Сумський районний суд Сумської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З вересня 2010 року Сумський районний суд Сумської області

під головуванням суді - ОСОБА_1

при секретарі - Кібкало І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми справу за позовом ОСОБА_2 до закритого акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання недійсними положень п.п. 14.2 та 14.3 укладеного між сторонами кредитно- заставного договору від 28 лютого 2008 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ЗАТ КБ «Приват Банк» про визнання недійсними положень п.п. 14.2 та 14.3 укладеного між сторонами кредитно-заставного договору від 28 лютого 2008 року з тих підстав, що згідно цих пунктів договору за порушення строку погашення заборгованості за кредитом та або сплати нарахованих відсотків позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але Не менше 1-ї гривні за кожен день прострочки, що становить 54,75% річних.

Згідно п.5 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» пеня за невиконання зобов»язань за договором не може бути більше ніж 6% річних або 0,01 % заборгованості за кожен день прострочки.

Розмір пені, визначений у кредитному договорі, в 9 разів більший ніж розмір пені згідно вимог вказаного вище закону.

Вважав, що умови п.п. 14.2 та 14.3 укладеного між ними кредитно-заставного договору є несправедливими і суперечать вимогам вказаного вище закону, суттєво порушують його права, тому просив визнати недійсними положення даних пунктів договору.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала повністю за його необґрунтованістю, оскільки дані положення укладеного між сторонами договору відповідали вимогам діючого законодавства, позивач при підписанні договору був з ними ознайомлений і погодився з ними.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін і дослідивши матеріали справи суд вважає, що ОСОБА_2 необхідно відмовити в задоволенні позову за його необґрунтованістю.

28 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приват Банк» було укладено кредитно-заставний договір, згідно з яким відповідач надав позивачеві кредит в розмірі 14112,37 доларів США із строком повернення до 27 лютого 2013 року та сплатою за користування кредитом 12% річних, що підтверджується його копією / ар.с. 4-13/.

Згідно п.п. 14.2 та 14.3 даного договору - у випадку порушення позичальником зобов»язань, передбачених статтями 6.2.2 та 6.2.3 договору, щодо сплати винагород та процентів, або зобов»язань щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею 6.2.4 договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше однієї гривні за кожен день прострочки. При цьому проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються / ар.с. 11/.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України - якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 ЦК України - у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов»язання.

Згідно ч. 8 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»- комерційні банки

мають право самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду по своїх

операціях.

Таким чином положення п.п. 14.2 та 14.3 укладеного між сторонами кредитно-заставного

договору від 28 лютого 2008 року відповідає вимогам діючого цивільного законодавства, при

його укладенні позивач був з ними ознайомлений і з ними погодився, на протязі значного часу їх

виконував, тому йому необхідно відмовити в задоволенні позову за його необґрунтованістю.

В даному випадку посилання ОСОБА_2 на вимоги ст. 18 Закону України «Про захист

прав споживачів» є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, 203,215,533, 543-551, 624, 625,627,652,

1050 та 1054 ЦК України, 47 та 48 Закону України «Про банки і банківську діяльність»,

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до закритого

акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» про визнання недійсними положень

п.п. 14.2 та 14.3 укладеного між сторонами кредитно-заставного договору за його

необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Сумської області через

районний суд протягом 10-и днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час

проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-и днів з дня

отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя -