Справа № 2-4531/10
РІШЕННЯ

Іменем України

24.12.2010 року Кєво-Святошинський районний суд в складі

головуючої - судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 д ОСОБА_2, ОСОБА_3 3-я особа Боярська міська рада про виселення , -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів про виселення, посилаючись а те, що 8 квітня 1983 року Виконкомом Києво-Святошинської районної народних депутатів Київської області йому було видано ордер № 17973 на зайняття квартири № 1 по вул..Білогородська в м. Боярка.З того часу він разом з сім'єю проживав по вказаній адресі.

В даний час разом з ним проживають: син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, її чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та його внучки (діти ОСОБА_2 від першого шлюбу) - ОСОБА_5,1991.року народження та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідачі зловживають спиртними напоями, в стані алкогольного сп'яніння вчиняють скандали, ведуть антигромадський спосіб життя, зовсім не доглядають дітей, практично її діти перебувають на його утриманні, не допомагають сплачувати комунальні платежі за квартиру.

Позивач неодноразово звертався з заявами про протиправну поведінку відповідачів до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України. Після їх звернень їх притягували до адміністративної відповідальності та офіційно попереджали про недопустимість антигромадської поведінки, є це ніяк не вплинуло на поведінку їх .

Тому просив виселити відповідачів без надання іншого жилого приміщення з АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Відповідачі та їх представник позов не визнали, вважають його надуманим, необгрунтованим та таким що не підлягає задоволенню, зазначивши, що з початку 2005 року відповідачка перебувала з цивільному шлюбі з відповідачем й почали разом проживати та вести спільне господарство.10 лютого 2007 року шлюб зареєстрували.29 вересня 2005 року рішенням Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 був засуджений та направлений до місць .позбавлення волі. Починаючи з 2005 року відповідачі виконують всі зобов'язання наймачів. З 2005 року жодних скарг, нарікань з боку сусідів не було. Повернувшись з місць позбавлення волі ОСОБА_1 почав проживати в спірній квартирі Жодних перешкод у користуванні даною квартирою не чинили. Те, що їх притягували до адміністративної відповідальності та офіційно попереджали про недопустимість антигромадської поведінки, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки по всім письмовим заявам ОСОБА_1 правоохоронними органами проводилась перевірка в результаті яких виносилась постанова про відмову в порушенні кримінальної справи на п.2 ст.6 КПК України. Вважають, що позивач не надав жодного доказу того, що відповідачі притягувались до адміністративної відповідальності за порушення громадського спокою, або антигромадську поведінку. Також заперечують факт зловживання ними спиртними напоями а також те, що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на утриманні позивача.

Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи позов задовольняє з таких підстав.

Судом встановлено, що спірна квартира була надана позивачу 8 квітня 1983 року Виконкомом Києво-Святошинської районної народних депутатів Київської області йому на підставі ордера № 17973 на зайняття квартири № 1 по вул..Білогородська в м. Боярка.

На даний час разом з ним проживають: син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачі та його внучки - діти відповідачці від першого шлюбу.

Як пояснив позивач та його представник в судовому засіданні, відповідачі зловживають спиртними напоями, в стані алкогольного сп'яніння вчиняють скандали, не доглядають дітей,з приводу чого позивач неодноразово звертався з заявами до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС Українию, та як наслідок цьому відповідачів було притягнуто до адміністративної відповідальності та офіційно попереджали про недопустимість антигромадської поведінки, , що підтверджується офіційним попередженням відповідачів від 30.06.10 року, від 03.09.10 рокує, постановою Києво-Святошинського районного суду від 20.07.2009 року якою відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності по ст.. 184 ч. 3 КУ пАП .

Крім цього , акт депутата Боярської міської ради 5-го скликання 2006-2010 р.р. від 24.06.10 року свідчить про те, що відповідачі на протязі тривалого часу зарекомендували себе з негативної сторони, , часто влаштовують в своєму помешканні групові п»янки з сторонніми людьми, влаштовують сварки , дебоши. Аналогічний акт депутата складений від 10.03.2010 року.

Також постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 11.01.10 року від 30.06.10 року свідчать про негативну поведінку відповідачів , про неможливе проживання разом з ними в одній квартирі.

Не визнаючи позов в повному обсязі, відповідачі посилаються на довідки - характеристики видані старшим інспектором Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області , з якої вбачається що відповідачі за час проживання в м. Боярка зарекомендували себе добре, спиртними напоями не зловживають, мають постійну роботу, громадський порядок не порушують. Приймають участь у громадському житті міста та вулиці. На обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебувають. Проте , щодо даної характеристики в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_7, якій спростував ці дані, пояснив, що не перевіривши викладені факти, підписав характеристику не дивлячись, коли він давав цю характеристику не пом»ятає, характеризує відповідачів негативно, характеристика видавалася для відділу у справах дітей Боярської міської ради з метою пом»якшання покарання за невиконання батьківських обов»язків..

Посилання відповідачів в обґрунтування своїх доводів на характеристику Депутата Боярської міської ради V скликання 2006 -2011 pp., Києво-Святошинського району Київської області від 20 жовтня 2010 року, суд також знаходить не переконливими, оскільки цю характеристику складено на період розгляду даної справи в суді.

Доводи відповідачів , що діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на їх утриманні що всі обов'язки по вихованню та утримання дітей лежать виключно на неї, спростували допитані в судовому засіданні свідки : дочка відповідачці ОСОБА_5, яка пояснила, що утримує її позивач, відповідачі не пускали її додому забирали гроші, зловживають спиртними напоями, били її ображали. Також свідок ОСОБА_4 пояснив, що відповідачі дуже часто влаштовують сварки, причини сварок різні, сварки п»янки почалися, коли з»явився відповідач, що також підтвердила свідок ОСОБА_8 Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що відповідачі зловживали спиртними напоями , що він був свідком сварок в сім»і сторін..

Свідки , на яких посилаються відповідачі, заперечуючи доводи позивача, не змогли спростувати обставини, викладені позивачем Так свідок ОСОБА_10 пояснила, була в квартирі відповідачів 2 тижні тому, відповідачі робили ремонт, сварок не чула спілкується по роботі більше, тобто як вбачається з пояснень свідка, вона була в квартирі на час розгляду справи в суді.

Свідок ОСОБА_11 підтвердила негативні відносини між сторонами, меншу доньку утримує відповідачка, не заперечувала й той факт, що донька ОСОБА_5 не проживає з відповідачкою.

Свідок ОСОБА_12 була в квартирі сторін 3-4 рази, не була присутньою при сварках сторін

Свідок ОСОБА_13 знає відповідачку як гарного працівника, в квартирі була коли проводився ремонт в квартирі.

Тобто пояснення цих свідків не можна вважати такими, що спростовують доводи позивача та представника його.

Крім цього, як вбачається з повідомлення старшого ДІМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 08.12.2010 року , відповідачі неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності, також неодноразово попереджалися офіційно про недопустимість антигромадської поведінки , неодноразово постановами правоохоронних органів було відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно відповідачів щодо неправомірних дій їх, що ще раз свідчить про неможливість сумісного проживання з відповідачами.

Наслідки такої поведінки відповідачки чітко відображені в абзаці 1-му статті 116 ЖК України, а саме, що вони мають бути виселеними внаслідок неможливості сумісного проживання.

Суд критично ставиться до характеристик на відповідачів підписаних ОСОБА_10 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16, , оскільки написані вони на час розгляду справи в суді, а також суд не вважає ці характеристики документом, якій би мав доказову силу.

Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають звільнити спірне приміщення, а сумісне проживання з нею неможливе, внаслідок систематичного порушення відповідачів норм та правил співжиття, суд задовольняючи позовні вимоги позивача, виселяє відповідачів зі спірної квартири внаслідок систематичного порушення норм співжиття та створення умов, що роблять неможливим для інших проживання.

Згідно статті 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує конкретні обставини справи, а саме, те, що відповідачка має на праві приватної власності будинок в с.м.т. Віньківці Хмельницької області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 24.05.1995 року

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що у діях відповідачів є протиправність дій по відношенню до позивача, що міри громадського впливу на них не дали позитивних результатна, що тягне за собою застосуванням наслідків , які передбачені діючим законодавством, про що зазначено вище.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 9, 116 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, їз квартири АДРЕСА_2.

Виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 їз квартири АДРЕСА_2.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: