РІШЕННЯ

Іменем України

Справа №2-3953/2010р.

- 8 грудня 2010р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мельника О.О.

при секретарі Швачко О.О.

участю представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

рззглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бориспіль справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні лгава власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_5, і в судовому засіданні її представник підтвердив письмовий текст позовної заяви з усними доповненнями про те. що позивачка, на підставі договору купівлі-продажу, є власником земельної ділянки площею 0,074 га для садівництва, що знаходиться на території садового товариства «Мрія-1» Гнідинської сільської ради. Власницею суміжної земельної ділянки є відповідачка по справі - ОСОБА_5, яка самовільно, для власних потреб, змістила межі між суміжними ділянками на свою користь, встановила між ними огорожу, тим самим додатково незаконно виділивши у своє користування частину земельної ділянки, площею 0,0051 га, що належить позивачці. При цьому, кадастровий номер належній відповідачці земельній ділянці не присвоєний. А тому, враховуючи, що внаслідок таких протиправних дій відповідачки, позивачка позбавлена можливості використовувати належну їй частину земельної ділянки за призначенням та встановити межі, а відповідачка в добровільному порядку не бажає усунути вищезазначені порушення права власності позивачки, просить зобовязати відповідачку усунути перешкоди у володінні і користуванні належною позивачці земельною ділянкою, звільнивши самовільно зайняту нею (відповідачкою) частину земельної ділянки та повернути її у власність першої, а також зобов»язати відповідачку відновити зовнішню межу земельної ділянки, що належить позивачці, шляхом переносу огорожі відповідно до Плану зовнішніх меж, вказаному у державному акті, виданому на ім»я позивачки. Вважає, що твердження відповідачки та її представника щодо порушення прав першої навпаки з боку позивачки, є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами у вигляді кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_4, в якому відображені існуючі межі земельної ділянки, які відрізняються від меж земельної ділянки, встановлених в держакті, а відповідно фактична площа земельної ділянки позивачки є меншою за площу, визначену в держакті; зведеним кадастровим планом, з якого вбачається, що площа земельної ділянки позивачки, вказана в державному акті, не відповідає фактичні площі ділянки в натурі на місцевості, а також листом-повідомленням землевпорядної організації від 14.06.2010р., за яким організація не має можливості винести в натуру всі точки земельної ділянки позивачки, оскільки її частина знаходиться за межами встановленого відповідачкою паркану, а надані відповідачкою докази є неналежними. Також вважає безпідставним посилання відповідачки та її представника на пропуск позивачкою строку звернення до суду, враховуючи, що його перебіг почався саме під час виготовлення позивачкою Кадастрового плану ТОВ «Універсал-Агро», що і стало підставою для подальшого звернення до суду за захистом порушеного права. Крім того, суміжна межа земельної ділянки позивачки згідно її державного акту та державного акту відповідачки повністю співпадають.

Позивачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, свої інтереси доручає представляти своєму представнику.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що подані позивачкою докази в обґрунтування позовних вимог є неналежними, оскільки вихідні дані, які стали підставою виготовлення зведеного кадастрового плану та звіту, на які посилається позивачка, містяться лише в державних актів на землю, де є розбіжності у розмірах спільної спірної межі, а первинна технічна документація з землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачки та відповідачки в матеріалах справи відсутня. Крім того, між відрізками спільної межі земельних ділянок різний кут нахилу, вслід чого зазначені відхилення призводять до суттєво різних результатів окремих кадастрових зйомок земельних ділянок та до неможливості визначення, виключно за даними державних актів, об активного розташування спільної межі. З технічного звгтч. поданого ними, вбачається, шо саме позивачка самовільно захопила частит

І

земельної ділянки, належної відповідачці, а координати, наведені у Каталозі координат кутів зовнішніх меж землекористування, поданого позивачкою, не відповідають фактичному місцезнаходженню її земельної ділянки і знаходяться на території землеволодіння іншої особи.

Крім того, позивачка отримала довідку про присвоєння кадастрового номеру її земельній ділянці після скасування Порядку присвоєння кадастрових номерів земельних ділянок. Також вважають, що позивачка пропустила встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки паркан був встановлений відповідачкою в 1995р., державний акт остання отримала в 1997р., а позивачка набула право власності в 2001 році, що вказує на те, що останній з 2001 року було відомо про фактичні межі її земельної ділянки, і вона ніяких претензій до відповідача відносно меж не заявляла, а доказів про те, що позивачка довідалась про порушення своїх прав в інший час, нею не надано. Крім того, що позивачка в 2001 році відновила межі її земельної ділянки, які вже встановлювались з урахуванням розташування цегляного паркану, який співпав з поворотними точками меж на місцевості і став межею між земельними ділянками сторін.

Вважають, що в задоволенні позову слід відмовити.

Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши в сукупності інші матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Встановлено, що позивачка є власником земельної ділянки площею 0,074 га, що знаходиться на території садового товариства «Мрія-1» Гнідинської сільської ради, призначеної для садівництва на підставі Державного акта на право власності на землю серії 1-КВ № 084302, виданого 26.11.2001 року Гнідинською сільською радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 124, з кадастровим номером :04:002:0944.

Власником суміжної земельної ділянки, площею 0,12 га, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії КВ 003405, виданого 22.01,1997р. Гнідинською сільської радою народних депутатів та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 85, є відповідачка по справі - ОСОБА_5 При цьому, межі даної земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідачкою не встановлювались і кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався.

Відповідачка самовільно, за відсутності правових підстав, зайняла частину належної позивачці на праві приватної власності земельної ділянки, встановивши на даній частині цегляний паркан довжиною 10,66 м, та використовує її для своїх власних потреб.

Вищенаведене підтверджується даними копії вищевказаних державних актів на право власності на землю (а.с.8,29), копії кадастрового плану належної позивачці земельної ділянки, складеного ТОВ НВФ «Універсал-Агро», з якого вбачається, що фактична площа земельної ділянки, що належить позивачці, є меншою за площу, визначену у державному акті та копії кадастрового плану, складеного ТОВ «Консалтінг-Кадастр-Інвест», за яким частина земельної ділянки позивачки (точки 1-3) знаходиться за межами паркану (а.с.9), копії зведеного кадастрового плану земельної ділянки позивачки, згідно якого площа земельної ділянки, зазначена в державному акті не відповідає фактичній площі такої земельної ділянки на місцевості та є меншою за 0,074 га (а.с.52-53), копії довідки про присвоєння кадастрового номеру земельної ділянки позивачки (ас.51) та копії листа-повідомлення землевпорядної організації ТОВ «Консалтінг-Кадастр-Інвест» № 105 від 14.06.2010р., з якого вбачається, що дана організація не має можливості винести в натуру всі точки земельної ділянки позивачки, оскільки її частина знаходиться за межами встановленого відповідачкою паркану(а.с.50), копії зведеного плану земельних ділянок (а.с.129), копії кадастрового плану земельної ділянки позивачки (а.с. 130), копії кадастрового плану земельної ділянки відповідачки (а.с.131), копії зведеного плану ділянок (а.с.149).

Разом з тим, технічний звіт, зроблений ТОВ «Геодезична компанія «Геомакс», схема земельних ділянок з накладенням межі відповідно до Державного акта та схема розрахунку балансу площ земельних ділянок, подані відповідачкою в якості доказів, за наявності інших доказів, в т.ч. зведеного плану земельних ділянок, кадастрових планів земельної ділянки позивачки та відповідачки, а також зведеного плану земельних ділянок, наданого Управлінням Держкомзему у Бориспільському районі Київської області, за яким земельна ділянка відповідачки взагалі відсутня у відповідній інформаційній системі управління, не є тими належними доказами, які б вказували на факт самовільного захоплення позивачкою ділянки відповідачки, враховуючи, що остання взагалі не встановлювала межі своєї земельної в натурі (на місцевості).

Твердження відповідачки та її представника щодо пропуску позивачкою встановленого законом строку звернення до суду з даними позовними вимогами є безпідставним, оскільки позивачка дізналась про порушення свого права лише під час виготовлення Кадастрового плану ТОВ «Універсал-Агро», а до цього позивачці не було відомо і не могло бути відомо, про конфігурацію та розмір земельної ділянки відповідачки, що свідчить про те, що позов поданий в

з

межах строку звернення до суду, встановленого законом, оскільки його перебіг почався з моменту виготовлення кадастрового плану.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.І ст.317, ч.ч.1,2 ст.319, ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії та особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч.2 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов»язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідачка межі належної їй ділянки в натурі(на місцевості), у встановленому законом порядку, не встановлювала, враховуючи відсутність даної земельної ділянки в зведеному плані земельних ділянок, наданому Управлінням Держкомзему у Бориспільському районі Київської області, і відсутність у ділянки відповідачки кадастрового номеру, що вказує на те, що позивачка не могла порушити межі земельної ділянки, що не існують, і в установленому законом порядку не встановлювались, а тому саме відповідачка своїми протиправними діями, які виразились у самовільному зайнятті частини земельної ділянки, що належить позивачці на праві приватної власності, незаконно виділила у своє користування частину належної позивачці земельної ділянки, встановивши на частині ділянки позивачки паркан, тим самим порушивши право власності позивачки на земельну ділянку, що підтверджується вищенаведеними доказами, а також позбавляючи позивачку можливості винести межі земельної ділянки в натуру (на місцевості), враховуючи, що згідно листа землевпорядної організації ТОВ «Консалтінг-Кадастр-Інвест» № 105 від 14.06.2010р., дана організація не має можливості винести в натуру всі точки земельної ділянки позивачки, оскільки її частина знаходиться за межами встановленого відповідачкою паркану, суд дійшов висновку, що на підставі ч.2,3 ст.152 Земельного Кодексу України, яка передбачає право вимоги власника земельної ділянки на усунення будь-яких порушень його прав на землю, і здійснення захисту такого права, в т.ч., шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, слід зобов»язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 її ділянкою та зобов»язати першу звільнити самовільно зайняту нею частину даної земельної ділянки шляхом відновлення зовнішніх меж даної земельної ділянки та перенесення встановленого нею паркану відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки, що зазначений в Державному акті на право приватної власності на землю, виданому на ім»я позивачки.

