Справа № 22ц-158/10 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22ц-158/10 Категорія: 5 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2010 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Мудренко Л.І.,

суддів Данилюк В.А., Киці СІ.

при секретарі Самуленко B.C.

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_3,представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, відділу по приватизації житлового фонду виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області про визнання частково недійсним розпорядження відділу по приватизації житла Луцького міськвиконкому від 23.04.1998 року №301-р та визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2009 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 вказує на незаконність рішення суду через невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та просить його скасувати з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2009 року позов задоволено частково.

Постановлено поновити строк звернення до суду з позовом ОСОБА_5.

Визнати незаконним розпорядження відділу по приватизації житлового фонду Луцького міськвиконкому №301-р від 23.04.1998 року в частині приватизації квартири в АДРЕСА_1 недійсним. Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на житло (частину квартири спільного заселення) від 23.04.1998 року у АДРЕСА_1.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у зв»язку з пропуском строку звернення до суду.

У даному судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу з підстав, наведених у ній.

Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_1 заперечили апеляційну скаргу, вважають, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, просять залишити рішення без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що відповідно до рішення суду від 05.05.1995р. у справі про зміну умов договору найму у користуванні ОСОБА_3 перебувала кімната площею 13.9кв.м у квартирі АДРЕСА_1 з лоджією, кухнею, коридором, < ванною та туалетом. Допоміжні приміщення перебували у спільному користуванні з ОСОБА_6.

26 березня 1998 року ОСОБА_3 подав заяву про передачу йому у приватну власність відповідно до Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» займане ним жиле приміщення (а.с.58) і відповідно до розпорядження №301-р від 23.04.1998р. відділу по приватизації житлового фонду (а.с. 104,116) його заяву було задоволено і передано безоплатно у власність ОСОБА_3 кв.АДРЕСА_1, про що було видано свідоцтво про право власності від 23 квітня 1998 року.

На момент здійснення приватизації у спірній квартирі були зареєстровані та проживали позивач ОСОБА_2 та її дочка - позивач у справі ОСОБА_2., про що свідчать копії паспорта ОСОБА_2 та довідка ВГІРФО Луцького MB УМВС у Волинській області (а.с.8,9).

Відповідно до заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2005 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення батьківства ОСОБА_3 було визнано батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У ч.4 ст.29 ЦК України зазначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків ( усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ч.2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну власність або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До кола членів сім»ї належать дружина, чоловік, їхні діти та батьки. Діти є членами сім»ї незалежно від того, чи є це діти будь - кого з подружжя, спільні чи усиновлені, народжені в шлюбі чи позашлюбні.

Отже, при здійсненні приватизації квартири неповнолітня ОСОБА_5 не була включена до членів сім»ї, які постійно мешкають разом з наймачем, а тому така приватизація порушує її житлові права, оскільки відповідно до ч.5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання незаконним розпорядження відділу по приватизації житлового фонду Луцького міськвиконкому у частині приватизації квартири у АДРЕСА_1 та частково недійсним свідоцтва про право власності на указану квартиру.

Твердження апелянта про те, що позивачі були лише тимчасовими мешканцями у квартирі, спростовуються дослідженими в судовому засіданні тазами, зокрема, довідками з дитячого дошкільного закладу та Луцької гімназії 121 імені Михайла Кравчука, довідки з Луцької міської дитячої поліклініки, з яких вбачається, що спірна квартира була постійним місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду і є лише власним трактуванням відповідачем чинного законодавства. Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у судовому засіданні обставинам справи, ґрунтуються на досліджених і перевірених доказах та нормах матеріального і процесуального права. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 23 листопада 2009 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

судді