Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
№ 2-4205/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2010 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Жупанової І.Б. при секретарі Брагіній І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про розірвання договору та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

6.07.2010 року позивач звернувся до суду з позовом про спонукання до виконання умов договору про сумісну діяльність, в якому пояснив, що на підставі договору дарування від 06.07.2001 року, реєстровий номер № 1793810, він є власником 1/6 частки обєкту нерухомості, що знаходиться у м. Запоріжжі по вул. Офіцерській, 32.

По 1/6 частці вказаного обєкту нерухомості належать ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Згідно договору про сумісну діяльність від 17.09.2005 року між ним та відповідачем вони домовились про будівництво за рахунок спільних коштів для спільних потреб на вказаній земельній ділянці контрольно-пропускного пункту та вольєра-навісу з наступною реєстрацію права часткової власності.

В жовтні 2005 року будівництво вказаних споруд було завершено, про що є відповідна відмітка від 14.10.2005 року в технічній документації ОП ЗМБТІ.

Згідно з даними технічного паспорту, контрольно-пропускний пункт літ. И має лінійний розмір 3,34?2,85 м. вартістю 1332 грн., а вольєр-навіс літ. К вартістю 576 грн. Фактично їх будівництво було здійснено за належні позивачу кошти, але ОСОБА_2, не зважаючи на обіцянки, до теперішнього часу не сплатив йому ? частину вартості будівельних робіт та матеріалів, відмовляється від виконання умов вищевказаного договору про сумісну діяльність, просить спонукати відповідача до виконання умов договору, стягнувши з нього вартість ? частини витрат за вказаним договором, тобто 954 грн.

Треті особи не заперечували проти будівництва спірних обєкті нерухомості.

В попередньому судовому засіданні позивач наполягав на позові, відповідач позов не визнав.

Після попереднього судового засідання позивач уточнив свої позовні вимоги, просить суд розірвати договір про сумісну діяльність між ним і відповідачем від 17.09.2005 р. і визнати право власності на зведені обєкти за ним, оскільки відповідач не бажає виконувати умови договору та відшкодовувати йому затрачені на будівництво кошти, а натомість не заперечує проти оформлення права власності на це майно повністю на позивача.

В судове засідання зявився представник позивача ОСОБА_7, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував обставини, викладені в уточненій позовній заяві.

Треті особи в судове засідання не зявились, надали суду заяви, в яких просять розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення уточненого позову не заперечують.

Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши заяви відповідачів та матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки він відповідає вимогам закону та обґрунтований письмовими доказами.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 06.07.2001 року, реєстровий номер № 1793810, ОСОБА_1 належить 1/6 частка обєкту нерухомості, що знаходиться у м. Запоріжжі по вул. Офіцерській, 32.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належить по 1/6 частці обєкту нерухомості, що знаходиться у м. Запоріжжі по вул. Офіцерській, 32.

Згідно договору про спільну діяльністю від 17.09.2005 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про будівництво за рахунок спільних коштів для спільних потреб на вказаній земельній ділянці контрольно-пропускного пункту та вольєра-навісу з наступною реєстрацію права часткової власності на них.

В жовтні 2005 року будівництво вказаних споруд було завершено за рахунок позивача, про що є відповідна відмітка від 14.10.2005 року в технічній документації ОП ЗМБТІ, вказану обставину не заперечив відповідач.

Як вбачається з технічного паспорту, контрольно-пропускний пункт літ. И має лінійний розмір 3,34?2,85 м. вартістю 1332 грн., а вольєр-навіс літ. К вартістю 576 грн. Фактично їх будівництво було здійснено за належні позивачу кошти, але ОСОБА_2, не зважаючи на обіцянки, до теперішнього часу не сплатив позивачеві ? частину вартості будівельних робіт та матеріалів, вважає їх власністю позивача, відмовляється від виконання умов вищевказаного договору про сумісну діяльність, що також визнано відповідачем в суді і не заперечене ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог згідно звичаїв ділового обігу або іншим вимогам, які звичайно висуваються.

Судом встановлено та не заперечене відповідачем, що відповідач не виконав прийняте на себе зобовязання за договором з позивачем від 17.09.2005 р. про сумісну діяльність, не надав особисті кошти для будівництва контрольно пропускного пункту та вольєру-навісу, хоча обіцяв це зробити до звернення позивачем в суд, позивач за особисті кошти здійснив будівництво цих обєктів, але за умовами договору про сумісну діяльність не має можливості без відповідача зареєструвати право власності на них.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірваний за рішенням суду за вимогою однієї сторони в разі суттєвого порушення договору другою стороною.

Оскільки невиконання взагалі умов договору відповідачем без зазначення причин суд вважає суттєвим порушенням договору, вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 59-61, 208, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України, ст. ст. 11, 14, 526, 651 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір про сумісну діяльність від 17.09.2005 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати, що право власності на контрольно пропускний пункт літ. И та вольєр-навіс літ. К, які знаходяться за адресою м. Запоріжжя вул. Офіцерська буд. 32, яке підлягає реєстрації в ОП ЗМБТІ, належить ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: