Справа №22-ц-4656 Суддя-доповідач - Гагін
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2010 року м.Суми

колегія судд ів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Гагіна М.В.

суддів: Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Федини Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 07 жовтня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення пені та штрафу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 02 червня 2008 року між ним та відповідачами був укладений договір позики грошових коштів на суму 66875 грн. на строк до 02 червня 2009 року, який був посвідчений нотаріально. У зазначений строк відповідачі суму боргу не повернули, пояснюючи це відсутністю коштів.

Вказує, що основна сума боргу стягнута з відповідачів за виконавчим приписом.

Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку на його користь пеню у розмірі 0,2% річних за кожен день прострочення у сумі 45608 грн. 75 коп. та штраф у розмірі 50% від всієї суми боргу, що становить 33646 грн. 25 коп.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 07 жовтня 2010 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у солідарному порядку пеню у сумі 45608 грн., штраф у сумі 33437 грн. 50 коп., всього 79045 грн. 50 коп. та судові витрати в дольовому порядку у сумі 910 грн. 46 коп., тобто по 303 грн. 49 коп. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати зазначене рішення суду.

При цьому зазначають, що договір позики був підписаний вимушено, у звязку з тяжкими безвихідними обставинами, кошти у позику ними не були отримані.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав відповідачам у позику 66875 грн., а останні зобовязувались повернути зазначені кошти у строк до 02 червня 2009 року, повертаючи їх рівними частинами до 10 числа щомісячно.

Пунктами 7, 8 зазначеного Договору передбачено, що у разі порушення указаних термінів повернення позики позичальники сплачують пеню у розмірі 0,2% за кожен день прострочки, а також повинні повернути суму позики, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та сплатити штраф у розмірі 50% від всієї суми боргу. Також даним договором підтверджено, що позичальники отримали суму позики.

Судом також встановлено, що відповідачі у строк до 02 червня 2009 року суму боргу не повернули, а тому сума основного боргу за договором позики стягується за виконавчим написом нотаріуса.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий суд виходив з того, що відповідачами не виконані умови договору позики, належних доказів на підтвердження того, що договір був укладений під впливом тяжкої обставини ними не надано, а тому відповідачі повинні нести відповідальність за порушення зобовязання шляхом сплати пені та штрафу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно зясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Матеріалами справи підтверджується і відповідачами визнається, що 02 червня 2008 року приватним нотаріусом Сумського нотаріального округу посвідчено письмовий договір щодо позики коштів (а.с.5).

Умовами договору визначено про суму коштів, що передається, тобто 66875 грн., терміни й порядок їх повернення, а також відповідальність у разі порушення строків повернення позики.

Відповідачами у запереченнях на позов та в апеляційній скарзі не визнається отримання коштів за договором позики, а також зазначається про укладення договору під впливом тяжкої обставини.

Проте, у порушення вимог ст.10, 60 ЦПК України, відповідачами не надано суду належних і допустимих доказів про неодержання коштів за договором позики. В той же час, як договір позики (пункт 1) містить запис про те, що підпис позичальників на ньому підтверджує факт отримання ними коштів.

Що ж стосується укладення договору позики під впливом тяжкої обставини з посиланням на договір від 02 червня 2008 року щодо купівлі-продажу нерухомого майна, то зазначені доводи також є необґрунтованими.

Оскільки сторонами у договорі купівлі-продажу є ТОВ «Сільгоспзабезпечення» (продавець) та підприємець ОСОБА_1 (покупець). Крім того, відповідачами не надано доказів на підтвердження тяжких обставин, що ці обставини повязані з укладеннями договорів як позики, так і купівлі-продажу.

Отже, висновки суду щодо підстав задоволення позову ґрунтується на положеннях ст.547, 549, 550, 610, 611, 1046, 1047, 1049 ЦК України, умов укладеного сторонами договору позики, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 07 жовтня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: