Комсомольський районний суд м.Херсона
Справа № 2-5704/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2010 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді: Дзиговського Ю.В.,

при секретарі: Сікора О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні про звільнення майна з-під арешту, суд

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.09.2009 року помер її чоловік ОСОБА_2, після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні. ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги. При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено через те, що спадкове майно з 09.08.2001 року знаходиться під арештом. Вироком Комсомольського районного суду м.Херсона від 28.03.2001 року сина позивача ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.229-1 КК України, до позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому. В порядку виконання даного вироку ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні було накладено арешт на зазначений житловий будинок. 30.01.2008 року під час відбування призначеного покарання ОСОБА_3 помер. Про накладення арешту на будинок, позивач дізналася лише після відмови нотаріуса в отриманні свідоцтва про право на спадщину. ОСОБА_1 зверталась до відповідача із заявою про зняття арешту, який було накладено всупереч діючому законодавству, оскільки власником житлового будинку № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні був ОСОБА_2, а не ОСОБА_3, однак їй було відмовлено. В звязку з чим, позивач просить суд звільнити з-під арешту житловий будинок № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд позов задовольнити по вищезазначеним обставинам.

Представник відповідача в судовому засіданні при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності до свідоцтва про одруження, ОСОБА_2 14.05.1955 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_4. Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3.

Згідно акту прийняття індивідуального домоволодіння та договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 17.02.1959 року, ОСОБА_2 є власником житлового будинку № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні, що також підтверджується довідкою Херсонського ДБТІ № 17911 від 08.09.2010 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 25876128 від 15.04.2010 року.

Вироком Комсомольського районного суду м.Херсона від 28.03.2001 року ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.229-1 КК

України, до восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить засудженому.

Відповідно свідоцтва про смерть, 30.01.2008 року ОСОБА_3 помер.

Згідно свідоцтва про смерть, 13.09.2009 року помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні.

21.09.2009 року ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги, звернулася до приватного нотаріусу Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_2 Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено через арешт, накладений на вищезазначений будинок 09.08.2001 року ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 27019464 від 30.04.2010 року. Донька померлого ОСОБА_6 заявою від 21.09.2009 року відмовилася від спадщини.

Листом ВДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні № 8762 від 21.04.2010 року, ОСОБА_1 було розяснено, що виконавчий документ про стягнення з ОСОБА_3 на виконанні відділу відсутній, оскільки відповідно до п.9.9 та.п9.10 Інструкції «Про порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби» є знищеним.

Згідно ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що житловий будинок № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні з 1959 року належить ОСОБА_2, про що свідчать акт прийняття індивідуального домоволодіння та договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності від 17.02.1959 року, у звязку з чим накладення арешту на зазначений будинок відділом ДВС Комсомольського РУЮ у м.Херсоні від 09.08.2001 року в порядку виконання вироку Комсомольського районного суду м.Херсона від 28.03.2001 року, а саме конфіскації майна, що належить засудженому ОСОБА_3, є незаконним. Суд вважає, що зазначений житловий будинок має бути звільнений з-під арешту.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м.Херсоні про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту житловий будинок № 17 по пров.7-ий Верьовчин в м.Херсоні.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.