Справа № 2-21/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«16» березня 2010 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гончаренко П.П.

при секретарі Ковальової О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької районної державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Запорізька регіональна філія ДП «Центр ДЗК при Комітеті України по земельним ресурсам», третя особа ОСОБА_6 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, суд,

У Х В А Л И В:

Прокурор Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до відповідачів: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_2ОСОБА_1, третя особа - Запорізька регіональна філія ДП "Центр ДЗК при Комітеті України по земельним ресурсам" про визнання недійсним державних актів на право власності на земельні ділянки.

В обґрунтування позову Позивач посилається на те, що 31 липня 2007 року Відповідачі отримали у власність земельні ділянки для ведення фермерського господарства, розпорядженням №762 "Про затвердження проекту, щодо відведення у власність земельних ділянок членам фермерського господарства "Січ" для ведення фермерського господарства".

На підставі цього Відповідачам було видано державні акти на земельні ділянки загальною площею 3,84 Га на кожного Відповідача.

13 травня 2008 року прокурором Запорізького району Запорізької області винесло протест №3088 на вищезазначене розпорядження №762 у зв'язку з тим, що із-за помилки службової особи - голови фермерського господарства "Січ" ОСОБА_6 та реєстрації статуту фермерського господарства "Січ" у якому зазначено, що Відповідачі є членами фермерського господарства "Січ". Однак вони не можуть бути членами, оскільки відповідно до ст.3 Закону України "Про фермерське господарство" членами господарства можуть бути подружжя, їх батьки, діти, які досягли 14-літнього віку, інші члени сім'ї, родичі, які об'єднались для сумісного ведення фермерського господарства. Не зважаючи на те, що Відповідачі не є родичами вони отримали у власність земельні ділянки для ведення фермерського господарства без законних на те підстав.

Після розгляду протесту, голова Запорізької РДА розпорядженням №619 від 27 травня 2008 року скасував своє розпорядження №762 від 31 липня 2007 року "Про затвердження проекту, щодо відведення у власність земельних ділянок членам фермерського господарства "Січ" для ведення фермерського господарства".

Позивач вважає, що на підставі того, що розпорядження №762 від 31 липня 2007 року "Про затвердження проекту, щодо відведення у власність земельних ділянок членам фермерського господарства "Січ" для ведення фермерського господарства" було скасоване, то необхідно визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки загальною площею 3,84 Га на кожного Відповідача, які були видані Відповідачам 31 липня 2007 року.

Представник позивача у судовому засіданні просить позов задовольнити та визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки.

Представник Відповідачів позов не визнав надавши суду свої заперечення, зазначивши в них, що 28 квітня 2009 року Запорізьким окружним адміністративним судом було винесено постанову № 2а-434/09/0870, якою було визнано недійсним розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації № 619 від 27 травня 2008 року "Про скасування розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації №762 від 31 липня 2007 року".

Таким чином на цей час є діючим розпорядження №762 від 31 липня 2007 року "Про затвердження проекту, щодо відведення у власність земельних ділянок членам фермерського господарства "Січ".

На момент затвердження розпорядження №762 та на момент отримання Відповідачами державних актів на право власності на земельні ділянки загальною площею 3,84 Га, Відповідачі були членами фермерського господарства "Січ" та набули право власності на земельні ділянки законно.

У відповідності до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Підстави для примусового припинення прав власності Відповідачів на земельні ділянки відсутні, оскільки ст.143 Земельного кодексу України передбачено, що Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі:

а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів;

в) конфіскації земельної ділянки;

г) викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки;

д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Інші підстави для припинення прав власності на земельні ділянки відсутні.

Ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

ОСОБА_9 повністю відповідають вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Оскільки за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено та не виявлені обставини, на підставі яких можливо припинити право власності на державні акти, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

- 28 квітня 2009 року Запорізьким окружним адміністративним судом було винесено постанову № 2а-434/09/0870, якою було визнано недійсним розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації № 619 від 27 травня 2008 року "Про скасування розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації №762 від 31 липня 2007 року".

Таким чином на цей час є діючим розпорядження №762 від 31 липня 2007 року "Про затвердження проекту, щодо відведення у власність земельних ділянок членам фермерського господарства "Січ".

На момент затвердження розпорядження №762 та на момент отримання Відповідачами державних актів на право власності на земельні ділянки загальною площею 3,84 Га, Відповідачі були членами фермерського господарства "Січ" та набули право власності на земельні ділянки законно.

У відповідності до ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Підстави для примусового припинення прав власності Відповідачів на земельні ділянки відсутні, оскільки ст.143 Земельного кодексу України передбачено, що Примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі:

а) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

б) неусунення допущених порушень законодавства (забруднення земель радіоактивними і хімічними речовинами, відходами, стічними водами, забруднення земель бактеріально-паразитичними і карантинно-шкідливими організмами, засмічення земель забороненими рослинами, пошкодження і знищення родючого шару ґрунту, об'єктів інженерної інфраструктури меліоративних систем, порушення встановленого режиму використання земель, що особливо охороняються, а також використання земель способами, які завдають шкоди здоров'ю населення) в терміни, встановлені вказівками спеціально уповноважених органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів;

в) конфіскації земельної ділянки;

г) викупу (вилучення) земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;

ґ) примусового звернення стягнень на земельну ділянку по зобов'язаннях власника цієї земельної ділянки;

д) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Інші підстави для припинення прав власності на земельні ділянки відсутні.

Ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

ОСОБА_9 повністю відповідають вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Оскільки за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено та не виявлені обставини, на підставі яких можливо припинити право власності на державні акти, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст.31, 126, 143, 152, 158 ЗК України , ч.4 ст.41 Конституції України суд, Пленуму Верховного Суду України № 7« Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог прокурора Запорізького району Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької районної державної адміністрації до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Запорізька регіональна філія ДП «Центр ДЗК при Комітеті України по земельним ресурсам», третя особа ОСОБА_6 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження, з подачею її копії до апеляційної інстанції в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: П.П. Гончаренко