Справа №2-1718-10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі

головуючого-судді Кормана О.В.

при секретарі Мельник А.В.

за участю представника-адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Умані цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4, про усунення від права на спадкування, та позовом третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання права на ? частину спадщини за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_3, про усунення від права на спадкування, в якому зазначив, що 11.12.2009 року у віці 86 років померла його теща ОСОБА_6, яка після смерті не залишила заповіту. До спадкового майна входить приватний будинок загальною площею 64.3м. кв., та земельна ділянка площею 0.2492 га, які знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Родниківка, вул. Шевченко, буд. 16. Після відкриття спадщини до державної нотаріальної контори Уманського району були подані заяви про вступ на спадщину від наступних спадкоємців: ОСОБА_7 (донька спадкодавця та його дружина), ОСОБА_3 (донька спадкодавця), ОСОБА_4 (син спадкодавця), ОСОБА_5 (онук спадкодавця). На протязі встановленого строку спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовились від спадщини на користь відповідача ОСОБА_3. Таким чином спадкоємцями за законом являються: його дружина ОСОБА_7 та ОСОБА_3. В момент оформлення спадщини, 29.05.2010 року в результаті тяжкої хвороби померла його дружина та спадкоємець ОСОБА_7. Він має право на спадкування по закону після його покійної дружини ОСОБА_7 З 1993 року він зі своєю сім'єю, проживає в с. Родниківка. Будинок та земельна ділянка покійної тещі знаходиться навпроти їхнього будинку (через город). Все життя він та його покійна дружина ОСОБА_7, їхні діти знаходились поруч біля своєї матері (бабки) піклувались про ОСОБА_6. За ці роки за його кошти та спільними зусиллями були побудовані: сарай, гараж, літня кухня, хата обкладена цеглою, покрита новим шифером. Двір та будинок постійно підтримувались у охайному і відремонтованому стані. ОСОБА_8 на протязі всього життя отримувала від них все необхідне для гідного і достойного життя. Особливого догляду ОСОБА_9 потребувала останніх десять років свого життя тому як вже не могла самостійно, не те щоб обробляти город а приготувати собі обід чи вечерю. З їхньою допомогою постійно знаходилась під доглядом лікаря. За ліки доводилось платити. Їхня сім'я небагата, достаток отримували з того, що виростять на городі та продадуть на базарі. Вважає що Відповідач ОСОБА_3 не має жодного законного та морального права на спадщину на підставі слідуючого. Весною 2001 року, вже після укладання договору довічного утримання ОСОБА_3 пригостила ОСОБА_6 самогоном, цей напій сумнівного складу, як виявилось міг стати останнім у житті ОСОБА_6 вона отримала сильне отруєння - її ледве врятував місцевий лікар ОСОБА_10 та його дочка ОСОБА_11, яка протягом трьох місяців доглядала безпорадну та хвору бабку ОСОБА_6 Щоденно здійснювала необхідні медичні процедури, маючи медичну освіту вона ставила своїй бабці крапельниці, робила уколи, годувала та ін. Відповідач, рідна донька ОСОБА_9, ОСОБА_3 в цей час ні разу не навідалась та не поцікавилась здоров'ям своєї матері. На протязі останніх років відповідачка всякими правдами та неправдами намагалась заполучити домоволодіння своєї матері ще за її життя, позбавивши спадку інших спадкоємців. Здоров'ям та життям своєї матері вона ніколи не переймалась не приймала ніякої участі у покращенні становища її матері, не надавала її жодної допомоги, чим порушила вимоги ч. 1 cm. 202 СК України, згідно якої «повнолітні дочка, син зобов 'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги». ОСОБА_12 того cm. 203 СК України передбачає, що «дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю». Дані обставини можуть бути підтвердженні свідками. Таким чином, ОСОБА_3 своєю бездіяльністю по відношенню до становища матері порушила не лише норми моралі, але й приписи закону, що тягне за собою наслідки у вигляді застосування ч. 5 cт. 1224 ЦК України, згідно якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані». У 2001 році відповідачка зловживаючи довірою матері та ввівши її в оману пообіцяла матері, що до кінця її життя буде доглядати за нею донька відповідачки ОСОБА_13 та взамін вимагала подарувати земельну ділянку відразу та укласти договір довічного утримання на підставі якого будинок стане власністю доньки відповідачки після смерті ОСОБА_9. ОСОБА_9 не розуміючись у юридичних питаннях та тонкощах підписала надані їй у нотаріуса документи (укладено договір довічного утримання та договір дарування земельної ділянки з донькою відповідачки ОСОБА_13 ОСОБА_9 ніхто і не збирався доглядати тому, як ОСОБА_13 зникла майже на 8 років і з'являлась лише на різдво в 2007 році та знову поїхала, і навіть по цей день невідомо де вона проживає. Договір укладався фактично з відповідачем ОСОБА_3 яка вмовила свою дочку бути стороною в договорі довічного утримання та договорі дарування земельної ділянки. Про існування цих договорів йому стало відомо випадково за наступних обставин. До початку опалювального сезону 2006-2007 років необхідно було придбати вугілля для опалення хати ОСОБА_9, матеріальне забезпечення у їхній сім'ї не велике, тому він звернувся до сільської ради для можливого оформлення субсидії для придбання вугілля. В сільській раді повідомили про те, що ОСОБА_6 субсидії не отримає тому, що з нею укладено договір довічного утримання і нею повинна опікуватись ОСОБА_13 Про договір дарування земельної ділянки йому також стало відомо, як сусіди ОСОБА_9 по суміжних земельних ділянках звернулись до неї по питанню узгодження меж ділянок. В цей час державний акт на землю вже був оформлений на доньку відповідачки ОСОБА_13 Про це йому відразу повідомила його теща ОСОБА_9 та попросила допомогти повернути її власність, будинок та землю, тому як ОСОБА_14 та ОСОБА_3 її не утримують, обіцяної 8 років назад допомоги не було і немає. Таким чином, уклавши дані правочини відповідачка намагалась позбавити спадку інших спадкоємців ще за життя самого спадкодавця ОСОБА_6 Для відновлення справедливості він разом з ОСОБА_9 неодноразово звертався до сільської ради для отримання допомоги, поради та з «єдиним питанням» - Як могли вони оформити такі уявні угоди і при цьому не допомагати матері?. Після усного звернення ОСОБА_9 до голови сільської ради ОСОБА_15 відповідачка пригрозила своїй рідній матері та наказала мовчати і нічого не розповідати. У 2005 -2007 роках відповідачка зважувалась на те, що приїжджала та нахабно відбирала пенсію у матері (478 грн.) ОСОБА_14 дії, на думку позивача, не потребують будь-якого аналізу тому, як по своїй суті є аморальними та принизливими для покійної ОСОБА_6 Про ці обставини йому стало відомо не відразу. Для запобіганню цьому він мав відверту неприємну розмову з ОСОБА_3 Голова сільської ради ОСОБА_16 також розмовляв з відповідачкою, щоб та негайно припинила забирати у своєї матері і так мізерні гроші. Але відповідачка вона відібрала у ОСОБА_9 паспорт Громадянки України та оформила отримання її пенсії через один із банків м. Умані. Позивач від імені тещі звернувся до завідуючої родниківського відділення звязку - ОСОБА_17 з проханням допомогти та надати довідку в якій вказати куди і кому ідуть переведення. Не отримавши жодної інформації, через місяць він від імені ОСОБА_6 звернувся до управління пенсійного фонду в Уманському районі з проханням повідомити - куди, на які рахунки і хто отримує пенсію ОСОБА_6? Отримано відповідь в якій повідомлялось лише те, що ОСОБА_6 перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду Уманського району. Згодом позивачу вдалось відновити паспорт Громадянина України ОСОБА_6 ОСОБА_9 стала переживати, погіршилось здоров'я ( вік - 85 років). Декілька місяців знаходилась у тяжкому безпорадному стані. І в цей час ОСОБА_9 доглядала його донька ОСОБА_11 Наступним листом 13.03.2007р. ОСОБА_6 звернулась до Прокуратури Уманського району для захисту своїх порушених прав. В листі зазначалось що ОСОБА_3 та ОСОБА_13 ввели в оману та пообіцяли догляд за ОСОБА_6 але на протязі вже 6 років ні допомоги ні самих ОСОБА_3 та ОСОБА_13 взагалі не має. Доглядають зять ОСОБА_2, донька, нині покійна ОСОБА_7 та онука ОСОБА_11 У відповідь отримали лист в якому радили звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Зважаючи на відношення відповідачки до ОСОБА_9 остання попросила допомогти звернутись до суду з останньої надією повернути своє майно та надала йому довіреність для звернення до суду тому, як через похилий вік сама вже не могла цим займатись. В результаті їхніх зусиль вони добились справедливості та Договір довічного утримання і договір дарування земельної ділянки були визнанні недійсними. Узнавши про те, що ці договори визнанні недійсними відповідачка почала приїжджати і в той час коли нікого з близьких не має в дома починала ображати свою матір немислимими лайливими словами, не даючи їй спокою, справа доходила навіть до завдання їй тілесних ушкоджень. З того часу ОСОБА_9 забажала, щоб ОСОБА_3 та ОСОБА_13 не дісталась ні крихта її майна. ОСОБА_6 письмово повідомляла голову сільської ради та просила вплинути на її дочку ОСОБА_3 тому, як та знущається над нею, ображає та бажає її смерті. Також письмово зверталась до сільської ради з вимогою посвідчити заповіт. Але на жаль ці письмові звернення були проігноровані, відповіді не отримано. Після розірвання вищевказаних договорів, ОСОБА_9 запропонувала оформити своє майно на свою онуку ОСОБА_11 або на когось з їхньої сім'ї (батько ОСОБА_2 позивач по справі, покійна її донька ОСОБА_7В.) Але укласти його так і не судилось через перешкоди та «наполегливі старання» відповідачки з наступних причин. Відповідачка своїми діями, щоб завадити укласти заповіт зверталась до сільської ради та свідомо вказувала що її мати недієздатна і т. ін. і що вона категорично забороняє працівникам сільської ради посвідчувати заповіт. ОСОБА_3 усно та письмово зверталась до голови сільської ради з вимогами заборонити останнім посвідчувати будь-які угоди, в іншому разі вона буде скаржитись до прокуратури. Також зазначала, що ОСОБА_9 не сповна розуму, психічно хвора, та недієздатна. Така поведінка відповідачки свідчить про намір будь-яким чином завадити залишити ОСОБА_6 заповіт. По цій причині в сільській раді їм стали відмовляти в укладенні заповіту навіть при декількох свідках. Так 22.07.2009 він, його покійна теща ОСОБА_6, його дочка ОСОБА_11, свідок ОСОБА_18 і свідок ОСОБА_19 пішли на прийом до голови села ОСОБА_16 з проханням зареєструвати заповіт ОСОБА_6 Голова села провів, в їхній присутності, співбесіду з громадянкою ОСОБА_6,вона чітко і грамотно відповіла на всі його запитання. Потім голова села ОСОБА_16, по незрозумілим причинам, подзвонив на телефонний номер старшої дочки ОСОБА_6, відповідачці ОСОБА_3 і пояснив їй в чому суть справи, що вони групою прийшли реєструвати заповіт (їхню розмову було добре чути). Перше запитання ОСОБА_3 було: «На кого мати хоче оформити заповіт?».Голова відповів: «На внучку ОСОБА_11В.».Після цього ОСОБА_3

вскипіла, почала кричати, пролунали погрози, заборони і т.д. А через декілька днів у сільській раді було зареєстровано заяву від ОСОБА_3, в якій вона охарактеризувала матір недієздатною, яка нічого не тямить, пригрозила голові що буде скаржитись в прокуратуру. Спочатку ОСОБА_6 звернулась до голови Родниківської сільської ради, ОСОБА_16 з листом в якому просила зареєструвати заповіт на внучку ОСОБА_11, але його було проігноровано Потім 20.08.2009р. ОСОБА_6 знову звернулась листом до Голови Родниківської сільської ради, в якому виклала всі факти, обставини хто як ставиться до неї із її родичів та просила посвідчити заповіт на онуку ОСОБА_11 У відповідь отримано лист в якому зазначалось що відповідачка забороняє нам посвідчувати заповіт. З метою письмового розяснення такої відмови позивач звернувся від імені ОСОБА_9 до Голови сільської ради з детальним описом останніх років та подій які склались навколо їхньої сім'ї Відповіді отримано не було. Не знаходячи порозуміння в сільській раді ОСОБА_6 звернулась до приватного нотаріуса ОСОБА_20 з проханням посвідчити заповіт. Заповіт ОСОБА_6 вирішила скласти на свою онуку, його доньку ОСОБА_11 Були зібрані всі необхідні документи. В посвідчені заповіту було категорично відмовлено - посилаючись на те, що попередні угоди відносно цього майна були визнанні недійсними і вона буде мати неприємності. Порадила звернутись до державного нотаріуса, але там також було відмовлено пояснивши що вам потрібно звернутись до приватного нотаріуса через велику загруженість справами. Згодом звернулись до іншого приватного нотаріуса ОСОБА_21, але він, ознайомившись з рішенням суду, також відмовив та вказав про необхідність звернення до приватного нотаріуса ОСОБА_20, яка раніше посвідчувала угоди відносно цього майна. Всі наші наміри укласти заповіт звелись нанівець, тому, як все йшло по замкнутому колу. Для вирішення питання чи є дії нотаріусів правомірними позивач від імені ОСОБА_9 звернувся листом до Міністерства Юстиції України. У відповіді було повідомлено, що вони мають право оскаржувати відмову нотаріусів та порадили звернутись до суду для оскарження такої відмови. 11.12.2009 року ОСОБА_6 померла і всі зусилля стали марними. Похоронив ОСОБА_6 позивач, за свій рахунок, відповідачки як і за життя на похороні не було. Просить усунути ОСОБА_3 від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6, до якого входять: житловий будинок та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, село Родниківка, вул. Шевченко, буд. 16., визнати за ним, ОСОБА_2 спадкоємцем 1-ї черги по закону на підставі спадкової трансмісії передбаченої статтею 1276 ЦК України, право на спадкування зазначеного майна спадкодавця ОСОБА_6.

З ініціативи суду до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог були залучені ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

ОСОБА_5 звернувся до суду в якості третьої особи, що заявляє самостійні вимоги, з позовом до ОСОБА_2, про визнання права на ? частину спадщини за законом. У позові зазначив, що 11.12.2009 року померла в с.Родниківка Уманського району його бабуся ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на будинок № 16 по вул.Шевченка с.Родниківка Уманського району та земельну ділянку. У померлої ОСОБА_6 було четверо дітей, серед яких і його мати ОСОБА_22, яка на день смерті спадкодавця померла 13.06.2005 року, а тому згідно ч.1 ст.1266 ЦК України йому повинна належати та частка спадщини, яка б належала його матері ОСОБА_5, якби вона була жива на час відкриття спадщини його бабусі ОСОБА_6, в зв'язку з чим по справі, яка розглядається в суді за позовом зятя померлої ОСОБА_6 ОСОБА_2, який взагалі не має права на спадщину його бабусі, він будучи залученим судом до участі у справі як третя особа, заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на 1/4 частину спадщини померлої ОСОБА_6, так як в позовній заяві ОСОБА_2 викладена недостовірна інформація щодо його відмови від спадщини на користь ОСОБА_3, так як такої відмови він ніколи не давав. На підставі викладеного та враховуючи, що він являюсь спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої ОСОБА_6, просить постановити рішення про визнання його спадкоємцем першої черги за законом на 1/4 частину спадщини ОСОБА_6, у вигляді будинку № 16 по вул.Шевченка с.Родниківка Уманського району та земельної ділянки.

У судовому засідання позивач ОСОБА_2 повністю підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що вони проживали з покійною тещею через город, ходили один до одного. Його сімя у всьому допомагала тещі, рубали дрова, прибирали. На відміну від них відповідачка ОСОБА_3 своїй матері ОСОБА_6 не допомагала, одного разу ледве не отруїла самогоном. Останнім часом перед смертю ОСОБА_6 потребувала за станом здоровя сторонньої допомоги, яку їй і надавав він та його сімя: носили бабці їсти, прибирали. Лише одного разу відповідачка забрала ОСОБА_6 до себе додому в кінці 2008 року, але у лютому 2009 року привезла назад у село в холодну хату, і ще залишила записку його дружині, щоб вони доглядали за матірю, як того хотіли. Із-за такого відношення, ОСОБА_6 писала у різні інстанції про погане поводження з нею з боку відповідачки, деякі листи писав власноручно позивач на прохання ОСОБА_6 Остання також хотіла оформити заповіт, яким своє майно передати онуці, а його дочці ОСОБА_11 Однак, нотаріуси у цьому відмовляли, так як на його думку, до цього причетна ОСОБА_3 Влітку 2009 року він, ОСОБА_6, його дочка ОСОБА_11, дві сусідки, ходили до сільради, щоб оформити заповіт від імені бабусі на його дочку. Проте, в ході розмови сільський голова ОСОБА_16 передзвонив до відповідачки та повідомив їй, що вони прийшли скласти заповіт. На що ОСОБА_3 почала заперечувати проти оформлення заповіту, погрожувала, що буде скаржитись. В результаті заповіту вони і не оформили. Також, позивач пояснив, що останнім часом, перед смертю ОСОБА_6, він зачиняв її у її ж будинку, за допомогою замка, який висів зовні. Вказане пояснив тим, що відповідачка наймала наркоманів, щоб вони били вікна у будинку бабусі, а так як бабуся не могла сама ходити, він її і зачиняв, щоб ніхто до неї не зайшов. Кому потрібно було зайти до ОСОБА_6, повинні були підходити до нього, і він це питання вирішував. ОСОБА_3 до нього не підходила. Також зазначив, що у будинку бабусі в деяких вікнах були вибиті шибки, але він їх затягнув плівкою. Вважає, що відповідачку слід усунути від спадкування, так як вона перешкоджала спадкодавцю виразити свою волю шляхом складання заповіту, а також тому, що вона ігнорувала свої обовязки щодо утримування своєї матері, яка такої допомоги потребувала.

З приводу позовних вимог, які до нього заявив ОСОБА_5, то він вказаних позовних вимог не розуміє.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що у неї в селі Родниківка проживала матір ОСОБА_6, до якої ОСОБА_3 постійно приїздила, в т.ч. на велосипеді. Вона їй постійно допомагала у будинку, на городі, на відміну від позивача, який власноручно нічим бабусі не допомагав. Ніяких наркоманів вона не наймала з тією метою, щоб побити у будинку матері вікна, а також жодного разу не збиралась мати труїти, як на це вказав позивач. Восени 2008 року вона забрала матір на зиму до себе, доглядала її, мати була задоволена. На початку літа 2009 вона відвезла матір в село, так як та хотіла до себе додому. В подальшому вона приїздила до матері, в тому числі з продуктами, але не могла зайти до матері, так як на дверях висів замок. Мати через дошки, якими були забиті вікна, скаржилась, що її закривають. Вважає, що з її сторони вживались всі необхідні заходи по догляду за матірю, тим більше, що вона сама ходила і не потребувала допомоги як немічна. Щодо перешкоджання у складанні її матірю заповіту, то вона ніяким чином не впливала ні на нотаріусів, ні на сільську раду. Могла лише сказати свою думку щодо психічного стану матері. Також, спростовуючи доводи позивача про те, що вона навіть не була присутня на похороні матері, що свідчить про те, що вона матірю не цікавилась, пояснила, що у той період часу їздила до свої дочки за кордон, у якої народилась дочка, тобто її внучка. А про смерть її матері позивач її навіть не повідомив, хоча знав адресу її дочки за кордоном. Вважає позов безпідставним.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 підтримала позицію своєї довірительки та заперечувала проти задоволення позову. При цьому доповнила, що сам позивач ставив ОСОБА_6 у таке становище, що відповідачка не могла допомогти своїй матері, так як позивач закривав двері у будинку ОСОБА_6 і нікого туди не впускав, фактично позбавивши ОСОБА_6 волі. Про безпідставність доводів позивача про те, що він належним чином доглядав за своєю тещею свідчить і причина смерті ОСОБА_6 зупинка кровообігу, яка сталась від переохолодження, так як позивач не опалював її будинок. Посилання позивача на те, що ОСОБА_3 перешкоджала спадкодавцеві у складанні заповіту, безпідставне, так як у оформленні заповіту відмовляли нотаріуси та працівники сільради, які самі відповідають за свої дії.

ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, попередньо надіславши на адресу суду листа, в якому просить справу розглядати у його відсутності, а також просить відмовити у позові ОСОБА_2 При цьому зазначив, що позовна заява порушує право на спадкування по закону не тільки ОСОБА_3, але й інших спадкоємців, в тому числі і його, як рідного сина ОСОБА_6 та внука ОСОБА_5 ОСОБА_6, його мати, померла 11 грудня 2009 року, він має першочергове право на спадщину за законом, як її син відповідно до ст.1261 ЦК України, скористався своїм правом та відмовився від своєї частки на користь сестри, відповідачки по справі ОСОБА_3 У позовній заяві ОСОБА_2 пише не правду, що тільки він і його сім'я доглядали ОСОБА_6 Проживаючи в Росії він не мав змоги постійно відвідувати матір та допомагати їй. В м. Умань проживала його сестра ОСОБА_3, яка роками їздила в село до матері допомагала їй, постійно піклувалась про матір, допомагала матеріально, підтримувала морально та фізично, обробляла огород, забезпечувала матір продуктами і паливом. Від сусідів та родичів йому відомо про те, що позивач домагався від покійної матері ОСОБА_6, щоб вона оформила договір дарування будинку на нього або на його доньку ОСОБА_11. З цією метою позивач возив матір до всіх нотаріусів Уманського району, але жоден з них не погодився вчинити такий договір так як після бесіди з матір'ю виявляли, що в неї не було бажання вчиняти такий договір. Позивач неодноразово вимагав від матері, щоб вона оформила заповіт на нього або на його доньку ОСОБА_11, але ні Родниківська сільська рада, ні жоден з нотаріусів не погодились вчинити заповіт, який сама покійна не бажала оформляти. Також від сусідів йому стало відомо про те, що позивач протягом останніх місяців життя моєї матері тримав її в ізоляції від зовнішнього світу, одну в хаті, на замку, з забитими дошками вікнами, без спілкування з іншими родичами та сусідами. Вважає, що метою такої ізоляції матері було те, щоб не допустити до матері відповідача по справі ОСОБА_3 Позивач ще за життя своєї тещі, а його матері ОСОБА_6 почав боротьбу за її спадщину та продовжує її, звертаючись з даним позовом до суду. Він не мав змоги провести матір в останню путь і не був на похоронах покійної матері ОСОБА_6 тому, що позивач ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_7 не повідомили його про смерть матері, хоч добре знали його адресу. Про смерть матері його повідомила відповідач ОСОБА_3 після того, як повернулась від доньки із-за кордону. Підставами для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування позивач вважає, що начебто вона перешкоджала матері вчинити заповіт на його доньку ОСОБА_11, а також те, що начебто відповідач не доглядала матір. Обидві підстави надумані позивачем і не доведені доказами. Покійна мати не хворіла і не була в безпорадному стані, сторонньої допомоги не потребувала. Стан її здоров'я відповідав віковим нормам. А те, що в останні місяці її життя позивач повністю ізолював матір від інших родичів та від ОСОБА_3 відомо всім, в тому числі і сусідам, іншим родичам та працівникам Родниківської сільської ради. Оскільки мати була ізольована позивачем від зовнішнього світу, про що всі знали, а потім коли він її привозив до нотаріуса чи в сільську Раду, щоб посвідчити заповіт виявлялось, що покійна не бажає такий заповіт вчиняти. У позовній заяві не вказано жодних дій ОСОБА_3 по перешкоджанню вчинення матір'ю заповіту. Він дійсно відмовився від своєї частки у спадщині покійної ОСОБА_6 на користь своєї сестри відповідачки по справі ОСОБА_3, так як вважає, що вона саме більше опікувалась матір'ю, допомагала їй, а тому має повне право на спадщину матері. Свою частку у спадщині матері він бажає передати тільки ОСОБА_3, так як вона достойний спадкоємець і заслужила це право добрим і чуйним ставленням до матері. Вважає, що за незаконні дії щодо ізоляції матері від зовнішнього світу в останні місяці її життя, саме позивач ОСОБА_2 повинен бути позбавлений права на спадкування. Своїми незаконними діями щодо спадкодавця, позивач не заслужив права на спадщину ОСОБА_6

ОСОБА_5 у судовому засіданні висловив свою позицію з приводу позовних вимог ОСОБА_2, вважаючи їх безпідставними. ОСОБА_12 того, підтримав свої позовні вимоги, прохаючи суд визнати його право на спадкування після смерті ОСОБА_6, так як він таким правом не скористався.

За клопотанням сторін у судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_18, ОСОБА_23, ОСОБА_19, ОСОБА_24, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_25, ОСОБА_16, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28 та ОСОБА_29.

Допитана за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_18 показала, що проживає в селі Родниківка неподалік будинку, де проживала ОСОБА_6 остання потребувала догляду, так як здоровою не була. Однак, позивач та його сімя бабусю доглядали. Переодягали, кормили. ОСОБА_6 зимувала у позивача. Влітку 2009 року ОСОБА_18 ходила в сільську раду разом з ОСОБА_6, ОСОБА_2, його дочкою ОСОБА_30 та сусідкою ОСОБА_19, в якості свідка, так як ОСОБА_6 хотіла переписати свою хату на онучку ОСОБА_11. Вони зайшли до сільського голови, він розпитував, хто доглядає за ОСОБА_6 Також сільський голова при них дзвонив до ОСОБА_3, питав чи згодна вона на те, щоб ОСОБА_6 оформила своє майно на онуку. Свідок чула як по телефону ОСОБА_3 кричала. Також свідок пояснила, що в останні роки не бачила, щоб ОСОБА_3 приїжджала до своєї матері, проте заперечувати такі факти теж не може. ОСОБА_8 ОСОБА_6 розповідала свідкові, що хоче оформити свою хату на онуку ОСОБА_11. Про те, що її дочка ОСОБА_3 погано до неї відноситься, ОСОБА_6 нічого не розповідала.

Допитаний за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_23 показав, що наприкінці 2008 року до нього звернулась ОСОБА_3, з якою він раніше працював, з проханням пошити валянки для її матері, яка в селі мерзне. Після цього десь весною 2009 року ОСОБА_3 попросила відвезти її матір, що проживала у неї, назад у село, так як ОСОБА_3 мала їхати до дочки за кордон. Він підвіз ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у Родниківку. Після цього, ОСОБА_3 попросила його перевезти її старі меблі, що знаходились у домоволодінні її матері у селі Родниківка, на дачу. Коли він приїхав до матері ОСОБА_3, то був шокований, так як хата бабусі була зачинена на замок зовні, вікна забиті дошками, через які ОСОБА_6 казала, що їй холодно, просила їсти. Так він приїздив три рази, і завжди хата була зачинена. Ключів від хати ОСОБА_2 не давав.

Допитана за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_19 показала, що проживає в селі Родниківка по сусідству з позивачем. ОСОБА_6 в останні роки потребувала догляду, так як сама себе вже не могла обійти. Їй готовили, її доглядали. Іноді ОСОБА_6 зимувала у ОСОБА_2, постійно до них ходила. В один з днів вона ходила в якості свідка до сільради разом з сусідкою ОСОБА_18, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_11, так як ОСОБА_6 хотіла оформити заповіт на свою онуку ОСОБА_11. Вони зайшли до голови сільради і в ході розмови голова передзвонив до ОСОБА_3, яка йому сказала, щоб той без неї заповіт не оформлював. Також пояснила, що останнім часом ОСОБА_6 була закрита у своєму будинку зовні, і виходила, коли до неї приходила дружина ОСОБА_2, яка її відкривала. З приводу ОСОБА_3, ОСОБА_6 їй нічого поганого не розповідала.

Допитана за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_24 показала, що проживає поряд з ОСОБА_31 Їхні будинки виходять в один двір. Взимку чи то 2008 чи то 2009 року, ОСОБА_6 проживала у ОСОБА_3 і часто виходила з ОСОБА_3 у двір гуляти. Під час спілкування свідка з ОСОБА_6, остання пояснювала, що їй у ОСОБА_3 добре, її кормлять, купають. Також вона бачила як ОСОБА_6 приходила в гості до ОСОБА_3, безпомічною чи безпорадною вона ОСОБА_6 не бачила.

Допитана за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_11 показала, що померла ОСОБА_6 являлась її бабусею. У грудні 2008 року ОСОБА_3 забирала ОСОБА_6 до себе додому і місяць її доглядала. У січні 2009 року ОСОБА_3 привезла бабусю назад в нетоплену хату і викинула її там. 22 липня 2009 року ОСОБА_6 повідомила їй, що хоче зробити свідкові подарунок. Вони взяли сусідів в якості свідків і пішли до сільради. Так як сільського голови не було, то вони його почекали. Коли голова прийшов, то мав намір оформити заповіт. Однак, узнавши телефон ОСОБА_3, передзвонив до останньої, і та у нього запитала, на кого мають намір скласти заповіт. Коли дізналась на кого мають складати заповіт, то ОСОБА_3 сказала голові, що напише на нього скаргу, тому голова і відмовив у складанні заповіту. Свідок чула всю розмову по телефону. Також доповнила, що у 2008 році вони звертались до нотаріуса ОСОБА_20, щоб оформити договір дарування майна ОСОБА_6 на свідка. Проте, нотаріус відмовила. Вони звернулись до нотаріуса ОСОБА_21, який також відмовив у посвідченні угоди. Також свідок зазначила, що у 2001 році її бабуся хворіла, так як отруїлась. На запитання матері свідка, що трапилось, ОСОБА_6 їй повідомила, що її напевно отруїла її дочка ОСОБА_32. Коли бабуся перебувала в Умані у ОСОБА_3, то свідок туди не приїжджала.

Допитана за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_12 показала, що проживає в місті Умані. Зі слів дружини ОСОБА_2 та з його слів вона знає, що ОСОБА_3 за ОСОБА_6 не доглядала. Також сусіди ОСОБА_6 розповідали їй, що фактично за ОСОБА_6 доглядали ОСОБА_2, його дружина ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_30. У грудні 2008 року ОСОБА_3 забирала ОСОБА_6 до себе додому, і у квітні 2009 року, за проханням ОСОБА_6, відвезла її назад в село у нетоплену хату. Про те, що вона привезла її у нетоплену хату, знає також зі слів ОСОБА_2 Також зі слів інших, вона знає, що ОСОБА_6 у 2009 році була зачинена у своїй хаті.

Допитана за клопотанням позивача в якості свідка ОСОБА_25 показала, що проживає в селі Родниківка і періодична ходила в гості до ОСОБА_7 дружини позивача, так як знає її з дитинства. ОСОБА_6 проживала поряд з ОСОБА_2 через город. Коли свідок приходила в гості до ОСОБА_2, то вона ОСОБА_3 не бачила. З ОСОБА_7 вона бувало заходила до ОСОБА_6, в хаті якої було натоплено, зварено їсти. У 2009 році вона не бачила, щоб у хаті ОСОБА_6 були забиті дошками вікна чи замкнено двері. ОСОБА_6 проживала в хаті одна.

