АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Антонова В.М.

Суддів: Чічіля В.А., Мартєва С.Ю.

при секретарі: Ренкевич М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк»

на заочне рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 жовтня 2010 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 жовтня 2010 року задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 Віктороваича на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 15815,36 грн., з яких 3355,57 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 5719,24 грн. поточної заборгованості за кредитом, 159,85 грн. інфляційних витрат, 69,84 грн. три проценти річних, 4888,43 грн. простроченої заборгованості за процентами з 30.08.2009 року по 30.08.2010 року, 277,46 грн. поточної заборгованості за процентами, 243,03 грн. інфляційних витрат, 101, 94 грн. три проценти річних, 1000 грн пені.

Вирішено питання щодо відшкодування судових витрат.

З рішенням районного суду не погодився позивач. В апеляційній скарзі просив рішення місцевого суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід задовільнити частково.

Виходячи з п.4 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і це вбачається з матеріалів справи, що 29.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № 69-БСК, згідно якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 10 000 грн., зі сплатою 36% річних в строк до 29.08.2011 року.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач свої зобовязання за вищезазначеним договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в сумі 10 000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, свої зобовязання перед позивачем ОСОБА_2 не виконує належним чином, допустив часткове виконання грошових зобовязань.

В результаті цього станом на час звернення позивача до суду утворилась заборгованість по кредиту.

Виходячи із вищенаведеного, та з огляду на положення ст. 610, 623, 625, 1050 ЦК України, колегія судів вважає, що місцевий суд прийшов до вірного висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідача заборгованості по кредиту.

Разом з тим, пунктом 9.1 договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобовязань з погашення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 відсотка в день від суми невиконаних зобовязань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із наведеного вбачається, що сторонами в договорі було обумовлено вид відповідальності за прострочення виконання зобовязання, тому, місцевим судом безпідставно задоволено позовні вимоги щодо нарахування інфляційних витрат та 3% річних.

Крім того, колегія суддів вважає, що з огляду на положення ст. 551 ЦК України, місцевий суд прийшов до вірного висновку щодо зменшення суми пені, оскільки вона значно перевищує розмір збитків, завданих банку.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із ухваленням нового.

Керуючись ст.ст. 303, 307,п. 4 ст. 309, 315 ЦПК України,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити частково, рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 жовтня 2010 року скасувати частково.

Відмовити в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 суми нарахованих інфляційних витрат в сумі 159,85 грн., та 243,03 грн. та трьох відсотків річних в сумі 69,84 грн., та 101,94 грн. відповідно.

В іншій частині в рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 07 жовтня 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: