АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайловської С.Ю.,

суддів - Осіяна О.М., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Пантелеєвій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та відшкодування моральної шкоди, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Дніпропетровської міської ради про розподіл земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та відшкодування моральної шкоди, та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Дніпропетровської міської ради про розподіл земельної ділянки на час проведення призначеної у справі експертизи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування вказаної ухвали, посилаючись на те, що ухвала прийнята із порушенням норм процесуального права і без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати із наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про призначення судової експертизи суд вказав, що для вирішення питання за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл земельної ділянки необхідні спеціальні знання, а тому зупинив провадження у цій справі на час проведення експертизи посилаючись ст..144,202,203 ЦПК України.

Суд першої інстанції виходив із того, що обидві позовні вимоги є взаємно повязаними, а тому зупинив провадження у справі, посилаючись на вимоги п.5 ч.1 ст. 202 ЦПК України.

Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони не відповідають обставинам у справі та вимогам законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 є власником 53/100 частин домоволодіння №17 по вул. Надярній в м. Дніпропетровську, а власником 47/100 частин цього домоволодіння є відповідач. Посилаючись на перешкоди із боку ОСОБА_3 вона просила вселити її та членів її сімї в належну їй частину домоволодіння, стягнувши із співвласника за спричинені перешкоди грошову суму на відшкодування моральної шкоди. Питання розподілу домоволодіння сторони вирішили раніше, визначивши, кому і які приміщення в будинку належать, та кому і які перебудови необхідно провести.

ОСОБА_3, не заперечуючи право власності ОСОБА_2 на другу частину домоволодіння, заявив позов про розподіл земельної ділянки.

Таким чином, позовні вимоги кожної із сторін не є взаємно повязаними, а тому висновки суду про необхідність зупинення провадження і у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та відшкодування моральної шкоди є безпідставними, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст. 202 ЦПК України, оскільки за цим позовом експертні дослідження не призначались.

У звязку із чим, ухвалу суду необхідно скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції, відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 307,312,315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2010 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: