Справа №2-2351/09 04.03.2010 04.03.2010 04.03.2010
Провадження №22-ц-527/10
Справа №22ц-527/10 Суддя першої інстанції Тихонова Н.С.
Категорія 25 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Довжук Т.С., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі судового засідання Голубкіній О.О.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою закритого акціонерного товариства ,,Банківська акціонерна страхова компанія" (далі ЗАТ ,,Банківська акціонерна страхова компанія") на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 грудня 2009 р. за позовом ОСОБА_2 Муса огли до ЗАТ ,,Банківська акціонерна страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування, збитків і моральної шкоди, та зустрічним позовом ЗАТ ,,Банківська акціонерна страхова компанія" до ОСОБА_2 Муса огли про розірвання страхового договору,

В С Т А Н О В И Л А :

27 жовтня 2009 р. ОСОБА_2 пред'явив у суді пізніше уточнений позов до ЗАТ ,,Банківська акціонерна страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування і збитків, а також відшкодування моральної шкоди.

Позивач вказував, що йому на праві власності належать автомобіль ,,КАМАЗ-54112", 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та напівпричіп ОДАЗ, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, які він застрахував на випадок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), уклавши 26 липня 2007 р. з відповідачем два окремих договори добровільного страхування наземного транспорту (далі - Страхові договори) у розмірі дійсної вартості цих транспортних засобів, на 60600 і 27775 гривень відповідно, строком з 27 липня 2007 р. до 26 липня 2008 р. включно.

21 жовтня 2007 р. близько 20 год. 50 хвилин на автодорозі Рожищенськ-Турільськ, біля с. Квітневе Волинської області, з указаним автомобілем позивача сталась ДТП, внаслідок чого цей автомобіль отримав механічні ушкодження.

За висновком незалежної оцінки, проведеної 16 січня 2008 р., вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля позивача складає 35545 грн. 53 коп., а сума завданих позивачу збитків 14346 грн. 12 коп. Однак, всупереч умов указаного Страхового договору, відповідач виплатив позивачу лише 8700 грн. страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що вказане страхове відшкодування не покриває повну вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, а також на те, що через несвоєчасне та неповне отримання страхового відшкодування він змушений був сплатити банку штрафи і пеню по кредитному договору, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 41209 грн. 65 коп. повного страхового відшкодування, 17775 грн. 97 коп. збитків, повязаних з кредитними платежами, та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В жовтні 2009 р. ЗАТ ,,Банківська акціонерна страхова компанія" подала зустрічний позов до ОСОБА_2 про розірвання указаних страхових договорів і відшкодування збитків, посилаючись на те, що позивач порушив Страхові договори, оскільки не повідомив Страховика про те, що застрахованими транспортними засобами будуть керувати інші особи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 грудня 2009 р. у задоволенні як первісного, так і зустрічного позовів, відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення вимог процесуального права, оскаржував рішення місцевого суду лише в частині відмови в задоволенні зустрічного позову, а тому просив скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове рішення про повне задоволення зустрічних позовних вимог.

Вислухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України ,,Про страхування" від 07 березня 1996 р. (з наступними змінами) (далі - Закон) та Правил страхування наземного транспорту ЗАТ ,,Банківська акціонерна страхова компанія" (далі - Правила страхування) Страховик зобов'язаний:

- протягом двох робочих днів, як стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові;

- у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату на протязі 3-х робочих днів після отримання всіх необхідних документів.

З довідки Рожищенського райвідділу міліції Волинської області від 21 жовтня 2007 р. вбачається, що в цей день з автомобілем позивача, яким керував ОСОБА_4, сталась ДТП, внаслідок чого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження.

Згідно незалежного автотоварознавчого дослідження, проведеного 16 січня 2008 р. спеціалістом автотоварознавцем, вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 35545 грн. 53 коп., а сума заподіяних позивачу збитків 14346 грн. 12 коп., що не перевищує страхову суму.

22 жовтня 2007 р. позивач подав письмову заяву Страховику про виплату страхового відшкодування, в якій також зазначив, що автомобілем керував ОСОБА_4

20 березня 2008 р. був складений страховий акт, а потім позивачу було виплачено 8714 грн. 93 коп. страхового відшкодування.

Правильно встановивши, що позивач отримав страхове відшкодування передбачене умовами Страхових договорів та надавши обставинам справи вірну правову оцінку, місцевий суд обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову.

Доводи апелянта про те, що при ухваленні такого рішення, суд не звернув увагу на порушення позивачем умов Страхових договорів, оскільки він не повідомив про керування автомобілем іншою особою, безпідставні.

Так, відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, додержуючись при цьому моральних засад суспільства.

Отже, передаючи в установленому порядку управління застрахованим автомобілем іншим особам, позивач вимог закону не порушив.

Не порушив він і умов Страхового договору, оскільки ні цей договір, ні Правила страхування, не передбачали заборони позивачу передавати управління застрахованими транспортними засобами іншим особам під загрозою невиплати страхового відшкодування у разі настання страхового випадку.

Місцевим судом установлено, що при укладенні Страхових договорів позивач попередив Страховика про те, що застраховані транспортні засоби будуть використовуватись для підприємницької діяльності, а тому ними будуть управляти інші особи, оскільки він не має посвідчення на право управління транспортними засобами.

У своїй заяві від 22 жовтня 2007 р. про виплату страхового відшкодування позивач письмово повідомив Страховика про те, що застрахованим автомобілем керував ОСОБА_4, і ця обставина не стала перешкодою для виплати позивачу страхового відшкодування по Страховому договору, який припинив свою дію 26 липня 2008 р.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують указаних висновків місцевого суду щодо вирішення зустрічного позову, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення первісного позову не оскаржувалось, а тому не було предметом перевірки апеляційного суду.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ЗАТ ,,Банківська акціонерна страхова компанія" відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 грудня 2009 р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двох місяців може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: