані такі повноваження.

Суд вважає безпідставними заперечення відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обовязок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Враховуючи викладене вище, суд прийшов до висновку, що обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі, за місцем проживання позивача.

Крім того, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплати до пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобовязання забезпечити реалізацію громадянами своїх конституційних прав.

За змістом ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист дітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30% доплати до пенсії.

Здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦК України).

Частиною 2 статті 1 ЦК України передбачено, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій, цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 64, 124, 125 Конституції України, ст.1 ч.2, ст.4, 10,11, 88, 209,212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 3,6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни»,

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування та провести необхідні виплати з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 по 01.06.2010 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області на користь ОСОБА_2 51 гривню судового збору та 120 гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження ї поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку частини 4 статті 295 ЦПК України.

Суддя: