Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа № 2-169/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

представника відповідачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

В жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому, посилаючись на на положення ст.ст.203, 570 ЦК України, просив визнати недійсним Попередній договір, укладений між ним та ОСОБА_3 06.01.2009 року і стягнути з ОСОБА_4 суму завдатку за згаданим договором та збитки від інфляції загальною сумою 83 351, 71 грн. Згодом, змінивши обєм позовних вимог (а.с. 49,50) ОСОБА_1 просив суд постановити рішення, яким в солідарному порядку стягнути з відповідачів 79 104 грн. авансу, переданих ним ОСОБА_3 06.01.2009 року в якості завдатку за договором купівлі-продажу нерухомого майна, який мав бути укладеним між ними в майбутньому. З відповідачів просить стягнути також понесені ним по справі судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору в сумі 834 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн.

Заявлені вимоги, підтримані позивачем в судовому засіданні, обгрунтовуються посиланням на відсутність правової підстави для внесення завдатку - тобто наявність грошового зобовязання та належних за ним платежів.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала. Суду показала, що 14 травня 20028 року, отримавши від ОСОБА_3 гроші в сумі 28 300 доларів США, оформила нотаріально посвідчену довіреність на його імя з правом продажу належної їй на праві власності квартири, після чого будь яких угод стосовно спірної квартири не укладала, і додаткових коштів від її продажу не отримувала.

Відповідач ОСОБА_3О./залучений ухвалою суду від 12 листопада 2009 року до участі у справі в якості співвідповідача/ а.с.20/ позов не визнав, посилаючись на ту обставину, що угода купівлі продажу квартири, в рахунок вартості якої був переданий завдаток, не була укладена з вини позивача, що відповідно до положень ст.570 ЦК України виключає повернення завдатку та задоволення заявлених ОСОБА_6 позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши надані ними на обґрунтування заявлених вимог та заперечень докази, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення з таких підстав :

Судом встановлено, що 01.06.2009 року ОСОБА_3, що діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 уклали Попередній договір, за умовами якого ОСОБА_3 зобовязався продати, а ОСОБА_1 купити належну на праві власності ОСОБА_4 квартиру № 42 у житловому будинку № 7 по вул.. Портовій в м. Комсомольську. За згодою сторін договір купівлі продажу квартири повинен бути оформлений і підписаний сторонами в строк до першого червня дві тисячі девятого року. Купівля - продаж квартири мала бути вчиненою за 224 000 грн. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договору купівлі- продажу ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_3 отримав на користь ОСОБА_4 гроші в сумі 2500 грн. Зазначена сума була розцінена сторонами як аванс, в рахунок наступного договору купівлі-продажу зазначеної квартири.

Згаданий договір був посвідчений сторонами нотаріально. В цей же день сторони уклали ще один письмовий договір, за яким ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 завдадок в сумі 10 000 доларів США на квартиру АДРЕСА_1 від суми 28 000 доларів США. Цим же договором ОСОБА_3 посвідчив, що залишок в сумі 18 000 доларів США згоден отримати при підписанні договору купівлі-продажу до 01.06.2009 року (а.с. 7).

16 травня 2009 року позивач письмово повідомив ОСОБА_3 про відмову укладення угоди купівлі-продажу квартири (а.с. 34).

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 послався саме на факт ухилення позивача від укладення угоди, як підставу для відмови у задоволенні позову.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються главою 49 розділу 1 Книги пятої ЦК України, яка присвячена забезпеченню виконання зобовязань.

Сторони не заперечували тієї обставини, що 10 000 доларів США, які є предметом спору в суді, були передані в рахунок платежу за договором купівлі-продажу квартири, який мав бути укладений між ними в майбутньому.

Відповідно до загальних положень ст. 546 ЦК України, завдаток є одним із видів забезпечення виконання зобовязань. Згідно із законом, завдатком можуть забезпечуватись тільки грошові зобовязання, що виникають із договорів, з огляду на що основними функціями згаданого виду забезпечення виконання зобовязань слід визнати платіжну та забезпечувальну функції, що витікає також із положень ч.І ст.570 ЦК України, згідно із якою завдаток видається у рахунок належних за договором платежів, і виступає одночасно і способом платежу і способом забезпечення виконання зобовязання.

Уклавши Попередній договір, сторони взяли на себе лише обовязок укласти основний договір в майбутньому, з огляду на що слід зазначити про те, що і грошове зобовязання мало виникнути між сторонами в майбутньому, тільки з укладенням основного договору Отже відсутність зобовязання виключає можливість його забезпечення, і як наслідок унеможливлює застосування завдатку, як виду забезпечення виконання зобовязання.

Здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, суд, провівши аналіз представлених сторонами доказів, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_6 оскільки передана ним ОСОБА_3 грошова сума розміром 10 000 доларів США не є завдатком і не була способом забезпечення виконання зобов'язання, тому підлягає поверненню на користь позивача в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розмір грошової суми, яка підлягає стягненню на користь позивача, враховуючи положення ч.І ст. 192 ЦК України та керуючись розясненнями, що містяться в п. 14 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі, суд, переводячи іноземну валюту в українську гривню, за курсом, встановленим НБУ станом на 24.06.2010 року - дати зміни позивачем обєму позовних вимог (а.с. 49-51), розмір грошової суми, що підлягає до стягнення, визначає в розмірі 79 104 грн.

І на останнє, розглядаючи вимогу позивача про покладення солідарної відповідальності на ОСОБА_4, суд наголошує на тому, що підстави солідарної відповідальності прямо передбачені в законі, з огляду на що не можуть бути застосованими до спірних правовідносин. Крім того, передача грошової суми в розмірі 10 000 доларів США на умовах, укладених між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, з огляду на їх опосередкованість, виключають будь-яку відповідальність третьої особи перед ОСОБА_7

Питання про розподіл судових витрат вирішене судом відповідно до положень ст.88 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.570 ЦК України, ст. ст.213,215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 79 104 грн. та судові витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 834 грн. та витрати на ІТЗ в сумі 120 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області в 10-денний термін з дня його проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В. Окунь