Допитаний за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_16 показав, що являється сільським головою с.Родниківка, яким був і у 2009 році. До сільської ради неодноразово приходили листи від імені ОСОБА_6, які неможливо було прочитати. Лише один з листів йому розшифрував сам ОСОБА_2 Ці листи у нього викликали підозру, так як самі листи були написані від однієї особи, а відправник значився інший. Один раз до сільради приходила ОСОБА_6 з ОСОБА_2, дочкою ОСОБА_2 та двома свідками, щоб посвідчити заповіт від імені ОСОБА_6 на онуку ОСОБА_11. Так як до цього ОСОБА_6 приходила раз-чи два в рік до сільради, і у неї була неадекватна поведінка, тому ОСОБА_16 в присутності ОСОБА_6 та інших осіб, які прийшли до сільради, дзвонив до ОСОБА_3, щоб дізнатись її думку з приводу кладення заповіту. ОСОБА_3 була проти, казала, що бабуся неадекватна і вона, в разі посвідчення заповіту, буде писати скарги. До ОСОБА_3 він дзвонив тому, що згідно Інструкції про посвідчення заповітів, в разі сумнівів у дієздатності особи, що хоче скласти заповіт, повинні запитати думку родичів. Так як ОСОБА_3 була проти, і були обєктивні сумніви в дієздатності бабусі, то в посвідченні заповіту відмовили. Тим більше, що він як голова не посвідчує заповіти, а посвідчує секретар сільради, яка була категорично проти посвідчувати заповіт. Тоді ж він розяснив ОСОБА_2 щоб той взяв хоча б якийсь документ, що бабуся дієздатна, і тоді можливо заповіт буде посвідчений. Сумніви у дієздатності також були викликані тим, що до сільради неодноразово дзвонили нотаріуси, запитували про ОСОБА_6, а потім відмовляли у вчиненні нотаріальних дій. Особисто з ОСОБА_6 він не спілкувався, хоча йому було шкода бабусю, так як зі слів сусідів він знав, що за бабусею ніхто не доглядає. Одного разу він був свідком навесні чи влітку 2009 року як ОСОБА_3 намагалась передати ОСОБА_6 їжу через вікно, так як двері були замкнені зовні і вікна забиті дошками. Хату зачиняв ОСОБА_2 При розмові з ОСОБА_2, останній повідомив, що до ОСОБА_6 буде пускати лише він, і якщо ОСОБА_3 потрібно до бабусі зайти, їй треба до нього звернутись. Хоча при цьому сказав, що з ОСОБА_3 він не розмовляє. Тобто, вільного доступу до бабусі не було. Останній раз він бачив ОСОБА_6 навесні 2009 року, вона ще ходила. А потім не ходила, так як до смерті була зачинена у своєму будинку ОСОБА_2 Також свідок висловив свою думку про те, що догляд за бабусею здійснювався виключно із-за того, щоб отримати спадщину, а не з тих підстав, щоб просто доглянути ОСОБА_6 Факт перешкоджання ОСОБА_3 у складанні заповіту ОСОБА_6 свідок заперечив.

Допитана за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_26 показала, що проживає напроти будинку, де проживала ОСОБА_6 Вона бачила неодноразово ОСОБА_31 у ОСОБА_6 ОСОБА_3 забирала мати до себе додому з жовтня 2008 до травня 2009 року. ОСОБА_6 ніколи на ОСОБА_3 не скаржилась. Останній раз бачила бабку у червні 2009 року. Після цього лише бачила як ОСОБА_3 перелазила через забор до ОСОБА_6, так як хвіртка була закручена. Також свідок бачила, що вікна у хаті ОСОБА_6 були забиті, двері замкнені зовні, і на хаті були написи. Через вікно свідок передавала ОСОБА_6 їжу, бабуся сама вставала, підходила до вікна, через вікно просила, щоб її забрали, так як вона була голодна, їй холодно. Це було у жовтні 2009 року. ОСОБА_23 в три дні вона бачила як з хати йшов дим, що свідчив що в хаті топили. Але не частіше. Вважає, що ОСОБА_6 замерзла в хаті, так як там не топилось. Щоб хтось ходив до бабусі, крім ОСОБА_3, вона не бачила.

Допитаний за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_27 показав, що він допомагав привезти ОСОБА_6 додому до ОСОБА_3 у жовтні 2008 року. Після чого заходив до ОСОБА_3 в гості. На його погляд, ОСОБА_6 була добре доглянута, вона сама казала, що її ніхто не ображає. Також він був присутнім у 2009 році в дворі ОСОБА_6 та бачив, що вікна у її хаті були забиті дошками, хата була закрита на замок і також забита дошками. ОСОБА_3 говорила з матірю через вікно.

Допитаний за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_28 показав, що раніше працював з ОСОБА_3 ОСОБА_3 доглядала за своєю матірю. У жовтні 2008 року ОСОБА_3 забирала свою матір до себе, що свідок підтверджує, так як часто бував у ОСОБА_3 На його погляд ОСОБА_6 була добре доглянута. Прожила ОСОБА_6 у ОСОБА_3 до травня-червня 2009 року. Також з ОСОБА_3 він потім приїжджав до ОСОБА_6 влітку 2009 року, але ОСОБА_6 він не бачив, так як ОСОБА_6 не могла вийти з хати, бо зовні висів замок.

Допитана за клопотанням відповідача в якості свідка ОСОБА_29 показала, що її будинок знаходиться поряд з будинком, де проживала ОСОБА_6 Коли свідок була вдома, то бачила як ОСОБА_3 приходила до ОСОБА_6, допомагала їй, приносила їсти, топила їй хату, забирала до себе додому. ОСОБА_6 жалілась, що до неї приходили ОСОБА_2, забирали гроші, і вона не могла навіть поїхати до ОСОБА_3 Одного разу вона пішла у двір до ОСОБА_6 у 2009 році і бачила, що там стояла ОСОБА_3, що у хаті вікна забиті, бабуся витягнула руки з вікна і просила її забрати. Також свідок зазначила, що дим з будинку ОСОБА_6 йшов рідко, будинок ОСОБА_6 був забитий дошками, хвіртка закручена.

Суд заслухавши позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_1, третю особу, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_5, покази свідків, дослідивши надані сторонами докази, матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

Своє рішення щодо позовних вимог ОСОБА_2 суд обґрунтовує наступним. Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла 11 грудня 2009 року у селі Родниківка Уманського району у віці 86 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СР №128769 від 11.12.2009 року.

У відповідності до акту від 30 липня 2010 року, складеного за участю ОСОБА_26, ОСОБА_33, ОСОБА_29, ОСОБА_6 за її життя доглядала ОСОБА_3 У червні 2009 року ОСОБА_34 поміняв замок у дверях будинку ОСОБА_6, вікна забив дошками, повністю обмежив спілкування ОСОБА_6 з ОСОБА_3, іншими родичами та сусідами.

