Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2010 р. м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 у складі :

головуючого-судді: Ваврушак Н.М.

при секретарі: Плотнікової Т.Б.

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи підземним електрослюсарем черговим про ремонту устаткування ВАТ «КЗРК» з 1955 по 2004 рік, де було заподіяно шкоди його здоров'ю. У зв'язку із профзахворюванням 23 липня 1996 року він пройшов огляд у МСЭК, і йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності по захворюванню туговухості другої стадії, він проходив періодичні огляди у 2004 року, де переглянуті відсотки втрати працездатності, та було встановлено 20 % втрати працездатності по захворюванню туговухості другої стадії та 20% втрати працездатності по захворюванню пиловий бронхіт першого ступеню з 13 вересня 2004 року, а всього 40% втрати професійної працездатності і третя група інвалідності. У зв'язку із професійним захворюванням Відділення виконавчої дирекції ФСС НС у м. Кривому Розі призначено йому щомісячні страхові виплати, крім того, цією ж постановою йому була нарахована одноразова допомога, але моральна шкода у відповідності зі ст. 34 п.3 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні, які спричинили втрату працездатності йому відповідачем не призначалася. Позивач просив стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійного захворювання України в м. Кривому Роз на його користь моральну шкоду в сумі 80000,00 грн. за моральні страждання у звязку із Вказуючи на те, що він морально страждає за того, що має професійне захворювання - пиловий бронхіт першого ступеню з 13 вересня 2004 року. Він не може виконувати фізичну роботу, погіршилися відносини з оточуючими людьми, тощо.

У судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача, в особі ОСОБА_3, позов не визнав, просив суд відмовити в позові, оскільки позивачу нараховані та виплачені усі страхові виплати, передбачені чинним законодавством, окрім того, вважає, що позивач пропустив строк для звернення до суду, висновком МСЄК позивачу не встановлено факт спричинення моральних страждань, та не обґрунтована сума морального стягнення.

Вислухавши пояснення сторін, розглянувши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що позивач працював підземним електрослюсарем черговим про ремонту устаткування ВАТ «КЗРК» з 1955 по 2004 рік, у шкідливих підземних умовах на протязі майже 45 років. Під час роботи було заподіяно шкоду його здоров'ю. У зв'язку із профзахворюванням 23 липня 1996 року він пройшов огляд у МСЭК, і йому було встановлено 20% втрати професійної працездатності по захворюванню туговухості другої стадії, він проходив періодичні огляди у 2004 року, де переглянуті відсотки втрати працездатності, та було встановлено 20 % втрати працездатності по захворюванню туговухості другої стадії та 20% втрати працездатності по захворюванню пиловий бронхіт першого ступеню з 13 вересня 2004 року, а всього 40% втрати професійної працездатності і третя група інвалідності.

По факту захворювання ОСОБА_4 пиловим бронхітом першого ступеню, було проведене розслідування, та складений акт розслідування професійного захворювання від 13 серпня 2004 року. Причиною захворювання є робота в умовах підвищеної запиленості, шуму, вібрації, переохолодження, важкої фізичної праці. Ці фактори перевищують допустимі норми та рівні. Засоби індивідуального захисту не в повному обсязі захищали органи дихання від впливу пилу. Усі ці фактори вплинули на здоровя позивача. Згідно повідомлення про захворювання, позивачу встановлено професійне захворювання пиловий бронхіт 1 ступеню, емфізема легень, ДН 1-2 ступеню, вегетативно-сенсорна полінейропатія рук 1 ступеню та початкову деформацією артрозу кісті. У зв'язку із профзахворюванням позивач перебував на лікуванні, як на стаціонарному, так і на амбулаторному.

Постановою відповідача № 2240 Н, від 24 вересня 2004 року, позивачу призначені страхові виплати та одноразова допомога, призначені страхові виплати переглядалися відповідачем, згідно до встановлення нового відсотку втрати працездатності.

