Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-2224/2010 Головуючий у 1-й інстанції: Мельник В.В.
Категорія: ЗО Доповідач: Белінська І.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних

справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

ОСОБА_1 - головуючої,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,-

при секретареві - Чернезі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14 листопада 2005 року в цивільній справі за його позовом до прокуратури Кіровоградської області, Державного казначейства України про визнання бездіяльності неправомірною та про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2005 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до прокуратури Кіровоградської області про визнання бездіяльності неправомірною та про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю.

Зазначав, що 6 липня 2005 року він подав до прокуратури Кіровоградської області скаргу на неправомірні дії прокуратури Новгородківського району, яка не була розглянута належним чином, що порушує його права та завдало моральної шкоди, у відшкодування якої просив стягнути з держави на його користь 1700 гривень.

У жовтні 2005 року змінив предмет позову та збільшив розмір позовних вимог: просив визнати незаконною також бездіяльність

прокуратури Новгородківського району та стягнути з неї та прокуратури Кіровоградської області по 5000 гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 19.09.2005 року до участі в справі в якості співвідповідача притягнуто Державне казначейство України.

Рішенням суду від 14 листопада 2005 року ОСОБА_4 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 4 травня 2006 року рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14.11.2005 року було скасовано і ухвалена постанова, якою позов задоволено частково: бездіяльність прокуратури Кіровоградської області визнана незаконною і

стягнуто з Державного казначейства України на користь позивача 500ш гривень у відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 19.12.2006 * року ОСОБА_4 відмовлено в задоволенні його заяви про ухвалення додаткового рішення щодо його позову до прокуратури Новгородківськог# району.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 березня 2010 року постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 4 травня 2006 року скасовано а справа повернута на новий апеляційний розгляд.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14.11.2005 року через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовільнити його позов.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників відповідачів, дослідивши долучені до матеріалів справи та надані в ході апеляційного розгляду справи докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, але з іншиз^ підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що листом від 23.03.2004 року прокурор Новгородківського району дав ОСОБА_4 правильне розяснення щодо порядку відшкодування матеріальної шкоди відповідно до Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

З наявної в матеріалах справи постанови апеляційного суду Кіровоградської області від 19.04.2006 року вбачається, що позов про визнання дій прокуратури Новгородківського району незаконними, а саме про неправильне розяснення порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, що містилось у листі №80-569 від 23.03.2004 року, був поданий ОСОБА_4Ш до Новгородківського районного суду у березні 2004 року. Цією постановою змінена постанова Долинського районного суду від 27.01. 2006 року у зазначеній справі, визнано незаконною бездіяльність прокуратури Новгородківського району у неприйнятті постанови по заяві ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди та зобовязано прокуратуру Новгородківського району прийняти рішення у формі постанови по заяві ОСОБА_4 відповідно до вимог Закону України від 1.12.1994 року Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду (а.с.69-72).

Встановлено, що постановою слідчого прокуратури Новгородківського району від 29.12.2003 року закрита на підставі п.2ст.6 КПК України кримінальна справа, порушена проти ОСОБА_4 за ознаками скоєння злочинів, передбачених ч.2ст.364, ст.229 КК України.

17.03.2004 року ОСОБА_4 звернувся письмово до прокурора Новгородківського району з вимогою відшкодувати збитки, завдані незаконними діями органу дізнання, на що листом від 23.03.2004 року отримав відповідь про те, що питання відшкодування збитків у даному випадку вирішується у судовому порядку.

Вважаючи такі дії незаконними, 6.07.2005 року ОСОБА_4 подав скаргу прокурору Кіровоградської області на бездіяльність прокурора Новгородківського району, на що 15.08.2005 року отримав відповідь, у якій йому повідомлялось, що на той час не було можливості перевірити доводи скарги у повному обсязі через знаходження матеріалів кримінальної справи у Верховному Суді України.

Відповідно до ч.І, ч.4 ст.12 Закону України Про прокуратуру прокурор розглядає заяви і скарги про порушення прав громадян та юридичних осіб, крім скарг, розгляд яких віднесено до компетенції суду. Прийняте прокурором рішення може бути оскаржено вищестоящему прокурору або до суду.

Згідно із ч.бст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої ( ніж визначеної у чч.1-5 цієї статті) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Отже, відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Як зазначалося вище, питання визнання незаконною бездіяльності прокуратури Новгородківського району щодо невинесення в установленому ч.І ст.12 ЗУ Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду на даний час вирішено у судовому порядку ( постанова апеляційного суду Кіровоградської області від 19.04.2006 року).

Заявляючи позовні вимоги у Ленінському районному суді м.Кіровограда про визнання бездіяльності прокуратури Новгородківського району позивач не повідомив суд про те, що аналогічна справа знаходиться на розгляді в іншому суді.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд неправильно застосував норми матеріального права, в звязку з чим прийшов до неправильного висновку про правомірність дій прокуратури Новгородківського району щодо фактичної відмови позивачу визначити розмір матеріальної шкоди відповідно до вимог ч. 1ст. 12 вищезазначеного

Закону та обгрунтованості пропозиції звернутися за вирішенням питання | відшкодування матеріальної шкоди до суду безпосередньо. Порушення ^ судом першої інстанції норм матеріального права є однією з передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування рішення і ухвалення нового / рішення в апеляційному порядку.

Позивач використав надані йому права щодо оскарження діі^ прокурора Новгородківського району як до суду, так і до вищестоящего прокорора.

Доказів заподіяння зазначеними діями прокурора Новгородківського району моральної шкоди позивачу не надано.

Колегія суддів вважає, що підстави для визнання неправомірною бездіяльності з боку прокуратури Кіровоградської області відсутні, оскільки, дійсно, через перебування кримінальної справи щодо позивача у Верховному Суді України ( даний факт не оспорюється ОСОБА_4В.) посадова особа прокуратури області (начальник відділу ОСОБА_5) не мала можливості належним чином перевірити доводи скарги на відмову винести постанову про відшкодування збитків та зобовязати нижчестоящего прокурора прийняти відповідне рішення за заявою ОСОБА_4, як це вимагалось у скарзі (а.с.4). Скарга по суті листом від 15.08.2005 року не вирішена. У чому позивач у даному випадку вбачає вияв правового нігілізму та кругової поруки з боку відповідача позивачем не зазначено.

Наведене свідчить про необгрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309, 313-314,

316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 14 листопада 2005 року скасувати і ухвалити нове рішення:

ОСОБА_4 в задоволенні позову до прокуратури Кіровоградської області, Державного казначейства України про визнання бездіяльності неправомірною та про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців з ддя] набраі^ня ним законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: