Справа №2-2746
РІШЕННЯ

МЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2010 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд в Одеській області у складі головуючого судді Шевчук Ю.В.

при секретар Мамончик К.І.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до виконавчого комітету Білгород- Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на самочинне будівництво,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду позовом про визнання права власності на самочинне будівництво, вказуючи, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.03.2002 року, рішення Білгород- Дністровського міськрайонного суду від 11.07.2008 року ОСОБА_1 належить (51/200 частин), ОСОБА_2 (13/200 частин) частин квартири АДРЕСА_1. Позивачами для поліпшення житлових умов було самочинним шляхом вчинено будівництво: у коридорі загального користування № 1 встановлені перегородки, коридор № 20 загальною площею 3,2 кв. м, самовільно приєднаний до квартири № 27, санвузол № 18 загальною площею 2,8 кв.м, № 19 кухня загальною площе. 4,4 кв.м, за рахунок перенесення дверного пройому на сходову клітину збільшена площа коридору №1 на 2,0 кв.м, на які необхідно визнати право власності, у зв'язку з тим, що вибудовані будівлі являються самочинними.

Позивачі в судове засідання не зявились, представили заяву згідно якої позовні вимоги підтримують, просили справу розглядати за їх відсутністю.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, згідно заяви просив суд розглянути справу за його відсутністю, погодившись з позовом.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем лозову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.03.2002 року, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 11.07.2008 року ОСОБА_1 належить (51/200 частин), Махрі ній І.С. (13/200 частин) квартири АДРЕСА_1..

Позивачами для поліпшення житлових умов було самочинним шляхом вчинено будівництво: у коридорі загального користування № 1 встановлені перегородки, коридор № 20 загальною площею 3,2 кв. м, самовільно приєднаний до квартири № 27, санвузол № 18 загальною площею 2,8 кв.м, № 19 кухня загальною площею 4.4 кв.м, за рахунок перенесення дверного пройому на сходову клітину збільшена площа коридору №1 на 2,0 кв.м.

За зазначене самовільне будівництво позивачі були притягнуті до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, відповідно до ст. 97 КУпАП.

Розміщення самовільних будівель не суперечить Державним будівельним нормам ДБН 360-92 та санітарно-епідеміологічним вимогам. В результаті самочинного будівництва права інших осіб не порушено.

Стан несучих конструкцій та інженерного обладнання самовільних будівель визначений задовільним та узгоджено його експлуатація.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до ст. 376 п. 5 ЦК України, на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, визнавши за ними в рівних частках право власності на самочинне будівництво: у коридорі загального користування № 1 встановлені перегородки, коридор № 20 загальною площею 3.2 кв. м, самовільно приєднаний до квартири № 27, санвузол № 18 загальною площею 2,8 кв.м, № 19 кухня загальною площею 4,4 кв.м, за рахунок перенесення дверного пройому на сходову клітину збільшена площа коридору № 1 на 2,0 кв.м , що розташовані по вул.. Лазо. 12-а кв. 27 у м. Білгород-Дністровському, Одеської області.

На підставі викладеного і керуючись ст.376 ЦК України, ст.ст.11, 130, 174, 209, 214-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності в рівних частках на самочинне будівництво: у коридорі загального користування № 1 встановлені перегородки, коридор № 20 загальною площею 3,2 кв. м, самовільно приєднаний до квартири № 27, санвузол № 18 загальною площею 2.8 кв.м, № 19 кухня загальною площею 4,4 кв.м, за рахунок перенесення дверного пройому на сходову клітину збільшена площа коридору № 1 на 2,0 кв.м , що розташовані АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: