Справа № 2-271/10
27 вересня 2010 року Савранський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Бростовської Н.О.,
при секретарі - Малому Р.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на спадщину за заповітом,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на спадщину за заповітом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15.12.1998р. померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої залишилася спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с.Слюсареве, вул.Козацька, 6, Савранського району. Одеської області, яку вона заповідала позивачці. Після смерті матері позивачка фактично вступила в володіння та користування спадщиною, а саме: зробила в житловому будинку ремонт, обробляє присадибну ділянку, та з її дозволу в цьому будинку проживає її донька з сім'єю, що. відповідно до положень ст.549 ЦК УРСР, свідчить про те, що спадкоємиця прийняла спадщину, а тому протягом шести місяців з дня відкриття спадщини вона не зверталася в нотаріальну контору з заявою про її прийняття. До того ж через відсутність правовстановлюючого документа, яким би посвідчувалося право спадкодавця на вказане майно, позивачка не може вирішити нотаріально питання про спадкування цього житлового будинку, що стало причиною звернення до суду з наведеним позовом.
В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і просила їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Савранського району Одеської області у своєму листі від 18.08.2010р. за вих. №153 надала письмові пояснення щодо визнання позову в повному обсязі, а справу просила розглянути за її відсутності (а.с.26).
Суд. заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши представлені по справі докази в їх сукупності, взявши до уваги визнання відповідачем позову, яке міститься в його письмовому поясненні, вважає, що позов піхтягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
29.12.1994р. помер батько позивачці - ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія І-ЖД №041081. виданим Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Савранського району Одеської області 01.01.1995р. (а.с.6).
15.12.1998р. померла мати позивачки - ОСОБА_5, про що Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Савранського району Одеської області видано Свідоцтво про смерть від 17.12.1998р.. серія І-ЖД №148220 (а.с.5).
Після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина - житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований в с.Слюсареве, вул.Козацька, 6, Савранського району. Одеської області.
22.06.1995р. ОСОБА_3 склала заповіт на свою дочку ОСОБА_1, який був посвідчений секретарем Дубинівської сільської ради 22.06.1995р. за реєстровим №46 (а.с.7), згідно якого вона заповіла все своє майно, яке на день її смерті буде належати їй, де б таке не знаходилось і в чому б не заключалось, на користь своєї дочці ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Цей заповіт було зареєстровано 18.08.2008р. у Спадковому реєстрі під №45287448, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №15965028 від 18.08.2008р. (а.с.32).
Також, згідно відмітки секретаря Дубинівської сільської ради ОСОБА_6 від 08.09.2010р. на цьому заповіті, на день смерті спадкодавця заповіт не змінено і не скасовано (а.с.7).
Судом встановлено, що спадкова справа після померлої 15.12.1998р. ОСОБА_3 не відкривалася, що підтверджується листом Савранської районної державної нотаріальної контори Одеської області від 26.08.2010р. №446/01-14 (а.с.ЗО), тобто ніхто не звертався із заявою про прийняття спадщини після її смерті.
Згідно свідоцтва про одруження, серія ІІ-ЯК №0381198, виданого Вільшанським сільським ЗАГС Савранського району Одеської області 01.09.1968р. (а.с.11), громадянка ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, с.Слюсареве, Савранського району. Одеської області, одружилась 01.09.1968р. з громадянином ОСОБА_8, і після реєстрації одруження їй присвоєно прізвище ОСОБА_8.
Відповідно до ч.5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України до спадщини, яка відкрилася і була прийнята спадкоємцем до набрання чинності цим Кодексом, застосовуються правила ІДК України 1963 року (ЦК УРСР).
Так, згідно зі ст.524 ЦК 1963р. спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, якщо воно не змінено заповітом.
Статтями 525, 526 цього кодексу встановлено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Отже 15.12.1998р. була відкрита спадщина ОСОБА_3 на домоволодіння по вул.Козацька, №6. в с.Слюсареве, Савранського району. Одеської області.
Відповідно до положень ст.ст.548, 549 ЦК 1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, з огляду на наведені положення для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, а саме вчинив певні передбачені законом дії, які свідчать про його волевиявлення на прийняття спадщини.
З пояснень позивачки вбачається, що вона фактично прийняла спадщину за заповітом після смерті 15.12.1998р. своєї матері ОСОБА_3, а саме: протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступила в володіння спадщиною - житловим будинком, розташованим в с.Слюсареве. вул.Козацька, 6, Савранського району, Одеської області, зробила в ньому і господарських будівлях поточний ремонт, обробляє присадибну земельну ділянку, а в теперішній час в цьому будинку з її дозволу проживає її дочка з сім'єю.
Дані обставини також підтверджуються довідкою, виданою Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Савранського району Одеської області від 14.07.2010р. №643 (а.с. 12).
Допитані в судовому засіданні в якості свідків сусіди померлої ОСОБА_3 ОСОБА_9 і ОСОБА_10 також підтвердили, що ОСОБА_1 дійсно одразу ж після смерті у грудні 1998 року її матері ОСОБА_3, прийняла її спадщину - будинок по вул.Козацька. 6, в с.Слюсареве, Савранського району. Одеської області, зокрема, зробила в ньому ремонт, постійно доглядає за будинком, на присадибній ділянці садить і обробляє город, а в даний час в будинку проживає її дочка ОСОБА_1 Миколаївна.
Таким чином ураховуя наведене, в силу положень п.1 ч.І та ч.2 ст.549 ЦК - позивачка вважається такою, що прийняла спадщину.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991р. №7 «Про практику застосування судами законодавства що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельні ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.
З довідки, виданої Виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Савранського району Одеської області від 07.09.2010р. №617 (а.с.31), вбачається, що земельна ділянка площею 0,25га. яка розташована по вул.Козацька. 6, в с.Слюсареве, Савранського району. Одеської області, була надана громадянці ОСОБА_3, померлій 15.12.1998р.. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель.
Суд також враховує, що відповідно до ч.З ст.375 ЦПК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
Як вбачається з висновку відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Савранської районної державної адміністрації Одеської області від 30.06.2010р. за вих. №15-86 житловий будинок, розташований в с.Слюсареве, по вул.Козацька. 6. Савранського району, Одеської області, відповідає будівельним та санітарним нормам (а.с.19), а також нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки в України згідно висновку місцевого органу державного пожежного нагляду СНПД Савранського РВ ГУ МНС України в Одеській області від 06.07.2010р. за вих. №144 (а.с.20), та санітарним вимогам згідно висновку Савранської районної санітарно-епідеміологічної станції Одеської області (а.с.21).
Отже зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою с.Слюсареве, вул.Козацька, 6, Савранського району. Одеської області, побудований у відповідності до вимог чинного законодавства з додержанням архітектурних, санітарних та пожарних норм і правил, на відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці, зареєстрований в ОСОБА_2 сільській раді Савранського району Одеської області за ОСОБА_3 з 1986 року, з того часу остання і була власником цього житлового будинку, а тому її право власності на дане майно перейшло у порядку спадкування за заповітом до позивачки ОСОБА_1.
Статтею 560 ЦК 1963р. встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину, яке відповідно до ст.561 цього кодексу видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно з абз.4 п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. за №20/5. якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності.
Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами, а оскільки правовстановлюючий
документ, яким би посвідчувалося право спадкодавця ОСОБА_3 на житловий будинок, розташований в с.Слюсареве, вул.Козацька, 6, Савранського району, Одеської області, відсутній, то і реєстрація права власності в БТ1 не проводилась, а тому позивачка, яка прийняла спадщину відповідно до положень п.1 ч.І та ч.2 ст.549 ЦК 1963р., позбавлена можливості оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.І ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 ст.16 цього кодексу встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтереса може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч.2 цієї статті).
Так, власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду, за забезпеченням прав власності пов'язаних з усуненням перешкод, які заважають власник) або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном.
Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
З огляду на наведене, беручи до уваги неможливість оформлення позивачем спадкових прав у встановленому законом порядку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадковий будинок, а також ураховуя визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, ст.ст.524, 525, 526, 548. п.1 ч.І та ч.2 ст.549 ЦК 1963р., ст.ст.15, 16, 328, 392 ЦК України, ч.З ст.208. ст.ст.209. 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Савранського району Одеської області про визнання права власності на спадщину за заповітом, задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення (ч.І ст.294, ч.І ст.296 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ч.І ст.223 ЦПК України).

СУДДЯ