Справа № 2 - 751/10 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 квітня 2010 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, договору дарування квартири та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 р. ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до Фонду комунальної власності виконкому Миколаївської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_10 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Позивачка вказувала на те, що 22 грудня 2004 р. помер її син ОСОБА_11. За життя 10.10.2003 р. ОСОБА_11 склав заповіт, за яким заповідав належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2, меблі та речі ОСОБА_1 Посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20 квітня 2006 р. вказаний заповіт визнано недійсним, вона є спадкоємцем першої черги померлого, а інші спадкоємці, сини померлого ОСОБА_4 і ОСОБА_10, відмовилися від спадщини на її користь, просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_11.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25 липня 2006 р. позов

задоволено.

У листопаді 2008 р. ОСОБА_1 предявила позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5 про визнання недійсними договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного 23 серпня 2006 р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_7, та договору дарування цієї квартири, укладеного 1 вересня 2006 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_12, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом за нею на 5/6 частини квартири, за ОСОБА_4 за законом на обовязкову частку-1/6 частину квартири.

ОСОБА_1 вказувала на те, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29 листопада 2006 р. рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20 квітня 2006 р., яким визнано складений на її користь заповіт недійсним, скасовано.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 14 липня 2008 р. постановлене рішення суду за позовом ОСОБА_9 про визнання за нею права власності на квартиру скасовано за нововиявленими обставинами.

Посилаючись на незаконність укладених договорів купівлі-продажу і дарування вірної квартири, оскільки ОСОБА_9 не мала права на її відчуження, та дійсність складеного на її користь заповіту, просила суд про задоволення її позову.

В попередньому судовому засіданні при новому розгляді справи 04.02.201р. судом було вирішено питання про залучення до участі у справі правонаступника позивам ОСОБА_9 - ОСОБА_8, яка прийняла спадщину за законом і оформиласьв правах спадкування на інше майно спадкодавця, яку також залучено до участі у справі вякості співвідповідача за позовом ОСОБА_1 Згідно з заявами наданими суду відповідні ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відмовилися від участі у справі в якості правонаступників померлої ОСОБА_9, зазначивши що спадщину після її смерті не приймали, а єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 є ОСОБА_8Т.(а.с.248,249 (томі)).

В попередньому судовому засіданні представник ОСОБА_1, подав уточнену позовну заяву. Остання, посилаючись на те, що будь-яких дій щодо оформлення свого права на обовязкову частку у спадщині ОСОБА_4 за весь час розгляду справи не вживав, та право на неї не оспорює, просила суд визнати за нею право власності на цілу квартиру в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_11

23 лютого 2010 р. ОСОБА_8 подала суду заяву про те що, не бажає приймати участь у справі в якості правонаступника позивачки ОСОБА_9 В судове засідання у справі остання не зявлялася, у звязку з чим позов правонаступника померлої ОСОБА_9- ОСОБА_8 до Фонду комунальної власності виконкому Миколаївської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_10 про визнання права власності на квартиру залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав вимоги позову, просив про його задоволення.

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4, вказували на те, що спадщину після смерті ОСОБА_9 не приймали, а тому не можуть бути відповідачами за позовом ОСОБА_1 До того ж на розгляді у Верховному Суді України знаходиться інше цивільна справа з касаційною скаргою, поданою на рішення апеляційного суду, Миколаївської області, яким скасовано рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва про визнання заповіту недійсним, а тому зазначена справа не може розглядатися без вирішення іншої цивільної справи. До того ж ОСОБА_7 і ОСОБА_5 є добросовісними набувачами, в звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачів, вивичивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи і надані сторонами докази судом встановлено наступне.

22грудня 2004 р. помер ОСОБА_11. За життя 10.10.2003 р. ОСОБА_11 склав заповіт, за яким заповів належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_3 Т.О.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 20 квітня 2006 р. зазначений заповіт визнано недійсним.

Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25 липня 2006 р. за матірю померлого ОСОБА_9 визнано право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом.

23 серпня 2006 р. між ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від імені ОСОБА_9, і ОСОБА_7 укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_4.

1 вересня 2006 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 укладено та нотаріально посвідчено договір дарування, за яким ОСОБА_7 подарувала спірну квартиру ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29 листопада 2006 ] рішення Ленінського районного суду м.Миколаєвіа від 20 квітня 2006 р. скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_9, ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Миколаєва від 14 липня 2008 р. рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 25.07.2006 р. за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_4, ОСОБА_10, Фонду комунальної власності виконкому Миколаївської міської ради про визнання права власності на квартиру скасовано за нововиявленими обставинами.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, заповіт, складений 10.10.2003 р. ОСОБА_11 на користь ОСОБА_1 на теперішній час є дійсним.

Як слідує з матеріалів справи 21 січня 2005 р. ОСОБА_1 подала до Другої Миколаївськеої державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тобто у встановленому ст.ст.1269, 1270 ЦК України порядку прийняла спадщину (а.с.22, томі).

Згідно п.3 ч1 ст.388 ЦК України якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, то власник має право витребувати це майно від добросовісного набувача, який придбав його за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати.

В даному разі квартира вибула з володіння ОСОБА_1 не з її волі. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відтак ОСОБА_9, від імені якої по довіреності діяла ОСОБА_3, не мала права її відчужувати.

Враховуючи викладене, укладені договори купівлі-продажу і дарування квартири у відповідності доч.1 ст.203 та ч.1 ст.215 ЦК України слід визнати недійсними.

Згідно положень ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

З матеріалів справи вбачається, що на час відкриття спадщини повнолітній син спадкодавця ОСОБА_4 був непрацездатним, що підтверджується наявною у справі довідкою. 11 січня 2005 р. він подав до нотаріальної контори заяву про прийнята спадщини після смерті ОСОБА_11 3 лютого 2006 р. ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду м.Миколаєва з заявою про те, що він відмовляється від належної йому частки спадщини за законом на користь його бабусі ОСОБА_9.

В судовому засіданні 26.04.2010 р. при розгляді справи ОСОБА_4 підтвердив ті обставини, що наміру оформляти своє право на обовязкову частку у спадщині він не має, оскільки ще 03 лютого 2006 р. він в повному обсязі на підставі нотаріально посвідченої заяви відмовився від спадщини на користь ОСОБА_9, в тому числі, мав на увазі і його право на обов'язкову частку у праві на квартиру, а тому жодних дій по оформленню обовязкової частки у спадщині з часу її відкриття він не здійснював.

Виходячи з викладеного, беручи до уваги відсутність у даній цивільній справі, яка розглядається з 21 липня 2006 р. будь-яких самостійних вимог відповідача ОСОБА_4 щодо предмету спору, а саме права на спірну квартиру, а також його пояснення в судовому засіданні 26 квітня 2010 р. щодо відсутності наміру оформлення обовязкової частки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсними договору купівлі-продажу та дарування квартири, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування підлягають задоволенню.

При цьому суд не може взяти до уваги посилання відповідачів на неможливість розгляду цієї справи до розгляду іншої цивільної справи Верховним Судом України, оскільки зазначене не є підставою для зупинення провадження у цій справі. Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_7 і ОСОБА_5 є добросовісними набувачами в даному разі не має правового значення.

Керуючись ст.ст. 14,209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5, укладений 23 серпня 2006 р. між ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_9, і ОСОБА_7, посвідчений 23 серпня 2006 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №898.

Визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_6, укладений 1 вересня 2006 р. між ОСОБА_7 і ОСОБА_5, посвідчений 1 вересня 2006 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №975.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_6 за заповітом після смерті ОСОБА_11, який помер 22 грудня 2004 р.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: