Справа № 2-307/10
Провадження № б.п.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року Києво - Святошинський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарях Смик М.М., Пєшков А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3 та приватний нотаріус ОСОБА_4, про визнання договору дарування удаваним та визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки, пояснюючи це їм, що 02.04.1993 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Солом'янського районного суду м.Києва від 17.12.2008 року.

19.06.2004 року сторонами було придбано земельну ділянку площею 0,1394 га, для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку у с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області. Однак, замість договору купівлі-продажу відповідачка та третя особа уклали договір дарування, для уникнення додаткових витрат на оформлення договору. Втім, відповідачка не визнає лава власності позивача на частину названої земельної ділянки, набутої у шлюбі, тому позивач звернувся з позовом та просить визнати договір дарування удаваним та застосувати до нього правила, що регулюють договір купівлі-продажу, а також просить визнати названу земельну ділянку спільною сумісною власністю позивача та відповідачки.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що земельна ділянка придбавалась оплатно, за 16000 доларів США, та що він особисто передавав гроші за земельну ділянку третій особі, та що третя особа це підтверджує, про що подав нотаріально посвідчену заяву. Однак після розлучення з відповідачкою у 2008 році вона відмовилась знавати цей факт, а тому у позивача виникла необхідність вирішення питання прав власності у судовому порядку.

Представник позивача позов підтримав, дав пояснення, аналогічні поясненням позивача.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в задоволенні позову відмовити. Додатково пояснила, що третя особа, ОСОБА_3, подарував їй земельну ділянку, оскільки «ж ними існували особливі стосунки, на доказ чого надала суду на огляд фотографії, де відповідачка та третя особа стоять поруч, однак інших доказів таких особливих стосунків не надала та таких не назвала.

Представник відповідачки проти позову заперечував, просив відмовити. Дав пояснення, аналогічні поясненням відповідачки.

Треті особи в судове засідання не з'явились повторно, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли.

Суд, дослідивши матеріали справи та вислухавши сторін, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або обов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Встановлено, що 02.04.1993 року між сторонами було укладено шлюб, це підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом РАГС у Залізничному районі м.Києва, від 02.04.1993 року.

17.12.2008 року Солом'янським районним судом м.Києва ухвалено рішення про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою.

За час шлюбу подружжям було придбано у ОСОБА_3 земельку ділянку площею 0,1394 га. (розташовану на території села Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області по вул.Зеленій. Це підтверджується договором дарування земельної ділянки серії ВВЕ №062011 від 9.06.2004 року, посвідченим ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу.

З метою уникнення додаткових витрат на оформлення договору відчуження земельної ділянки, сторонами було укладено договір дарування земельної ділянки замість договору купівлі-продажу. але фактично було здійснено купівлю-продаж земельної ділянки. Позивачем було сплачено на користь ОСОБА_3 кошти за передачу у власність подружжя земельної ділянки. Це підтверджується заявою ОСОБА_3 від 28.08.2009 року, посвідченою ОСОБА_5, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстровий №29.

За своєю природою укладений договір відповідає умовам договору купівлі-продажу і цілком не відповідає умовам договору дарування, так як договір дарування в першу чергу є безоплатним, що і суперечить оспореному договору.

Відповідно до ч.І ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Згідно ч.2 цієї ж статті якщо буде (встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається в якості підстав своїх вимог чи заперечень. Від доказування в порядку ст.61 ЦПК України сторони не звільнені, відповідачка не надала суду доказів того, що між нею та ОСОБА_3 існували особливі стосунки, внаслідок яких ОСОБА_3 було подаровано їй спірну земельну ділянку. Натомість, оплатне придбання земельної ділянки підтверджується як поясненнями позивача у судовому засіданні, що ділянка була придбана їх з відповідачкою подружжям за 16000 доларів США, так і заявою третьої особи, ; точно зазначено про оплатне відчуження ним названої земельної ділянки, чим спростовується твердження відповідачки. Крім того, суд оцінює критично надані відповідачкою суду на огляд фотографії, на яких вона сфотографована разом з третьою особою, в якості підтвердження їх особливих стосунків. По-перше, те, що дві особи стоять поруч один з одним на фото, не є доказом особливості їх стосунків, та, по-друге, встановити достовірну дату фотографування неможливо.

Крім цього, допитаний в якості свідка у судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що знає подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 1997 року, часто зустрічались сім'ями до 2005 року, разом відпочивати проводили час. Підтвердив, що придбання земельної ділянки було оплатним, про що говорили обидві сторони у його присутності. Пояснив, що сторони з ОСОБА_3 знайомі до 2004 року не були, а ознайомились з ним лише під час пошуку дачі. У присутності свідка сторони неодноразово обговорювали придбання землі для побудови дачі, та погоджувались з тим, що купівля спірної земельної ділянки була вигідною.

Отже, твердження відповідачки стосовно особливості стосунків відповідачки та третьої особи суд оцінює критично, безоплатне набуття права власності відповідачкою права власності на спірну земельну ділянку не підтвердилось у судовому засіданні та спростовується доказами, зібраними у справі, в їх окупності, а тому суд має всі підстави для задоволення даного позову.

Керуючись ст.ст.235, 655, 717 ЦК України, ст.ст. 60, 61 СК України,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати договір дарування земельної ділянки площею 0,1394 га, для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку у с.Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області по л.Зеленій, від 19.06.2004 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, удаваним та застосувати до нього правила, що регулюють договір купівлі-продажу.

Визнати земельну ділянку площею 0,1394 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку у с.Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області по вул.Зеленій, що належить ОСОБА_2 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯБ №018199 від 07.10.2004 року, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання до Апеляційного суду Київської області апеляційної скарги протягом 20 днів з моменту подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: