Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія 26 (ІІІ) ОСОБА_1
Доповідач Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Неклеси В.І.

суддів: Зубакової В.П., Ляховської І.Є.

при секретарі: Іванюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 вересня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2009 року позивачка звернулася із зазначеним позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду) і просила стягнути з відповідача 125 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що 30.07.2003 року при виконанні трудових обовязків вона була травмована та отримала відкритий перелом основних фалангів пальців, роздроблення правої кістки, про що було складено акт №17 про нещасний випадок на виробництві та висновком МСЕК від 14.01.2004 року первинно встановлено стійку втрату працездатності у розмірі 15%, а з 2006 року по грудень 2009 року встановлено 10% стійкої втрати працездатності.

Рішенням суду від 25 вересня 2009 року позов задоволено частково. Стягнуто з Відділення Фонду на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 12 000 грн., в решті позову відмовлено. Стягнуто з Відділення Фонду 1,50 грн. в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Інші судові витраті віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі Відділення Фонду ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом не прийнято до уваги, що при зверненні до суду позивачка не надала документів про сплату державного мита, як це передбачено п. «ж» ч.1 ст.3 Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито». Судом необґрунтовано було відмовлено в задоволенні клопотань Відділення Фонду про витребування довідки про сукупний дохід позивачки та витягу з її медичної карти та виписного епікризу, про призначення медико-соціальної експертизи для встановлення факту спричинення позивачці моральної шкоди. Крім того, довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності є лише підставою для розрахунку і відшкодування потерпілому матеріальної шкоди і не підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди. Судом не враховано, що згідно п.1.1. «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди потерпілим на виробництві, однак позивач такого документу суду не надав, як не надав і доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди та саме у розмірі, який він визначив. Також судом не враховано, що строк позовної давності по вказаним категоріям справ становить три місяці. Судом у рішенні не наведено ніяких мотивів, відповідно до яких він прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 12 000 грн

Представник позивача заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заперечень на неї і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і обґрунтовано, відповідно до норм матеріального і процесуального закону, дійшов висновку, що 30.07.2003 року при виконанні трудових обовязків машиніста конвеєра шахти «Родіна» відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» позивачка була травмована та отримала відкритий перелом основних фалангів пальців, роздроблення правої кістки, про що було складено акт №17 про нещасний випадок на виробництві ( а.с. 14-15) і висновком МСЕК від 14.01.2004 року їй первинно було встановлено стійку втрату працездатності у розмірі 15%, а з 01.01.2005 року встановлено 10% стійкої втрати працездатності (а.с.40), які при наступних переоглядах не змінювались.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з того, що відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду в зв'язку з тим, що позивачу первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності з липня 2003 р., згідно ж ст.ст. 21,28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду було покладено на відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Разом з тим, при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачці, не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 12 000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, тяжкість тілесних ушкоджень, характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивачки, інтенсивність і довго тривалість фізичних і моральних страждань позивачки, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 12 000 гривень до 6 000 гривень.

Доводи Відділення Фонду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог безпідставні, оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивачки в липні 2003 року, тобто до набрання чинності, як Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік», так і Законами України «Про державний бюджет України на 2007 та 2008 роки», якими було зупинено дію чинності норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам, заподіяної внаслідок втрати профпрацездатності на 2006, 2007 роки, а на 2008 рік дію цих норм припинено.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачці є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з березня 2004 р. встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Посилання Відділення Фонду в скарзі, що позивач при поданні позову не надав документів про сплату судового збору суперечить умовам ст.4 Декрету Кабінетів Міністрів України «Про державне мито», оскільки в даному випадку, від сплати державного мита звільняються позивачі за позовом про відшкодування збитків, заподіяних каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 вересня 2009 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_2, з 12 000 грн. до 6 000 (шести тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: