Р. С. З. № 58
У Х В А Л А

про відкриття провадження у цивільній справі

10 серпня 2010 року Суддя Маньківського районного суду, Черкаської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної грошової надбавки до пенсії як дитині війни, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни».

На підставу своїх вимог спирається на те, що ОСОБА_2, на підставі статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України звернувся до суду за захистом порушених прав. Відповідно до статті 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року (№ 2195-IV), з послідуючими змінами та доповненнями, він є особою, що належить до соціальної категорії громадян „Діти війни". Згідно статті 6 цього Закону з 01 січня 2006 року Пенсійний фонд України повинен був нараховувати та виплачувати щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, але це підвищення спочатку не виплачувалося, а потім стало виплачуватися, але у значно меншому розмірі. Він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Маньківському районі Черкаської" області з проханням здійснити перерахунок раніше неправомірно нарахованого і частково виплаченого, як дитині війни, щомісячного підвищення до пенсії за віком та виплатити не нараховане та недоплачене щомісячне підвищення до пенсії, починаючи з 1 січня 2006 року, тобто з моменту набрання чинності Закону України „Про соціальний захист дітей війни", і по цей час. Відповідач на звернення, посилаючись на Закон України про Державний бюджет України на 2006, 2007 та 2008 роки, якими була неодноразово зупинена, а потім змінена редакція статті 6 Закону України „Про соціальну допомогу дітям війни", відмовив в задоволенні прохань, викладеній в заяві. Але при цьому відповідач підтверджує те, що дійсно, стаття 6 закону №2195 встановлює, що пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. На 2006 рік дію статті 6 було зупинено згідно із Законом України „Про Державний бюджет України на 2006 рік" №3235-IV від 20.12.2005 p., а потім дію цієї статті було відновлено із Законом України №3367-IV від 19.01.2006р. „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет України на 2006 рік". На 2007 рік дію статті 6 було зупинено згідно із Законом України „Про Державний бюджет. України на 2007 рік" №489-V віді9.12.2006 p., з урахуванням статті 111 цього Закону, а потім це зупинення дії статті 6 на 2007 рік, передбачене пунктом 12 статті 71 Закону України „ № 489 - V від 19.12.2006 p., було визнано неконституційним згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. Після цього текст статті 6 було змінено в редакції Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік " № 107- IV від 28.12.2007 p., внаслідок чого її перша частина стала такою: „Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"(3551-12)до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни )". Але таку зміну редакції статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" визнано неконституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 10 - рп/2008 від 22.05.2008., тому вона не повинна діяти, тобто бути чинною. Позивач вважає, що відповідач порушив мої конституційні права та інтереси, порушив принцип верховенства права та вимоги рішень Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 06 липня 1999 року (справа щодо права на пільги), № 5-рп/2002 від 20 березня 2002 року (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), №7 - рп/2004 від 17 березня 2004 року ( справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів), № 20 -рп/2004 року (справа про зупинення дії обмеження пільг, компенсацій і гарантій), № 6 - рп/2007 від 09 липня 2007 року (справа про соціальні гарантії громадян), № 10 - рп/2008 від 22 травня 2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України). Враховуючи мотиви та висновки, що містяться в вищезазначених Рішеннях Конституційного Суду України, можна впевнено і беззаперечно стверджувати, що всі ті зміни, які відбувались стосовно статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", є неконституційними і незаконними, бо такими їх визнав Конституційний Суд України. Конституційний Суд України своїм Рішенням № 6-рп/07 від 09 липня 2007 року визнав пункти 3,12 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік", якими зупинена дія статті 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", неконституційними. І вони є неконституційними не з моменту визнання їх такими Конституційними Судом України у своєму Рішенні, а з моменту набрання чинності. Крім того, відповідно до частини 2 статті 3 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані інтими нормативно - правовими актами. Згідно ст. ст. 19,22 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадови особи, зобовязані діяти лише на підставах, передбачених Конституцією і Законами України. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. „... права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними" (ст. 21 Конституції), „їх зміст і обсяг при найнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений" (ст. 22 Конституції). У Рішенні Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 09.07.2007 р. визначено наступне: „Отже, відповідно до частини третьої статті 22, статті 64 Конституції України (254к/96-ВР) право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень)", лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк".(ОСОБА_1. 6 п.3.1 мотивувальної частини Рішення). „...держава окремими законами України встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист,...а тому ...вони є. загальнообов'язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами..."(ОСОБА_1. 1 п.3.2 мотивувальної частини Рішення). „Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України (254к/96-ВР), Кодексі (2542-14), то цей Закон не може скасовувати чи зміцнювати обсяг прав і обов'язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України".(Абз.8 п.4 мотивувальної частини Рішення). Конституційний Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесених змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбаченого законами України, не відповідає статтям...Конституції України..."(Абз.1 п.5 мотивувальної частини Рішення). „Таким чином, Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин".(Абз.2 п.5 мотивувальної частини Рішення). А у п.5 резолютивної частини Рішення записано наступне: У Рішенні від 14.12.2000 року №15-рп/2000 Конституційний Суд України зазначив, що „рішення Конституційного Суду України мають пряму дію і для набрання чинності не потребують підтверджень з боку будь-яких органів державної влади. Обов'язок виконання рішення Конституційного суду України..."(Абз.1 п.5.3 мотивувальної частини Рішення). „Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок-скасування та обмеження, прав і свобод людини і громадянина"(Абз.З п.5.4 мотивувальної частини Рішення). В резолютивній частині цього Рішення Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення окремих статей ЗУ „Про Державний бюджет України на 2008 рік", якими була змінена редакція, а разом з нею і зміст ст.6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни". Враховуючи вищенаведене, можна зробити висновок про те, що до цього часу залишається чинною перша редакція статті 6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни", в якій йдеться про право дітей війни на отримання щомісячного підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії. Тому і я маю повне, законне, обґрунтоване та беззаперечне конституційне право на отримання довічної щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Ця доплата відповідачем за рішенням суду повинна бути перерахована та виплачена позивачеві з 01.01.2006 року і по даний час. У подальшому перебігу часу він має отримувати таке ж щомісячне підвищення до своєї пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, нарахування та невиплата йому щомісячного підвищення до пенсії, передбаченого ст. 6 ЗУ „Про соціальний захист дітей війни" у розмірі, визначеним цим законом, є протиправною, протизаконною та такою, що суперечить Конституції України та вищевказаним Рішенням Конституційного Суду України. Як вже зазначалось вище, розмір щомісячного підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 3"V „Про соціальний захист дітей війни" має становити 30% мінімальної пенсії за віком. А мінімальні пенсія за віком відповідно до ст. 28 ЗУ „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність Прожитковий мінімум визначається на кожний рік ЗУ „Про Державний бюджет України ні відповідний рік".

Згідно з ЗУ „Про Державний бюджет України на 2006 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01.01.2006 року - 350грн.; з 01.04.2006 року - 359 грн.; з 01.10.2006 року - 366 грн. Згідно з ЗУ „Про Державний бюджет України на 2007 рік" прожитковий мінімум для осіб, як втратили працездатність, становить: з 01.01.2007 року - 380 грн.; з 01.04.2007 року - 406 грн.; з 01.10.2007 року - 411 грн. Згідно з ЗУ „Про Державний бюджет України на 2008 рік" прожитковий мінімум для осіб, як втратили працездатність, становить: з 01.01.2008 року - 470 грн.; з 01.04.2008 року - 481 грн.; з 01.06.2008 року - 482 грн.; з 01.10.2008 року - 498грн. Згідно з ЗУ „Про Державний бюджет України на 2009 рік" прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 01.01.2009 року - 498 грн.; з 01.11.2009 року - 573 грн. В 2010 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність становить: з 01.01.2010 року - 695 грн.; з 01.04.2010 року - 706 грн.; з 01.07.2010 року - 709 грн. Таким чином, сума не нарахованого та невиплаченого підвищення до пенсії для дитини війни на цей час за 2006-2010 роки становить за 2006 рік: 4302,00 грн.х30%=1290,60 грн.; за 2007 рік: 4809,00 грн. х30%=1442,70 грн.; за 2008 рік: 5793,00 грн.х30%=1737,90 грн.; за 2009 рік: 6126,00 грн.х30% х30%=1837,80 грн.; за 2010 рік: 4912,00 грн.х30%=1473,60 грн. Всього: 7782,60 грн. (сім тисяч сімсот вісімдесят дві грн. 60 коп.), що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Суд оглянувши матеріали справи, вважає, що позовна заява подана відповідно до вимог викладених в ст. ст. 118-121 ЦПК України, справа підсудна судові, підстав для закриття справи і залишення її без розгляду не має, справа підлягає розгляду в попередньому судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 118-122 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відкрити провадження по справі № 2-337/2010 р. за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України в Маньківському районі про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної грошової надбавки до пенсії як дитині війни і призначити її до попереднього судового розгляду на 18 серпня 2010 року на 08 год. 30 хв. в судовому засіданні в с.м.т. Маньківка з участю сторін.

Управлінню пенсійного фонду України в Маньківському районі подати до 18 серпня 2010 року письмові заперечення проти позову з посиланням на докази, якими вони обґрунтовуються.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ А.І. КОСТЕНКО