Керуючись ст.41 Конституції України, ч.2 ст.103, ст.ст.ч.ч.2,3 ст.152 Земельного Кодексу України (в редакції 2001р.), ч.І ст.317, ч.ч.1,2 ст.319, ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України,

8,10,11,60,62,64,212-215 ЦПК України,

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, що їй належить на праві власності і знаходиться в Садовому товаристві «Мрія-1» в межах Гнідинської сільської ради.

Зобовязати ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту нею частину земельної ділянки, розміром 0,0051 га, що належить ОСОБА_4 на праві власності, кадастровий номер :04:002:0944 і знаходиться в Садовому товаристві «Мрія-1» в межах Гнідинської сільської ради, шляхом відновлення зовнішніх меж даної земельної ділянки та перенесення паркану ОСОБА_5 відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки, зазначеного в Державному акті на право приватної власності на землю серії 1-КВ № 084302 від 26.11.2001р. та кадастрових планів ділянки на а.с.9,53.

Рішення мож# бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 10 днів з дня його оголошення.

суд,

ВИРІШИВ:

Суддя

межах строку звернення до суду, встановленого законом, оскільки його перебіг почався з моменту виготовлення кадастрового плану.

Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.І ст.317, ч.ч.1,2 ст.319, ч.ч.1,2 ст.321 ЦКУкраїни власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії та особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ч.2 ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов»язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Відповідачка межі належної їй ділянки в натурі(на місцевості), у встановленому законом порядку, не встановлювала, враховуючи відсутність даної земельної ділянки в зведеному плані земельних ділянок, наданому Управлінням Держкомзему у Бориспільському районі Київської області, і відсутність у ділянки відповідачки кадастрового номеру, що вказує на те, що позивачка не могла порушити межі земельної ділянки, що не існують, і в установленому законом порядку не встановлювались, а тому саме відповідачка своїми протиправними діями, які виразились у самовільному зайнятті частини земельної ділянки, що належить позивачці на праві приватної власності, незаконно виділила у своє користування частину належної позивачці земельної ділянки, встановивши на частині ділянки позивачки паркан, тим самим порушивши право власності позивачки на земельну ділянку, що підтверджується вищенаведеними доказами, а також позбавляючи позивачку можливості винести межі земельної ділянки в натуру (на місцевості), враховуючи, що згідно листа землевпорядної організації ТОВ «Консалтінг-Кадастр-Інвест» № 105 від 14.06.2010р., дана організація не має можливості винести в натуру всі точки земельної ділянки позивачки, оскільки її частина знаходиться за межами встановленого відповідачкою паркану, суд дійшов висновку, що на підставі ч.2,3 ст.152 Земельного Кодексу України, яка передбачає право вимоги власника земельної ділянки на усунення будь-яких порушень його прав на землю, і здійснення захисту такого права, в т.ч., шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, слід зобов»язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 її ділянкою та зобов»язати першу звільнити самовільно зайняту нею частину даної земельної ділянки шляхом відновлення зовнішніх меж даної земельної ділянки та перенесення встановленого нею паркану відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки, що зазначений в Державному акті на право приватної власності на землю, виданому на ім»я позивачки.

Керуючись ст.41 Конституції України, ч.2 ст.103, ст.ст.ч.ч.2,3 ст.152 Земельного Кодексу України (в редакції 2001р.), ч.І ст.317, ч.ч.1,2 ст.319, ч.ч.1,2 ст.321 ЦК України,

8,10,11,60,62,64,212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 земельною ділянкою, що їй належить на праві власності і знаходиться в Садовому товаристві «Мрія-1» в межах Гнідинської сільської ради.

Зобовязати ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту нею частину земельної ділянки, розміром 0,0051 га, що належить ОСОБА_4 на праві власності, кадастровий номер :04:002:0944 і знаходиться в Садовому товаристві «Мрія-1» в межах Гнідинської сільської ради, шляхом відновлення зовнішніх меж даної земельної ділянки та перенесення паркану ОСОБА_5 відповідно до Плану зовнішніх меж земельної ділянки, зазначеного в Державному акті на право приватної власності на землю серії 1-КВ № 084302 від 26.11.2001р. та кадастрових планів ділянки на а.с.9,53.

Рішення мож# бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя О.О.Мельник