Справа № 2-3265/10
Провадження № 2-3265/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (дошлюбне Лукаш) М.К. про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.01.1971 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 22, мотивуючи тим, що з 19 січня 2004 року вони не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що в період шлюбу між ними постійно виникали сварки та скандали з різних питань сімейного життя, під час однієї із сварок відповідачка нанесла йому тілесні пошкодження. Зазначає, що у теперішній час він фактично має іншу сімю, вважає примирення неможливим.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_3 обставини позову не визнала, пояснила, що тілесні пошкодження позивачу вона не наносила. Позовні вимоги визнала, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 14.01.1971 року, шлюб у обох перший, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони з 19 січня 2004 року не проживають разом та спільне господарство не ведуть з тих підстав, що в період шлюбу між ними постійно виникали сварки та скандали з різних питань сімейного життя. Позивач у теперішній час фактично має іншу сімю.

Спору щодо розподілу спільного майна немає.

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.

Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідачка позов визнала, наслідки визнання позову відповідачці розяснено відповідно до вимог ч.2 ст.174 ЦПК України, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212,213-215 ЦПК України, ст.ст.109,110,112 СК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 14.01.1971 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 22 розірвати.

При реєстрації розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану стягнути держмито на користь держави з ОСОБА_1 в розмірі 17 грн., ОСОБА_2 від сплати держмита звільнити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ст. 295 ч.4 ЦПК України.

Суддя