Справа № 2-898/2010
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2010 року Новомосковсьий міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Мельниченко С.П.

при секретарі Білодід Ю.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, треті особи Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ УМВС України у Дніпропетровській області, Новомосковська міська рада як орган опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, треті особи Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ УМВС України у Дніпропетровській області, Новомосковська міська рада як орган опіки та піклування в якому позивачка просить суд захистити її право власності, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 62 по вул. Толстого в м. Новомосковську Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 62 по вул. Толстого в м. Новомосковську.

ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивачки ОСОБА_5, від даного шлюбу у них народилася дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В зв'язку з цим, відповідачка разом з дочкою проживали та були зареєстровані у будинку позивачки.

Після розірвання шлюбу, відповідачка з дитиною переїхала проживати до своїх батьків разом з неповнолітньою дитиною і з 18 грудня 2008 року у вищевказаному будинку не проживають, а добровільно знятись з реєстрації в будинку відповідачка не бажає, чим порушує права позивачки як власника, а тому позивачка вимушена звернутись з даним позовом до суду. ^ ,

В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила суд задовольнити їх.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідачка з дитиною мають право користуватись житловим приміщенням у спірному будинку, оскільки зареєстровані там як члени сім'ї позивачки з дозволу останньої і, крім того, зняття з реєстрації малолітньої дитини суперечить міжнародним нормам стосовно захисту прав дитини.

Представник Сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ УМВС України у Дніпропетровській області подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Новомосковської міської ради як органу опіки та піклування подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги позивачки не обґрунтовані та не підлягають вдоволенню з огляду на наступне.

Судом по справі встановлено, що позивачка ОСОБА_1 являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 62 по вул. Толстого в м. Новомосковську (а.с. 6, 7)

27.11.2004 р. позивачка зареєструвала у вказаному будинку ОСОБА_3, як невістку та 20.11.2004 р. зареєструвала ОСОБА_6 як онуку (а.с. 9-13).

11.03.2009 р. ОСОБА_3 та син позивачки ОСОБА_7 розлучились, а ще в грудні 2008 року ОСОБА_3 з дитиною виїхали з житлового будинку № 62 по вул. Толстого в м. Новомосковську, не знявшись при цьому з реєстрації, що не заперечується сторонами та підтверджується актами про не проживання.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання хія власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру (частину), користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування Цим приміщенням. За згодою власника квартири член його сімї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сімї. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником квартири і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК України.

Згідно ст. 157 ЖК України виселення членів сім'ї власника квартири може мати місце інше на підставі ст. 116 ЖК України.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з !им, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Таким чином, суд приходить до висновку^ що оскільки ОСОБА_1, як власник згаювого будинку дала згоду на реєстрацію свого сина ОСОБА_7, а в подальшому іреєструвала у спірному будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_6, то останні правомірно набули рава користування спірним будинком і після припинення сімейних відносин між ОСОБА_8 Та ОСОБА_3, остання, на підставі ч. 4 ст. 156 ЖК України, має право користування іірною квартирою.

Аналізуючи норми ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150, 156, 157 ЖК України, суд шходить до висновку, що має місце конкуренція норм, а саме, з одного боку, ОСОБА_1 іє право вимагати усунення порушень її прав як власника спірного будинку, а ОСОБА_3 цілиною ОСОБА_6, в свою чергу, має право на користування житловою площею у ірному будинку. Суд вважає, що захист житлових прав ОСОБА_3 з малолітньою

дитиною має пріоритетне значення перед захистом прав власника спірної квартири.

Крім того, відмовляючи в задоволенні позову суд враховує й те, що позивачкою не наведено даних та не надано доказів чим саме реєстрація відповідачів перешкоджає їй у здійсненні права власності на спірний будинок.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215 ЦПК

В задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_9, треті особи Сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Новомосковського МВ УМВС України у Дніпропетровській області, Новомосковська міська рада як орган опіки та піклування про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги або шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя С.П. Мельниченко

і»