АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-Ц-5907/2010 р.
Категорія-із соціальних виплат
Головуючий 1 інстанції-Гуляєва Г.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Карімової Л.В.

суддів Зазулинської Т.П., Яцини В.Б.

при секретарі Коршун І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області на постанову Борівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним адміністративним позовом.

Вона зазначала, що має правовий статус дитини війни. Відповідач не здійснює їй доплати, передбачені Законом України від 18 листопада 2004 року № 2195-IV «Про соціальний захист дітей війни» (далі - Закон № 2195-ІУ), у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на вказані обставини, просила поновити строк звернення до суду за захистом порушеного права та зобовязати Управління пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в Борівському районі Харківської області здійснити перерахування такої доплати за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року.

15 квітня 2009 року у вказаній справі відкрито провадження.

Ухвалою судді Борівського районного суду Харківської області від 15 квітня 2009 року справа за позовом ОСОБА_2 обєднана в одне провадження з іншими справами.

05 травня 2009 року у вказаній справі районним судом винесено постанову.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2009 року вказана постанова суду скасована, а справа направлена на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Постановою Борівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Борівському районі Харківської області по не виконанню з 09 липня 2007 року приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Зобовязано УПФУ в Борівському районі Харківської області в строк два місяці після набрання чинності ухвали цієї постанови здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні донарахування та виплати за 2007 рік з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року з урахуванням фактичних виплат за вказаний період. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1, 70 грн.

В апеляційній скарзі УГІФУ вБорівському районі Харківської області просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. При цьому посилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 постанову суду не оскаржила, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами ЦПК України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких закоеол /країни, щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатамии від 18 лютого 2010 року № 1691-VI, який набрав чинності 10 березня 2010 року.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа розглянута судом першої інстанції з дотриманням процесуальних норм КАС України, діючих на час її розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за віком га належить до категорії громадян, яким відповідно до Закону № 2195-ІУ встановлено правовий статус дитини війни.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

У 2006 році відповідач такі доплати позивачу не здійснював.

Пунктом 12 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-V «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (далі - Закон № 489-У) дію ст. 6 Закону № 2195-ІУ зупинено на 2007 рік з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону № 489-У ви шані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року дія ст. 6 Закону № 2195-ІУ не була зупинена.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що УПФУ в Борівському районі Харківської області, як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону № 2195-ІУ і здійснити позивачу відповідні нарахування за період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, але на порушення вказаної норми, таких нарахувань не проводило. При цьому суд першої інстанції правильно визнав, що розрахунок щомісячного підвищення необхідно проводити з визначеного ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Доводи апеляційної скарги про неврегул ованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону № 2195-ІУ на висновки суду не впливають.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і згідно з цією нормою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підчищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних коштів для реалізації положень ст. 6 Закону № 2195-IV, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на чинному тконі України, не може бути постановлено у залежність від бюджетних асигнувань. До того ж, це питання виходить за межі заявлених вимог і судом не розглядалось.

Судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування ПФУ, а тому посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів - не грунтуються на матеріалах справи.

Постанова ухвалена з додержанням но?м матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги її висновків не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 303. ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області відхилити.

Постанову Борівського районного суду Харківської області від 23 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала суд апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді