АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Болтунової Л.М.

суддів: Максюта Ж.І., Козлова С.П.

при секретарі: Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до виконкому Єлизаветівської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3, третя особа Перша Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом і просив визнати заповіт від 15 липня 2009 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 недійсним, посилаючись на те, що даний заповіт був складений з порушенням вимог до його форми та з порушення вимог до його посвідчення.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 червня 2010 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування зазначеного рішення суду та просить ухвалити нове рішення по справі, яким задовольнити його вимоги. При цьому позивач зазначає, що суд взагалі не з'ясував обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам, і неправильно були застосовані норми матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що при розгляді спору по суті, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, вірно визнав юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_2

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06 січня 2009 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповідав ОСОБА_2 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на день смерті . Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Авдієвського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_5 (а.с.7)

В зв'язку із своїм захворюванням ОСОБА_4 потребував стороннього догляду, ОСОБА_3 доглядала за хворим ОСОБА_4, готувала їжу, прала одяг, останній повністю знаходився на її піклуванні, що підтвердили в суді першої інстанції свідки.

15 липня 2009 року ОСОБА_4 склав новий заповіт, яким заповідав ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і взагалі все те, на що він за законом матиме право і що буде належати йому на день смерті, в тому числі 2/3 частини житлового будинку, що знаходиться в с. Єлизаветівка, вул. Центральна, 42.

17 липня 2009 року дід позивача ОСОБА_2 ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, частки будинку в с. Єлизаветівка, вул. Центральна, 42.

Позивач вважаючи себе спадкоємцем після смерті діда, оскільки його батько помер у 1995 році, звернувся до держнотконтори для отримання спадщини, але дізнавшись про складений заповіт на імя відповідачки ОСОБА_3 був змушений подати до суду вказаний позов.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано достовірних доказів на підтвердження позовних вимог, а також вимог, які передбачені ст. 1257 ЦК України.

З даним висновком, колегія суддів погоджується, так як він відповідає вимогам ст.ст.213-215 ЦПК України.

Як вбачається в матеріалів справи, відповідачка від спадщини не відмовлялася, заповіт, складений ОСОБА_4 на її користь від 15 липня 2009 року був останнім волевиявленням померлого, який під час його складання та підписання усвідомлював свої дії, тиску з боку відповідачки або ще кого-небудь на нього, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування під час апеляційного розгляду справи, колегія суддів не вбачає.

В апеляційної скарзі не наведено доводів, яки б спростовували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК Україна колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: