Справа №2-1402
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М УКРАЇНИ

21 грудня 2010 року Білгород - Дністровський міськрайонний суд у складі :

головуючого, одноособово - судді Прийомової О.Ю.

при секретарі Удовенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Білгород - Дністровському Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого Товариства «Космос» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

встановив:

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідача про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, просить суд поновити його на посаді сторожу садівничого товариства «Космос», стягнути з садівничого товариства «Космос» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу від 18.10.2008 року; стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.. вказуючи, що 25.12.2006 року між ним та відповідачем був укладений трудовий договір, відповідно до доданої угоди. В його обовязки входило здійснювати охорону майна та будівель від № 509 до № 593 а, а також перешкоджати проникненню сторонніх осіб на територію вище вказаних участків садівничого товариства «Космос».

За виконання своїх службових обовязків він отримував заробітну плату в розмірі 1000 грн. За весь час його роботи нарікань з боку керівництва та членів кооперативу не було.

18.10.2008 року відбулися збори членів товариства на якому було переобрано голову садівничого товариства. Новообраний голова негативно висловлювався стосовно його роботи за запропонував в подальшому розглянути питання про його звільнення. Питання щодо його звільнення піднімалося майже на кожних зборах, але наказу про звільнення не видавалося.

24.08.2009 року відбулися чергові збори членів садівничого товариства на яких він був присутній. В ході обговорювання чергових питань він зрозумів що його звільнено. На його прохання йому було надане розпорядження від 04.10.2008 року новим головою про звільнення.

Вважає, що його звільнення є незаконним, його права порушені, тому він і звернувся з позовом до суду.

В ході судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги позивача підтримав та просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача з позовними вимогами позивача не погодився, просить суд в їх задоволені відмовити, вказуючи, що розпорядження від 04.10.2008 року про звільнення охоронника ОСОБА_1 з 18.10.2008 року визнано недійсним, скасованим, про що йому було повідомлено.

Наказом № 4 від 31.12.2008 року позивач був звільнений у зв'язку з закінченням строку дії трудової угоди з 01.01.2009 року на підставі п. 2 ст. 36 ч.І КЗпП України, однак отримавши копію наказу про звільнення ОСОБА_1 від підпису відмовився, про що складений акт у присутності голови правління та членів правління.

Крім того, позивачем пропущений строк звернення до суду про поновлення його на роботі, про своє звільнення позивач знав, однак звернувся до суду тільки 04.09.2009 року, тобто з пропущеним строком, поважності причини пропуску строку не навів.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши позивача, представника відповідача, допитавши в якості свідків ОСОБА_2. ОСОБА_3М, ОСОБА_4, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач на підставі трудового угоди від 25.12.2006 року по 31 грудня 2007 року був прийнятий охоронником. Трудова угода була продовжена з 25.12.2007 року по 31 грудня 2008 року, про що позивачу було відомо, /л.с. 10-11/ В обов'язки позивача входило здійснювати охорону майна та будівель від № 509 до № 593 а, а також перешкоджати проникненню сторонніх осіб на територію вище вказаних участків садівничого товариства «Космос».

Відповідно рішення загальних зборів йому виплачувалась заробітна плата у розмірі 1000 грн.

Відповідно розпорядження від 04.10.2008 року охоронник ОСОБА_1 з 18.10.2008 року був звільнений на підставі рішення правління колективу.

Розпорядженням від 16.10.2008 року розпорядження від 04.10.2008 року про звільнення позивача з 18.10.2008 року було визнано недійсним та відмінено.

Наказом № 4 від 31.12.2008 року, в зв'язку з закінченням строку дії трудової угоди охоронник ОСОБА_1 був звільнений з 01 січня 2009 року на підставі п. 2 ст. 36 ч.1 КЗпП України.

Відповідно до ст. 36 ч. 1 п. 2 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є закінчення строку, крім випадків коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП України, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Суд не може погодитися з ствердженнями позивача стосовно того, що йому не було відомо про його звільнення, а стало відомо тільки 24.08.2009 року, оскільки вказані ствердження спростовуються самою трудової угодою, /л.с. 10-11/ яка була укладена з позивачем на строк до 31 грудня 2008 року, тобто позивачу було відомо, що його звільнення відбудеться саме 31 грудня 2008 року, актом від 31.12.2008 року відповідно до якого ОСОБА_1 отримавши копію наказу про звільнення відмовився поставити свою підпис у його отриманні, однак до суду він звернувся тільки 04.09.2009 року, тобто з пропущеним строком та питання щодо поновлення строку звернення до суду ним зовсім в позові не ставиться.

Суд критично відноситься до пояснень представника позивача стосовно того, що про звільнення позивачу стало відомо тільки 24.08.2009 року, оскільки вказані ствердження представника не підтверджуються матеріалами справи та доказів вказаного ним до суду не надано.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Напроти як встановлено в ході судового розгляду справи та видно з акту від 31.12.2008 року складеному головою правління та підписаним членами правління СТ «Космос», охороннику ОСОБА_1 у присутності членів правління ОСОБА_2 ОСОБА_4 був зачитаний наказ № 4 про його звільнення у зв'язку з закінченням строку дії трудового договору, однак отримавши копію наказу ОСОБА_1 відмовився ставити підпис в його отриманні.

Допитані в якості свідків члени правління СТ «Космос» ОСОБА_4, ОСОБА_2 пояснили, що після встановлення ними того, що позивача не можливо було звільнити раніше закінчення строку договору, був відмінений наказ про звільнення його з 18.10.2008 року, потім дочекавшись закінчення строку дії трудового договору винесли наказ про його звільнення від 31.12.2008 року у зв'язку з закінченням строку договору на підставі п. 2 ст. 36 ч.1 КЗпП України. Вказаний наказ у їх присутності був зачитаний ОСОБА_1, однак він від підпису про його отримання відмовився.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_3 також підтвердив той факт, що позивачу було відомо про його звільнення 30.12. 2008 року.

На підставі викладеного, з урахуванням того, що позивачем пропущений строк звернення до суду, питання щодо поновлення строку ним не ставиться, підстав у суду для поновлення строку не має, тому суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог позивачу відмовити на підставі пропуску строку.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 235, 236, 237-1 КзоТ України, ст. ст. 10,11, 60, 213, 214, 215,218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Садівничого Товариства «Космос» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С У Д Д Я :