Справа №22-ц-4862 Суддя-доповідач - Гагін
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року м.Суми

колегія судді в судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: Гагіна М.В., Ільченко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційними скаргами Державного казначейства України та Сумського міського управління УМВС України в Сумській області

на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 04 листопада 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України, Сумського міського управління УМВС України в Сумській області про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 16 листопада 2007 року відносно нього постановою слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області порушено кримінальну справу за ч.4 ст.190 КК України. У ході розслідування кримінальної справи позивач зазнав деяких обмежень. Так, було обрано запобіжний захід, накладено арешт на майно, неодноразово допитувався.

20 серпня 2008 року кримінальна справа за ч.4 ст.190 КК України була закрита, але з цього ж дня порушена за ч.ч.1, 3 ст.358 КК України.

І лише 29 грудня 2008 року постановою слідчого провадження у кримінальній справі було закрито на підставі п.2 ст.6 КПК України за відсутністю складу злочину у його діях.

Вказує, що зазначені обмеження призвели до душевних страждань, перешкод займатися підприємницькою діяльністю. Такі дії слідчих органів спричинили моральну шкоду, яку він оцінює у 100000 грн. Крім того, позивач як підприємець втратив дохід у сумі 36194 грн., на правову допомогу у кримінальній справі витратив 8000 грн.

Просив також стягнути з відповідачів на його користь вищезазначені суми та 274 грн. витрат повязаних з явкою адвоката до слідчих органів.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 04 листопада 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Відшкодовано за рахунок коштів державного бюджету України ОСОБА_1 10000 грн. моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, 8257 грн. 65 коп. на відшкодування витрат з правової допомоги, всього 18257 грн. 65 коп., а також зобовязано Державне казначейство України виплатити з рахунку державного бюджету України ОСОБА_1 зазначені кошти.

В апеляційній скарзі Державне казначейство України, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

При цьому зазначає, що позивачем не надано достатніх доказів спричинення йому моральної шкоди. Крім того, не доведено яким чином порушилися його життєві звязки, погіршився стан здоровя.

Вважає, що судом необґрунтовано визначено розмір моральної шкоди, а також, у порушення ст.208 ЦПК України, замість рішення суд постановив ухвалу.

В апеляційній скарзі СМУ ГУМВС України в Сумській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення.

При цьому зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відшкодування моральної шкоди провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць за час перебування під слідством чи судом.

Вказує, що позивач перебував під слідством з 21 березня 2008 року по 29 грудня 2008 року, тобто 9 місяців 8 днів, а тому розмір моральної шкоди не може бути 10000 грн.

Таким чином, заявниками апеляційних скарг судове рішення оскаржується лише в частині визначення розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника Державного казначейства України ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, представника прокуратури Сумської області - ОСОБА_4, яка погоджується із судовим рішенням, а щодо поданих апеляційних скарг покладається на суд, перевіривши матеріали справи, у межах доводів скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 листопада 2007 року слідчим СВ СМВ УМВС України в Сумській області було винесено постанову про порушення кримінальної справи у відношенні ОСОБА_1 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

21 березня 2008 року ОСОБА_1 предявлено обвинувачення у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та постановою слідчого до ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

28 липня 2008 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_5 було укладено договір про надання правової допомоги. Того ж дня постановою слідчого захисника було допущено до участі у кримінальній справі. 21 січня 2009 року адвокату було сплачено 8000 грн.

20 серпня 2008 року матеріали у кримінальній справі по ч.4 ст.190 КК України закрито та слідчим відносно ОСОБА_1 було винесено постанову, якою порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину передбаченого ч.ч.1, 3 ст.358 КК України. Предявлено обвинувачення за ч.2 ст.190, ч.ч.1,3 ст.358 КК України.

24 листопада 2008 року постановою слідчого дії ОСОБА_1 перекваліфіковано з ч.2 ст.190, ч.ч.1, 3 ст.358 КК України на ст.192 КК України.

29 грудня 2008 року постановою слідчого провадження у справі було закрито за п.2 ст.6 КПК України, за відсутністю в діянні складу злочину. Запобіжний захід був скасований.

Судом також встановлено, що на приїзд адвоката позивачем витрачено 257 грн. 65 коп.

Місцевий суд, задовольняючи частково позов ОСОБА_1, у частині відшкодування моральної шкоди виходив із засад розумності й справедливості положень ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду, а також врахував, що в результаті притягнення до кримінальної відповідальності, застосуванням запобіжних заходів позивач зазнав душевних страждань і приниження, був обмежений у реалізації своїх бажань та вимушений був докласти додаткових зусиль для організації свого життя, чим завдано моральної шкоди, на відшкодування якої визначив суму у 10000 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до ст.1176 ЦК України, ст.1 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду шкода завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу (підписки про невиїзд), відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Як вірно встановлено місцевим судом, підтверджується матеріалами як кримінальної, так і цивільної справи, та не заперечувалось представниками відповідачів у суді апеляційної інстанції, позивач незаконно перебував під слідством з 16 листопада 2007 року по 29 грудня 2008 року із застосуванням запобіжного заходу (підписка про невиїзд), тобто 13 місяців і 13 днів і оскільки органом досудового слідства кримінальну справу закрито за відсутності у діянні ОСОБА_1 складу злочину, то ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди.

Отже, з урахуванням положень ч.3 ст.23 ЦК України, ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду, ст.53 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік», якою з 01 жовтня 2010 року мінімальну заробітну плату визначено у розмірі 907 грн., наявних у справі доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, часу незаконного перебування під слідством, розмір якої мав би складати не менше 12171 грн. 55 коп.

Проте, місцевим судом позивачу відшкодована моральна шкода лише у сумі 10000 грн. і представник позивача у засіданні суду апеляційної інстанції погодився з таким розміром, уважаючи цю суму достатньою, і не бажає оскаржувати судове рішення.

За таких обставин, доводи апеляційних скарг щодо завищення судом суми моральної шкоди є безпідставними.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги у частині порушення судом вимог ст.208 ЦПК України, то слід зазначити наступне.

З тексту ухвали від 04 листопада 2010 року вбачається, що вона постановлена іменем України, в нарадчій кімнаті, нею справа вирішена по суті, тобто вирішений цивільний позов, а тому цей процесуальний документ за своїм змістом та порядком ухвалення відповідає судовому рішенню, хоча і названий ухвалою.

Доводи апеляційних скарг цих висновків не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни рішення оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги Державного казначейства України та Сумського міського управління УМВС України в Сумській області відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 04 листопада 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: