Справа № 2-1479/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року Кіровський райсуд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді - Бурко Р.В.

при секретарі - Рудніковій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІУНГА" до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача борг за надану теплову енергію в сумі 4 013 грн.17 коп.

Представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що власником кв.41 корп.1 по вул. будинку 22 по вул.. Жадова м. Кіровограді є ОСОБА_1, шляхом відкриття особового рахунку № та видачею абонентської книжки, відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством.

Відповідачу було відпущено теплової енергії на суму 4 013 грн. 17 коп., за період з 02.2007 року по 10.2009 року, за теплову енергію відповідач не розраховується, тому борг відповідача становить 4 013 грн. 17 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що пред'явлений позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, позивач зазначив, що з 2006 р: по 2009 р. він користувався послугами підприємства не оплачуючи їх, внаслідок чого виникла заборгованість розміром 4000 грн. Крім того, його родина фізично не можемо користуватись послугами позивача, а позивач відповідно не може надавати послуги по опаленню квартири та підігріву води, оскільки належна йому квартира з моменту її отримання та вселення в неї, а саме з вересня 2007 року відключена від централізованої системи опалення відповідача, і встановлена автономна система опалення та підігріву води. Вказані вище факти вказують на безпідставність позовних вимог до нього.

Дослідивши матеріали справи суд находить позов який задоволенню не підлягає.

Встановлено, що власником кв.41 корп.1 по вул. будинку 22 по вул.. Жадова м. Кіровограді є ОСОБА_1.

Відповідно до ч.2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 14 ЦК України, яка називається "Виконання цивільних обов'язків", цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 202 ЦК України, яка визначає поняття правочину (договір є видом правочину), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила.

Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

В жодному нормативному акті не існує поняття "фактичні договірні відносини". Законодавець допускає існування договірних відносин без оформлення їх договором, але лише за умови спільної домовленості про це сторін, і якщо це не порушує права інших осіб.

В ситуації, яка склалася, позивач поставлений в залежність від ігнорування позивачем вимог Закону, оскільки жодними договірними відносинами з відповідачем неукладено. При цьому заборгованість нарахована за тарифами, які повинні бути обумовленні договором, який позивач відмовляється укласти.

Обґрунтовуючи обов'язковість укладення письмового договору, форма якого передбачена законодавством, позивач посилається на діючі в Україні нормативні акти. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

У статті 19 Закону визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виробник - це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Виконавцем відповідно до Закону є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Тобто, Закон покладає саме на виконавців обов'язок укладати із споживачами договори на надання житлово-комунальних послуг.

Закон передбачає істотні (обов'язкові) умови договору на надання житлово-комунальних послуг між виконавцем/виробником та споживачем. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Так, істотними умовами договору на надання житлово-комунальних послуг є: найменування сторін; предмет договору; вичерпний перелік житлово-комунальних послуг, тарифи та їх складові на кожну з цих послуг, загальна вартість послуг; порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги; порядок перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; права та обов'язки сторін; порядок контролю та звіту сторін; порядок вимірювання обсягів та визначення якості наданих послуг; визначення точок розподілу, в яких відбувається передача послуг від виконавця/виробника споживачу; порядок обслуговування мереж та розподіл повноважень щодо їх експлуатації та відновлення (ремонту); умови доступу в квартиру, будинок, приміщення, на земельну ділянку для усунення аварій, неполадок, огляду мереж, зняття контрольних показників засобів обліку; порядок здійснення ремонту; відповідальність сторін та штрафні санкції за невиконання умов договору; порядок вирішення спорів; перелік форс-мажорних обставин; строк дії договору; умови зміни, пролонгації, припинення дії договору; дата і місце укладення договору.

Крім істотних договір може містити інші умови за згодою сторін.

Договір на надання житлово-комунальних послуг набирає чинності з моменту його укладення.

У разі якщо виконавець не є виробником, відносини між ним та виробником регулюються окремим договором, який укладається відповідно до вимог чинного законодавства.

Процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

При укладанні договорів на надання житлово-комунальних послуг сторони не можуть відступати від змісту типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів

України, але мають право конкретизувати його умови. Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту Типового договору.

Отже, при укладанні договорів на надання житлово-комунальних послуг застосовуються норми діючого законодавства.

За відсутності письмового договору, виходячи з логіки позивача, відповідач повинен оплатити лише фактично надані послуги. Однак, зазначаючи про фактичні договірні відносини, позивач не лише не навів доказів надання відповідачу послуг, але навіть не вказав які саме послуги надано.

Крім того, родина відповідача не можемо користуватись послугами позивача, а позивач відповідно не може надавати послуги по опаленню квартири та підігріву води, оскільки квартира відповідача з моменту її отримання та вселення в неї, а саме з вересня 2007 року відключена від централізованої системи опалення відповідача, і встановлена автономна система опалення та підігріву води.

Судові витрати відповідно до ст..88 ЦПК України віднести на рахунок позивача по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 68, 156, 162 ЖК України, ст.ст.11,14, 202, 526 ЦК України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІУНГА" до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача по фактично понесеним.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Кіровського Р. В. Бурко

районного суду

м.Кіровограда