Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-245/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2010 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська

у складі:

головуючої судді Васіної Л.А.

при секретарі Гальчанській Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/5 частку житлового приміщення в порядку спадкування за заповітом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на 1/10 частину квартири, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, у якому просить суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом;

- витрати по справі покласти на відповідача.

В обґрунтування предявленого позову ОСОБА_1 посилалася на те, що 19.07.1999 року її мама ОСОБА_3, залишила заповіт, за яким на випадок її смерті все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй належати на момент смерті і на що за законом вона матиме право, заповідало позивачці, на той момент ОСОБА_4.

Заповіт посвідчено в Пятій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі, реєстр № 5-662.

30.12.2000 року позивачка одружилася і змінила прізвище ОСОБА_4 на прізвище ОСОБА_1.

26.04.2007 року ОСОБА_3 померла.

На момент смерті ОСОБА_3, їй на праві приватної власності належала 1/5 частина квартири АДРЕСА_2.

У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 було відмовлено.

Правовстановлюючі документи на дану квартиру знаходяться у позивачкиної сестри ОСОБА_2 на імя якої оформлено та видано свідоцтво про право власності на квартиру, а померла ОСОБА_3 вказана в цьому свідоцтві членом сімї.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 просить позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_2 звернулася до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора, у якому просить суд:

- визнати заповіт ОСОБА_3, посвідчений 19.07.1999 року державним нотаріусом Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори і зареєстрованим в реєстрі за № р-5-622 на користь ОСОБА_4 недійсним;

- визнати за ОСОБА_2, право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 26.04.2007 року.

В обґрунтування предявленого зустрічного позову ОСОБА_2 посилається на те, що 26.04.2007 року померла її мама ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/5 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4, яка належала мамі згідно свідоцтва про право власності на житло.

Квартира складається із чотирьох житлових кімнат, житловою площею 56 кв. м., загальна площа квартири 90, 4 кв. м.

У встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, в якій вказала, що крім неї, є інші спадкоємці, а саме ОСОБА_1 яка на спадщину не претендує.

Однак свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 не може, тому що у Пятій Дніпропетровській державний нотаріальній конторі повідомили, що є заповіт від імені матері на імя її сестри.

Мама була похилого віку, на час складання заповіту у 1999 році, їй виповнилося 72 роки. Вона зловживала спиртними напоями, пила кожен день, напивалася до тяжкого стану, що без тями падала серед вулиці, були випадки, коли її підбирали незнайомі та доводили додому, а також її знаходили сторонні люди, які викликали швидку медичну допомогу і маму забирали до лікарні.

Знаходячись в стані сильного алкогольного спяніння, мама часто падала, травмувалася, спричиняла собі тілесні ушкодження.

Все це не могло не блокувати адекватне усвідомлення нею своїх дій та розуміння їхнього значення, чим скористалась відповідачка.

Мама перебувала на обліку у лікаря психіатра міського психоневрологічного диспансеру з діагнозом: енволюційна депресія на фоні алкоголізму.

ОСОБА_2 вважає, що заповіт від імені мами на користь ОСОБА_1 був складений у ту годину, коли мама не розуміла значення своїх дій не могла керувати ними.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_2 просить зустрічний позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити його. Зустрічний позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та просила відмовити у їх задоволенні посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість. Зустрічний позов підтримала у повному обємі та просила задовольнити його.

Третя особа Пята Дніпропетровська державно нотаріальна контора у судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причину неявки суд до відома не поставила.

Суд, заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали цивільно справи, вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом по справі встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.07.1999 року ОСОБА_3, що мешкає за адресою: АДРЕСА_5, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і в загалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право заповідає ОСОБА_4 (нині ОСОБА_1) ОСОБА_5. Цей заповіт посвідчив Державний нотаріус Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6. Зареєстровано в реєстрі за № 5-662. (а. с. 13).

Відповідно до акту від 17.12.2009 року № 34 амбулаторної (посмертної) судово-психіатричної експертизи на ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні якої вирішується питання про психічний стан на момент складання заповіту від 19.07.1999 року, експертна комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_3 в період часу, цікавлячий суд, тобто на момент складання заповіту від 19.07.1999 року, якими-небудь психічними захворюваннями не страждала. По своєму психічному стану в той період часу вона могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. (а. с. 83-85)

ОСОБА_3 померла 26.04.2007 року у віці 80 років. (а. с. 15)

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, у вигляді 1/5 частини квартири АДРЕСА_6, яка при житті їй належала на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 19.10.1998 року, яке внесене в реєстр МБТІ за № 393п-36-53 (а. с.16 ) та копією інформаційної довідки ДМБТІ від 07.12.2007 року за № 14525 (а. с. 09-11).

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 26.04.2007 року гр. ОСОБА_3 за заповітом, посвідченим від її імені 19.07.1999 року за № 5-662 Пятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, на жилу квартиру за адресою: АДРЕСА_5, не вбачається можливим у звязку з тим, що з поданих ОСОБА_1 документів відсутній документ який підтверджує право власності спадкодавця на нерухоме майно: витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та технічного паспорта на цю жилу квартиру. (а. с. 12)

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частинами 1 та 3 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 58, 10, 57, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 392, 123ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/5 частину житлового приміщення в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину квартири № 812, розташованої в будинку № 1/9 по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом від 19 липня 1999 року, посвідченого в Пятій Дніпропетровській державній нотаріальній конторі, реєстр № 5-662.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Пята Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на 1/10 частину квартири № 812, розташовану в будинку № 1/9 по проспекту Кірова в місті Дніпропетровську відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 104 (сто чотири) гривні.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Кіровського районного суду міста Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження, та протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження - апеляційної скарги.

Суддя Л.А. Васіна