Згідно відповіді головного лікаря Уманського району №1315 від 19.08.2010 року ОСОБА_6 протягом 2000-2009 років на амбулаторному лікуванні не перебувала, на диспансерному обліку у лікарів поліклініки не перебувала, даних за перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_6 немає.

Згідно довідки №27 від 13 серпня 2010 року, виданої медичною амбулаторією с.Родниківка, ОСОБА_6 на Д обліку по хворобі не стояла, в медичну установу с.Родниківка за період з 2000 по 2009 роки не зверталась. Померла 11 грудня 2009 року, причина смерті: зупинка кровообігу, загальний атеросклероз.

28 грудня 2009 року ОСОБА_7 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_6

1 лютого 2010 року ОСОБА_3 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

21 травня 2010 року ОСОБА_4 Васильовчи подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3

Заяви від інших спадкоємців з приводу спадщини після смерті ОСОБА_6 у спадковій справі №809 за 2009 рік відсутні.

У відповідності до вимог статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб. Не мають права на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

На вказані обставини посилається ОСОБА_2 у своїй позовній заяві.

Проте, як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 ніяким чином не перешкоджала у складанні заповіту ОСОБА_6 на чию-небудь користь. Відмову у вчиненні нотаріальних дій здійснювали як нотаріуси, так і працівники сільради. Як пояснив сільський голова ОСОБА_16 ним особисто зясовувалась лише думка родичів щодо можливості оформлення заповіту, а відмова у вчиненні нотаріальної дії була викликана неадекватною поведінкою самої ОСОБА_6 Жодного доказу ОСОБА_2 на підтвердження своїх доводів про причетність ОСОБА_3 до перешкоджання у складанні заповіту, не надав, у тому числі про можливу змову ОСОБА_3 з нотаріусами чи працівниками сільради.

Також, не доведеною являється та обставина, що ОСОБА_3 ухилялась від свого обовязку з приводу утримання ОСОБА_6 Покази свідків, які були допитані у судовому засіданні, суперечливі, надані на користь тієї особи, за клопотанням якої вони були викликані у судове засідання. ОСОБА_12 того, як встановлено з показів свідків, пояснень самого ОСОБА_2, в останні місяці свого життя ОСОБА_6 взагалі була обмежена у спілкуванні з іншими особами, так як перебувала у зачиненій ОСОБА_2 хаті. В даному випадку ОСОБА_3 фактично була позбавлена позивачем можливості здійснювати свої обовязки по утримуванню матері.

Інших підстав для усунення ОСОБА_3 від права на спадкування позивач не зазначає.

Посилання позивача на листи, які з його слів писала в різні установи ОСОБА_6, або ж він особисто за дорученням ОСОБА_6, безпідставні, так як надані ним копії листів написані нерозбірливо, авторство листів позивачем не доведено. Також не доведено, що написані ним листи від імені ОСОБА_6 дійсно були написані з її слів і відповідали її волевиявленню. При цьому суд враховує ті обмеження, які були здійснені позивачем щодо ОСОБА_6, направлені на позбавлення свободи її пересування та спілкування в останні місяці життя.

З приводу вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним права на спадкування майна ОСОБА_6 на підставі спадкової трансмісії, то вказана вимога також не підлягає задоволенню, так як у відповідності до статті 1276 ЦК України якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). В даному випадку закон чітко визначає право особи на спадкову трансмісію, і якщо така особа не позбавлена права на спадкування, суд не уповноважений позбавити особу такого права або ж визнати його, тим більше що з приводу такого права спір відсутній.

Позовні вимоги третьої особи, що заявляє самостійні вимоги, ОСОБА_5 про визнання його спадкоємцем першої черги за законом на ? частину спадщини ОСОБА_6 у вигляді будинку №16 по вулиці Шевченка с.Родниківка Уманського району та земельної ділянки, також не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився 28 липня 1966 року, матірю записана ОСОБА_22, яка померла, згідно свідоцтва про смерть, 13 червня 2005 року. Матірю ОСОБА_22 являлась ОСОБА_6, яка померла 11 грудня 2009 року.

У відповідності до статті 1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матерям, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається із спадкової справи №809 за 2009 рік ОСОБА_5 заяв про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 не подавав, рішення суду про встановлення йому додаткового строку на прийняття спадщини відсутнє.

ОСОБА_12 того, суд не вправі позбавляти особу права, яке йому надано законом і визнавати таке право, як цього просить ОСОБА_5 Особа вільно розпоряджається своїми правами. ОСОБА_12 того, ОСОБА_5 не надав доказів, що його право ким-небудь оспорювалось, у звязку з чим таке право підлягає поновленню у судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 208, 209, 212, 213-215, 218 Цивільного-процесуального кодексу України, ст.ст. 1222, 1223, 1224, 1266, 1268-1270, 1272, 1274, 1276 Цивільного кодексу України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6, до якого входять: житловий будинок та земельна ділянка, що знаходиться за адресою Черкаська області Уманський район село Родниківка вулиця Шевченка, 16, та про визнання за ОСОБА_2, спадкоємцем 1-ї черги по закону на підставі спадкової трансмісії права на спадкування зазначеного майна спадкодавця ОСОБА_6 відмовити у повному обсязі.

У задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання його спадкоємцем першої черги за законом на ? частину спадщини ОСОБА_6, у вигляді будинку №16 по вулиці Шевченка с.Родниківка Уманського району та земельної ділянки відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий О.В. Корман