Справа № 2-337/10
Провадження № ----------------------------------------------
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2010 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Черкової Н.Т.

за участю секретаря Македонської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Закрите акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» в особі представника позивача ОСОБА_2 звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № dn/488 від 12.03.2007 року ОСОБА_1 12.03.200 року отримав кредит у розмірі 24000,00 Доллар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.03.2012 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПриватБанк і Відповідач 12.03.2008 року уклали договір застави № dn/488-1. Згідно з договором застави Відповідач надав в заставу належне йому майно, а саме автомобіль MERCEDES BENZ 311 CDI, рік випуску 2001, тип ТЗ: мікроавтобус, № кузова/шасі: WDB 9036632R237906, реєстраційний номер: АЕ 0885 АА.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за Кредитним договором Відповідач станом на 09.11.2009 року має заборгованість 16959, 63 долларів США, яка складається з наступного: 15539,04 долларів США- заборгованість за кредитом; 583,19 долларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 31,29 долларі США штраф (фіксована частина); 806, 11 долларів США штраф (процентна складова).

Позивач, посилаючись на 16, 526, 527, 530, 590, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 19, 20 Закону України «Про заставу», статтям 25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» просить суд передати в заклад Приватбанку шляхом вилучення ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставлене майно, яке зазначено в договорі застави № dn/488-1 від 12.03.2007 року, а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № dn/488 від 12.03.2007 року ОСОБА_1 12.03.200 року у розмірі 24000,00 Доллар США звернути стягнення на майно, яке зазначено в договорі застави № dn/488-1 від 12.03.2007 року шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця.

Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

У судовому засіданні досліджені наступні письмові докази: розрахунок заборгованості за договором № dn/488 від 12.03.2007 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_1В, станом на 09.11.2009 року; копія Кредитного договору № dn/488 від 12.03.2007 року; копія Додатку №1 до Кредитного договору № dn/488 від 12.03.2007 року; копія Договору застави майна № dn/488-1 від 12.03.2007 року.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобовязанні має право вимагати доказів того, що обовязок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непредявлення такої вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

У судовому засіданні сторонами не заперечувалось, що 12.03.2007 року ними укладено Кредитний договір № dn/488 .

Згідно умов п.п. 2.2.22.2.3 Кредитного договору позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.11, 4.12 цього Договору, а також відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, що зазначені в Додатку №1 до цього Договору; здійснювати погашення кредиту в дату сплати відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, що зазначені в Додатку №1 до даного Договору з урахуванням п. 4.11 даного Договору.

Як встановлено у судовому засіданні з поданих позивачем документів в порушення Кредитного договору Відповідач вчасно та в повному обсязі погашення кредиту та відсотків у строки вказані в Додатку №1 до Кредитного договору Графік погашення кредиту, відсотків і винагороди не здійснював.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за Кредитним договором Відповідач станом на 09.11.2009 року має заборгованість 16959, 63 долларів США, яка складається з наступного: 15539,04 долларів США- заборгованість за кредитом; 583,19 долларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 31,29 долларі США штраф (фіксована частина); 806, 11 долларів США штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобовязання, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобовязання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

На забезпечення кредиту сторонами також 12.03.2007 року укладено Договір застави майна № dn/488-1.

Згідно п.6 Договору застави майна в забезпечення виконання Заставодавцем зобовязань за Кредитним договором Заставодавець надав в заставу наступне Майно (надалі Предмет застави): автомобіль MERCEDES BENZ 311 CDI, рік випуску 2001, тип ТЗ: мікроавтобус, № кузова/шасі: WDB 9036632R237906, реєстраційний номер: АЕ 0885 АА.

Відповідно до п.10.1 Договору застави майна Заставодавець засвідчує, що на момент укладання цього договору Предмет застави за цим договором належить Заставодавцю на праві власності, не знаходиться в заставі у третіх осіб, в тому числі не знаходиться в податковій заставі, не подарований, не проданий, в суперечці та під арештом не перебуває.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»).

Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.

Згідно п. 14.3.1. Договору застави майна Заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на Предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених Кредитною угодою, вони не будуть виконанні.

Згідно п. 14.3.2. Договору застави майна Заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог у разі порушення Заставодавцем обовязків за цим договором Заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязань зі сплати кредиту та відсотків, винагород, а в разі невиконання звернути стягнути на Предмет застави.

Згідно п. 16.9. Договору застави майна у випадку порушення Заставодавцем зобовязань за Кредитною угодою, Заставодавець зобовязується передати Предмет застави Заставодержателю в заклад за актом прийому-передачі, що підписується сторонами.

З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя, суд вважає вимогу Позивача стосовно зобов'язання Відповідача виконати зобов'язання в натурі законною і обґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Згідно положень ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобовязання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя. Якщо заставодержатель зверне стягнення на одну річ (одне право), але його вимогу не буде задоволено в повному обсязі, він зберігає право застави на інші речі (права), які є предметом застави.

Враховуючи вищевикладене суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю, відповідно до ст. 88 ЦК України понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідача.

На підставі викладеного та ст. ст. 11, 12, 16, 526, 527, 530, 590, 610, 611, 612, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 25, 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212. 214, 215, 217 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Передати в заклад ПАТ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 (52523, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Веселе, вул.. О.Кошового, буд. 71, ІПН: НОМЕР_1) належне йому на праві власності заставлене майно, а саме автомобіль MERCEDES BENZ 311 CDI, рік випуску 2001, тип ТЗ: мікроавтобус, № кузова/шасі: WDB 9036632R237906, реєстраційний номер: АЕ 0885 АА.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № dn/488 від 12.03.2007 в сумі 16959, 63 Долларів США звернути стягнення на автомобіль MERCEDES BENZ 311 CDI, рік випуску 2001, тип ТЗ: мікроавтобус, № кузова/шасі: WDB 9036632R237906, реєстраційний номер: АЕ 0885 АА. шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1355 грн. 07 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу 120 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_3