Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Стефанів Н.С.

суддів Матківського Р.Й., Пнівчук О.В.

секретаря Сідорука А.О.

з участю апелянтки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Надвірнянського будинку дитини про незаконність видачі наказів, безпідставні переведення працівників, виплаті різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою Надвірнянського будинку дитини на рішення Надвірнянського районного суду від 19 травня 2010 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Надвірнянського районного суду від 19 травня 2010 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до Надвірнянського будинку дитини. Визнано незаконним наказ головного лікаря Надвірнянського будинку дитини № 151-К від 30 листопада 2009 року про тимчасове переведення ОСОБА_2 на неповний робочий час - 0,75 посади із зменшенням розмірів оплати праці. Стягнуто з Надвірнянського будинку дитини на користь позивачки 1661, 85 грн. недоплаченої заробітної плати за період з 01 грудня 2009 року по 30 квітня 2010 року без врахування податків, зборів та обовязкових платежів та 100 грн. судових витрат по справі. В решті позову відмовлено. Стягнуто з Надвірнянського будинку дитини в дохід держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Не погоджуючись з рішенням суду, Надвірнянський будинок дитини подав апеляційну скаргу, мотивувавши свої вимоги тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим через допущені порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповноту дослідження доказів та їх невірну оцінку.

Судом не враховано, що у звязку із зменшенням поступлення дітей за погодженням з власником Івано-Франківською ОДА, на підставі рішення зборів трудового колективу від 16 вересня 2009 року в будинку дитини було проведено зміну істотних умов праці у звязку із змінами в організації виробництва і праці, про що було видано наказ №1242 від 17 жовтня 2009 року, з яким ознайомлено під розписку всіх працівників закладу.

________________________________________________________________________________

Справа №22-ц-2831/2010р. Головуючий у І інстанції Флоряк Д.В.

Категорія 51 Суддя-доповідач ОСОБА_3

Наказом №151-к від 30 листопада 2009 року тимчасово переведено позивачку в числі інших працівників, які працюють на групах, на неповний робочий час, тобто на 0, 75 посади із відповідним зменшення розміру оплати. Позивач категорично відмовлялась від дачі письмової згоди чи відмови продовжувати працювати при зміні істотних умов праці і вийшла на роботу після 01 грудня 2009 року, ознайомилась з графіком роботи, виписала свої робочі зміни, що підтверджує її згоду працювати при змінених умовах.

Судом не враховано вимоги постанови Кабінету Міністрів України №1242 від 17 жовтня 2007 року, яким затверджено Державну цільову програму реформування системи закладів для дітей-сиріт, позбавлених батьківського піклування, наказ №114 по будинку дитини, з яким позивач ознайомлена, жодних порушень трудового законодавства при перевірці територіальною державною інспекцією праці у квітні 2010 року у будинку дитини не виявлено.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

ОСОБА_2М подала заперечення на апеляційну скаргу, зазначивши, що рішення суду постановлене з додержанням всіх процесуальних та матеріальних норм права, а тому є обґрунтованим і законним.

З аргументами, що викладені в апеляційній скарзі не згідна, оскільки працівників, які працюють в групах переведено на неповний робочий час всупереч нормам трудового законодавства, на підставі рішення трудового колективу, оскільки письмового дозволу від ГУОЗ ОДА Івано-Франківської області не отримано. Також зазначила, що під час розгляду справи в судових засіданнях доведено непрофесійність та некоректне ставлення адміністрації до виниклої проблеми, оскільки по розрахунках штату персоналу на 60 ліжок по Надвірнянському будинку дитини посади працівників, яких перевели на 0,75 посади потрібні для виконання відповідної роботи. Вважає, що позивач безпідставно звинувачує суд у незастосуванні судом норм процесуального та матеріального права, неповноту дослідження та оцінку доказів по справі, які, на її думку, повинні були бути застосовані.

Просить рішення Надвірнянського районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В засіданні апеляційного суду представник Надвірнянського дитячого будинку ОСОБА_1 доводи скарги підтримала з наведених в ній мотивів, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є таким, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що зміна умов праці позивача проведена з порушенням норм трудового законодавства, а тому визнав наказ про її переведення на неповний робочий час незаконним.

Постановлене судом рішення відповідає вказаним вимогам виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у трудових відносинах, на день виникнення спору позивачка працювала медичною сестрою.

Згідно рішення зборів трудового колективу Надвірнянського будинку дитини, які проводились за участю комісії Головного управління охорони здоровя Івано-Франківської облдержадміністрації 16 вересня 2009 року прийнято рішення про проведення у відповідача змін істотних умов праці, що зумовлено невиконанням ліжкового фонду будинку дитини. На підставі вказаного рішення адміністрацією будинку видано 17 вересня 2009 року наказ № 114 про проведення таких змін істотних умов праці штатного персоналу, який працює в групах, в тому числі і молодших медичних сестер, шляхом переведення їх з 01 грудня 2009 року тимчасово на 0,75 посади. Наказом № 151-к позивачку від 30 листопада 2009 року переведено з 01 грудня 2009 року на неповний робочий час із зменшенням розміру оплати праці.

Як розяснено Пленумом Верховного Суду України в п. 31 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці.

Судом правильно встановлено, що зміна істотних умов праці позивачки проведена без дотримання положень ст. 32 КЗпП України. При цьому суд обґрунтовано виходив з того, що на заперечення позовних вимог представник відповідача не представила доказів про те, що ОСОБА_2 особисто була повідомлена за два місяці про зміну істотних умов праці та що переведення на 0,75 посади проведено без її згоди, що підтверджується заявами ОСОБА_2 від 17 та 30 листопада 2009 року, актом від 01 грудня 2009 року.

Вказані обставини спростовують доводи апелянта щодо фактичного виконання позивачкою роботи зі зміненими умовами праці, що є її відповідною згодою, та посилання на акт перевірки територіальної державної інспекції в Івано-Франківській області, яким підтверджено відсутність порушень закону при проведенні цих змін.

З врахуванням наведених обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що допущені при зміні істотних умов праці позивачки порушення закону є підставою для скасування наказу про її переведення на неповну ставку, а тому вірно задовольнив її позовні вимоги.

Виходячи із змісту ч. 2 ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Колегія суддів приходить до висновку, що справа судом першої інстанції в частині поновлення позивача на роботі розглянута повно і обєктивно, а рішення в цій частині постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218,307,308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Надвірнянського будинку дитини відхилити, а рішення Надвірнянського районного суду від 19 травня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.С. Стефанів

Судді Р.Й. Матківський

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя Н.С. Стефанів