Криворізький районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-244/10 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року Криворізький районний суд

Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Бондарчук Г.Д.

при секретарі Ференц 1.3.

позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2С

представника відповідача ОСОБА_3 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ « Дизельний завод» про стягнення заробітної плати за час простою і моральної шкоди, -

ВС Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з названою позовною заявою в якій зазначив, що він працював в ВАТ « Дизельний завод» з «28» липня 2008 року слюсарем механо-складських робіт 4 розряду, з оплатою 6,43 грн. за годину .Протягом часу розгляд)' справи позивач уточняв свої вимоги. Просив стягнути на його користь заробітну плату за час простою не з вини працівника за період з січня 2009 року по 19 жовтня 2009 року в сумі 5245 грн. 45 коп. Крім того просив стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 гривень, обгрунтувавши суму шкоди тим, що він змушений змінити звичний спосіб життя, шукати можливість заробити щоб утримувати сім'ю.

В судовому засіданні позивач і його представник позов підтримали в повному обсязі і наполягали на його задоволені.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував , просив в позову відмовити в повному обсязі, наполягав на тому, що заробітна плата позивачу була виплачена повністю. Підприємство у зв'язку з фінансово-економічною кризою вимушено було призупинити виробничу діяльність тому доходів не отримувало і на мало можливості заробітну плату працівникам виплачувати своєчасно і повністю. Щодо стягнення моральної шкоди також вважає вимоги необгрунтованими оскільки вини підприємства з цих підстава також не вбачається.

Суд вислухавши сторони, дослідивши письмові магеріали справи , надані сторонами докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи видно, що позивач ОСОБА_4 перебував в трудових відносинах з відповідачем з 28 липня 2008 року по 19 жовтня 2009 року, працював слюсарем механо- складального цеху ВАТ « Дизельний завод». Звільнений за власним бажанням 19 жовтня 2009 року ( а.с.8,18, 21).

Згідно до ст.. 47 КзІШ України власник або уповноважений орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунки в строки зазначені в ст.. 116 КзПП України, відповідно до якої при звільнені працівника виплата всіх сум , що належать йому від підприємства . установи організації проводиться в день звільнення.

При звільнені ОСОБА_4 трудова книжка йому була видана в день звільнення, що не заперечувалося позивачем, проте остаточний рахунок з ним не був проведений.

Матеріалами справи також встановлено, що підприємство в період з 26 січня 2009 року по 19 липня 2009 року простоювало, що підтверджується наказом директора ВАТ « Дизельний завод» № 6 від 26 січня 2009 року, відповідно до якого оплата часу

простою працівникам визначено проводити згідно ст..ст, 24-26 Закону України « Про загально обов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 88 ).

Статтею 1 і 3 КзПП України закріплені гарантії оплати часу простою не по вині працівника з розрахунку не нижче двох третин тарифнії ставки встановленого працівнику розряду.

Враховуючи , що позивач в період простою по незалежним від працівника причинам не перебував на лікарняному, відпустці, з урахуванням наданих відповідачем доказів обліку робочого часу в період простою, доказів часу виходу на роботу суд дійшов до висновку , що з відповідача підлягає стягненню час простою з 26 січня 2009 року по 19 липня 2009 року, в серпні - 10 днів, в жовтні - 14 днів з розрахунку 2/3 частин тарифної ставки позивача за професією слюсаря механоскладальника 4 розряду - 1080 гривень , погодинно - 6,43 гривні. ( а.с.114 ):

Період: помісячна норма годиноплата 1 -ї годинирозмір з/п
- січень 2009 року1596,431022,37
- лютий 2009 року1606,431028,80
- березень 2009 року1686 431080,24
- квітень 2009 року167 1073,81
- травень 2009 року1436,43919,49
- червень 2009 року1606,431028,80
- липень 2009 року806,43514, 40
- серпень 2009 року806.43514,40
- вересень 2009 року1126.43720. 16
- жовтень 2009 року 6,43668, 72

7868,18

А оскільки ОСОБА_4 в цей час не працював то відповідно досі.. 113 КЗпП йому підлягає виплата 2/3 тарифної ставки, що складає 7868,18 : З X 2 = 5245 ,45 гривень.

Доводи представника відповідача відносно того, що оскільки джерела коштів на заробітну плату за вказаний період не маю, то відсутні підстави для стягнення частини тарифної ставки за вказаний період , не грунтується на законі і суперечить матеріалам справи відповідно до наказу № 06 від 26.01 2009 року. Посилання представника відповідача на вчасність перерахунку коштів при звільнені не підтверджені жодними доказами и спростовуються матеріалами справи, а саме довідками в яких міститься суперечлива інформація про наявність виплат, які не підтверджені відомостями про виплати.

Надана представником відповідача ксерокопія платіжної відомості по видачі зарплати № 256 затвердженої головним бухгалтером підприємства 10 вересня 2009 року свідчить про те, що ОСОБА_4 в серпні 2009 року отримав заробітну плату в розмірі 2062 грн. 47 коп. ( а.с.113 ). Доказів щодо інших виплат представник відповідача суду не надав.

Таким чином судом встановлено, що підприємство в зв'язку з простоєм не з вини працівника не виплатило ОСОБА_4 згідно ст.. 113 КЗпІІ України заробітну плату в розмірі 2/3 тарифної ставки працівника , що складає 5245 грн. 45 коп. яка підлягаю стягненню з підприємства.

Крім того судом встановлено, що порушення трудових прав позивача йому завдано моральну шкоду в вигляді зміни в способі життя, порушені життєвих стосунків, організації додаткових зусиль для нормалізації життя, що викликало моральні страждання і переживанні. З урахуванням ступеня винності відповідача, об'єктивних обставин , які виникли з незалежних від відповідача обставин, характеру і ступеня моральних страждань моральна шкода підлягає, стягненню в розмірі 1000 гривень.

На підставі ст.. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 52,45 гривні, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом в сумі 120 гривень.

На підставі ст.. 113, 116, 117, 237-1 КзПП України та керуючись ст., 10, 11, 60,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ВАТ « Дизельний завод» про стягнення заробітної плати за час простою і моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути відкритого акціонерного товариства « Дизельний завод» на користь ОСОБА_1 заробітку плату за час простою підприємства в сумі 5245 гривень 45 коп. за вирахуванням прибуткового податку.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства « Дизельний завод» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000 гривень Стягнути з відкритого акціонерного товариства « Дизельний завод» на користь держави судовий збір в розмірі 52 (п'ятдесят дві) гри. 45 коп.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства « Дизельний завод» витрати на іформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи Криворізьким районним судом в розмірі 120 (ста двадцяти) грн.

В задоволені решти частини позовних вимог - відмовити

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення сум за один місяць. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10-ти з дня проголошення рішення.

Суддя :