Внаслідок професійного захворювання - пилового бронхіту першого ступеню з 13 вересня 2004 року, позивачу заподіяні моральні й фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних і професійних можливостей, погіршилися відносини з оточуючими людьми, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, тобто позивачу заподіяна моральна шкода.

Згідно, чинного законодавства, відповідач несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяна працівникові при ушкодженні здоров'я, у звязку з виконанням трудових обов'язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому внаслідок фізичного або психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці, згідно до статті 28 зазначеного вище Закону та Рішення Конституційного Суду від 27.01.2004 р. № 1-рп/2004 р. громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення, ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і переносить значно більшу моральну шкоду, чим працівник, що не втрачає професійної працездатності.

У відповідності зі ст. 4 Закону України "Про охорону праці" державна політика в області охорони праці, базується, зокрема, на принципах пріоритету життя й здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві й професійних захворюваннях.

У відповідності до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні, які спричинили втрату працездатності - стаття 9 вказує на те, що відшкодування шкоди, заподіяного працівникові внаслідок ушкодження здоров'я працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків. Статтею 1 зазначеного вище Закону, передбачено відшкодування морального (немайнового) шкоди застрахованим особам не залежить від відшкодування матеріальної шкоди, і є одним із заходів захисту особистих немайнових прав працівників.

З огляду на особливості захисту здоров'я потерпілого, поряд з відшкодуванням матеріальної шкоди, компенсується й моральна шкода, тому що є в наявності факт, заподіяння позивачу цієї шкоди (підпункт "е" пункт 1 частини першої статті 21, частина третя, статті 28 Закону).

З документів медичних установ, встановлено, що позивачу протипоказаний важка фізична праця й робота в умовах впливу інших шкідливих факторів виробничого середовища. Він повинен уникати переохолоджень і простудних захворювань, періодично проходити курс оздоровлення та лікування.

Беручи до уваги, ті обставини що викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди, знаходять доказове підтвердження, а також з огляду на те, що настали важкі наслідки для позивача, а саме: втрата працездатності збільшилася з 35% до 45 % за останні 3 роки, та відбулися зміни в стані його здоров'я, викликані профзахворюванням, говорить про те, що позивач не може бути вилікуваний від професійного захворювання та відбувається погіршення його стану.

Приймаючи рішення по справі, суд приймає до уваги вимоги ст. 268 ЦК України (у редакції 2003 року), де вказано, що до позовів про відшкодування шкоди, повязаного з ушкодженням здоровя позовна давність не поширюється. Крім того, п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року (зі змінами та доповненнями), передбачає, якщо потерпілому або особі, яка має право на відшкодування, що дає право на відшкодування шкоди, виникло з вини власника своєчасно не призначені або не виплачені суми відшкодування, ці суми, сплачуються без обмеження на протязі любого часу. Тому, заперечення відповідача, про строк позовної давності, судом не приймаються.

Також, заперечення відповідача необґрунтовані, у частині, що стосується встановлення факту спричинення позивачу моральних страждань, оскільки зазначений вище Закон, вказує на те, що факт спричинення моральної шкоди та її розмір встановлюється судом.

Суму, заподіяної моральної шкоди, позивач оцінює в розмірі 80000,00 грн. Суд вважає, що розмір моральної шкоди слід встановити з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності встановленої позивачу по захворюванню пиловий бронхіт першого ступеню, що встановлений висновком МСЄК від з 13 вересня 2004 року, де визначена втрати професійної працездатності 20%. Отже, моральна шкода повинна становити 20000,00 грн., яку требо стягнути з відповідача на корить позивача.

На думку суду необхідно стягнути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті ОСОБА_1 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи 15 гривень.

Керуючись ст. 46 Конституції України, ст. 1, 4, 28, 34, 35, 40 Закони України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійному захворюванні, які спричинили втрату працездатності ", ст. 4, 9 Закони України "Про охорону праці", ст. 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 моральне відшкодування в сумі 20000 гривень.

Стягнути Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в місті ОСОБА_1 на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи 15 гривень.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня її проголошення, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Н. М. Ваврушак