Справа №22-ц-3581/10 Суддя-доповідач - Рибалка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів - Криваротенка В.І., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, про визнання договору дарування частини квартири недійсним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня 2010 року задоволено уточнений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 та КП «Шосткинське МБТІ» про визнання договорів дарування 9/20 частини квартири недійсними від 30 червня 2006 року та від 10 жовтня 2007 року та зобовязання КП «Шосткинське МБТІ» скасовано реєстрацію 9/20 частини квартири на імя ОСОБА_3О від 10 жовтня 2007 року.

Визнано недійсним: договір дарування 9/20 частини квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 30 червня 2006 року та посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_4 за реєстраційним номером 1063 та договір дарування 9/20 частини квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 10 жовтня 2007 року та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 за реєстраційним номером 2131, та зобовязано КП «Шосткинське МБТІ» скасувати реєстрацію9/20 частини вищевказаної квартири на імя ОСОБА_3 від 10 жовтня 2007 року.

Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартир № 12 по вул. Комуністичній, буд. 3 в м. Шостка Сумської області та прописаний один в вищезазначеній квартирі з 14 січня 2004 року.

ОСОБА_2 має другу групу інвалідності з 2004 року та перебуває під наглядом психіатра з 2004 року і страждає психічним захворюванням із діагнозом «шизофренія, параноїдна форма» безперервний перебіг зі стабільним дефектом, має зниження емоціонально вольової сфери, порушення критики.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 перебуваючи на обліку у психоневрологічному диспансері починаючи з січня 2004 року по 2-3 рази на місяць звертається до лікаря психіатра із скаргами на свій стан здоровя, а саме поганий сон, настрій, дратливість, депресію, головні болі. З вищезазначеними скаргами позивач звертався до лікаря на період укладення договорів.

З березня 2006 року ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_1 в його квартирі.

30 червня 2006 року було укладено договір дарування, згідно з яким, 9/20 частини квартир № 12 по вул. Комуністичній , буд. 3 в м. Шостка Сумської області ОСОБА_6 подарував ОСОБА_1

10 жовтня 2007 року був укладений договір, згідно з яким, ОСОБА_1 в свою чергу подарувала 9/20 частини вищезазначеної квартири своєму сину ОСОБА_3

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення відповідачів, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введеня іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правоичину не має істотного значення.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що потрібно визнати недійсними вищезазначені договори, так як відповідачка вплинула на свідомість ОСОБА_2, скористалась його захворюванням та з метою заволодіння його особистою власністю обманула його щодо підстав та наслідків такого відчуження. Також, при ухваленні рішення суд правильно звернув увагу на те, що похід до нотаріуса відбувся після перебування в барі, вживання спиртного, що заважало нормальному оцінюванню ситуації позивачем при укладенні угоди.

Вищезазначені обставини належним чином встановлені, перевірені та оцінені судом першої інстанції на підставі зібраних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду суперечить дійсним обставинам справи є необґрунтованими і нічим не підтверджуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Ствердження відповідачки в апеляційній скарзі про те, що договір дарування частини квартири укладався більше ніж через рік проживання однією сімєю з позивачем по справі, пішла від нього після спливу півтора роки з дня укладення вищезазначеного договору і тим самим довела намір проживати з позивачем однією сімєю не є підставою для скасування рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: