Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-705/10
РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2010 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

У грудні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому зазначала, що вона є спадкоємцем ? частки майна, що належало її матері ОСОБА_5, яка померла 01 квітня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31 січня 2006 року, зареєстрованим у реєстрі за № 2-1103.

Іншим спадкоємцем майна ОСОБА_5 був її (позивача) брат ОСОБА_6, який постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, що є їхньою спільною частковою власністю.

14 листопада 2005 року ОСОБА_6 помер.

У встановлений законом строк після його смерті вона, ОСОБА_3, звернулася із заявою про прийняття спадщини до Броварської районної державної нотаріальної контори, де їй повідомили, що відповідач у справі ОСОБА_4 теж звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, який все своє майно заповідав ОСОБА_4

Згодом дізналася, що її брат ОСОБА_6 зловживав спиртними напоями, а також про те, що ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_7 скористались його станом, шахрайським шляхом заволоділи правовстановлюючими документами на будинок і змусили ОСОБА_6 скласти заповіт на імя відповідача ОСОБА_4

Знаходячись у будинку та переглядаючи документи покійного брата, вона не знайшла правовстановлюючих документів на житловий будинок та паспорта брата. Проте, знайшла власноручно написані ОСОБА_6 листи, в яких він зазначав, що ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 обманули його, викрали у нього паспорт, тому він не може скасувати складений ним заповіт, згідно з яким все своє майно заповідав ОСОБА_4

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Із листів її покійного брата ОСОБА_6 вбачається, що оспорюваний заповіт його внутрішній волі не відповідав.

Згідно із ч. 3 ст. 215 ЦК України такий заповіт має бути визнаний судом недійсним.

У ч. 2 ст. 1224 ЦК України передбачено, що не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Наведені вище обставини змусили її звернутися до суду з цим позовом.

Просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 на імя ОСОБА_4, посвідчений 04 квітня 2003 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрований у реєстрі за № 855.

Представник позивача ОСОБА_10 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що волевиявлення спадкодавця ОСОБА_6 не було вільним, що підтверджується власноручно написаними ним листами, в яких останній вказував на те, що через відсутність документів він не має змоги скасувати оспорюваний заповіт.

Просив суд позов задовольнити та визнати недійсним заповіт ОСОБА_6 на імя ОСОБА_4, посвідчений 04 квітня 2003 року.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що знала ОСОБА_6 з 1980 року, спілкувалася з його матірю, її чоловік ОСОБА_8 дружив із померлим. Після смерті матері ОСОБА_6 попросив у них допомоги щодо оформлення спадкових прав, оскільки для оформлення спадщини у нього не було грошей. Він мав намір продати спадковий будинок та купити собі квартиру у місті Броварах. Протягом всього часу до дня його смерті вона із чоловіком допомагали ОСОБА_6

04 квітня 2003 року ОСОБА_6 самостійно оформив у нотаріальній конторі довіреність на неї, якою уповноважив її розпоряджатися всім його майном, пояснюючи це поганими відносинами із сестрою ОСОБА_3, позивачем у справі, яка ніякої допомоги йому не надавала. Маючи таку довіреність вона, ОСОБА_4, ще за життя ОСОБА_6 могла розпорядитися належним йому майном: будинком та земельною ділянкою, проте цього не зробила.

Про існування оспорюваного заповіту, складеного теж 04 квітня 2003 року, вона дізналася від спадкодавця більш ніж через два роки після складання заповіту у вересні місяці 2005 року. Своє рішення щодо заповіту ОСОБА_6 пояснив тим, що його сестра ОСОБА_3 фактично відмовилася від нього, значення свого вчинку він добре розумів.

Доводи позивача про те, що вона із чоловіком перешкоджали ОСОБА_6 скасувати складений ним заповіт, є безпідставними. Посилання у позові на власноручно написані останнім записки як на доказ цього є необґрунтованими, ці записки викликають великий сумнів, оскільки у неї та її чоловіка з померлим ОСОБА_6 були хороші відносини. Ці записки, якщо і написані ОСОБА_6, то написані ним під диктовку.

Документів, а саме паспорта у ОСОБА_6 вони не забирали. Маючи бажання скасувати чи змінити оспорюваний заповіт, ОСОБА_6 міг це зробити протягом більш ніж двох років з дати посвідчення заповіту, однак цього не зробив, що свідчить про те, що волевиявлення ОСОБА_6 було вільним.

Зазначені обставини перевірялися Броварським РВ ГУ МВС України в Київській області за заявою ОСОБА_3 щодо обвинувачення подружжя ОСОБА_4 у шахрайських діях щодо заволодіння документами на право власності на майно ОСОБА_6, проте свого підтвердження не знайшли.

Просила у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Третя особа: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання не зявилася, надала суду листа про розгляд справи у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04 квітня 2003 року ОСОБА_6 оформив довіреність на імя відповідача ОСОБА_4, якою уповноважив її керувати та розпоряджатися всім належним йому майном. Зареєстрована в реєстрі за № 851.

Також цього ж дня ОСОБА_6 склав заповіт, згідно з яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом він матиме право, заповідав ОСОБА_4 Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 855.

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 помер 14 листопада 2005 року.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Звертаючись до суду ОСОБА_3 у позовній заяві як на підтвердження того, що волевиявлення її брата ОСОБА_6 не було вільним, посилалася на власноручно написані останнім записки, в яких той вказував, що ОСОБА_4 разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 обманули його, викрали у нього паспорт, а тому він не може скасувати складений ним на імя ОСОБА_4 заповіт.

Зазначені обставини свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли. Доказів того, що ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_8, починаючи з дати посвідчення заповіту 04 квітня 2003 року і до 14 листопада 2005 року до дня смерті ОСОБА_6, перешкоджали йому звернутися до нотаріальної контори із заявою про зміну чи скасування заповіту, судом не здобуто.

Власноручно написані ОСОБА_6 записки, датовані ним 23 листопада 2004 року та 21 березня 2005 року, висновків суду не спростовують.

Маючи намір скасувати чи змінити заповіт від 04 квітня 2003 року спадкодавець ОСОБА_6 міг це зробити в любий момент відповідно до вимог ст. 1254 ЦК України, однак у нотаріальну контору з цього приводу він не звертався.

Відсутні також дані і про те, що ОСОБА_6 за життя звертався до правоохоронних органів з приводу заволодіння його документами подружжям ОСОБА_8.

Постановою слідчого СВ Броварського РВ ГУ МВС України в Київській області від 12 квітня 2007 року кримінальну справу, порушену за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України, по факту заволодіння шахрайським шляхом майном громадянина ОСОБА_6 ? часткою будинку, розташованого у селі Требухів Броварського району Київської області по вулиці Кутузова, 1, закрито.

З даної постанови вбачається, що в ході досудового слідства у кримінальній справі доказів, які б вказували на наявність в діях подружжя ОСОБА_8 будь-якого складу злочину, здобуто не було.

Також з постанови видно, що допитана як свідок приватний нотаріус ОСОБА_9, яка посвідчувала 04 квітня 2003 року оспорюваний заповіт, пояснила, що при складанні заповіту ОСОБА_6 був сам, тиску в присутності нотаріуса на нього не було, заповіт посвідчувався без присутності будь-яких сторонніх осіб.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки доказів того, що подружжя ОСОБА_8 перешкоджало спадкодавцю ОСОБА_6 скасувати чи змінити заповіт від 04 квітня 2003 року, суду позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І.М.