Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2010 р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретаря Юрків І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання неправомірними дій, зобов»язання проведення перерахунку та виплати пенсії за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду від 02.07.2010 року,-

в с т а н о в и л а :

Постановою Івано-Франківського міського суду від 02.07.2009 року задоволено частково позов ОСОБА_1 Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії по інвалідності згідно ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком. Зобов»язано відповідача провести їй перерахунок та виплату недоплаченої суми державної та додаткової пенсії відповідно до ст.50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 р. по 01.05.2010 р. виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з врахуванням виплачених сум за цей період.

На дану постанову управління ПФУ в м. Івано-Франківську подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вирішуючи даний спір суд виходив з вимог ч.ч.4,5 ст. 54 ст. Закону України «Про

_____________________________________________________________________________

Справа № 22-ц- 4287/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Островський Л.Є. Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_2

соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо встановлення пенсії інвалідам 2 групи у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, яка визначена ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» . Однак при цьому помилково вважав мінімальну пенсію за віком базовою величиною для перерахунку пенсії, та не прийняв до уваги, що порядок обчислення пенсій по інвалідності, що настала в результаті каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України і згідно п.6 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2002 року розмір такої пенсії ( в т. ч. і додаткової) обчислюється із розрахункової величини 19 гривень 91 коп. Тому відповідно положення ст.28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, що призначені згідно з цим Законом, та на спірні правовідносини не поширюються. Також апелянт зазначає, що оскільки Конституційним Судом не вирішувалось питання щодо відповідності постанов Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 р. та № 654 від 16.07.2008 року Конституції України, то управління ПФУ діяло в межах чинного законодавства. Судом також не прийнято до уваги, що Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» змінено мінімальний розмір пенсії для інвалідів ЧАЕС та розмір додаткової пенсії, відповідно 940 грн. та 94 грн., що і було враховано управлінням при відмові позивачу у проведенні перерахунку цих коштів. Посилаючись на вказані обставини управління ПФУ просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії та інвалідом другої групи. Тому відповідно до ст. ст. 49,54 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вона має право на виплату державної пенсії у розмірі не нижче 8 пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, прийшов до правильного висновку, що вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії інвалідів, щодо яких установлено зв»язок із Чорнобильською катастрофою, є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Такий розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначається на момент виплати пенсії згідно із Законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно - правовими актами. При цьому суд правильно критично оцінив пояснення представника управління ПФУ щодо неможливості застосування положень цього закону до спеціальних пенсій, оскільки іншого нормативно-правового акту, який би цей розмір визначав або встановлював інший розмір, немає.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року положення п. п.12, 15 п. 28 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» про викладення в новій редакції ст. ст. 50, 54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визнані неконституційними і цим самим відновлено дію зазначених положень Закону в попередній редакції.

З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії відповідача щодо виплати позивачу державної та додаткової пенсії у менших, ніж встановлено Законом, розмірах є неправомірними, а тому правильно вважав, що порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Відповідно до вимог ч.2. ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення рішення про відмову в позові.

Колегія суддів приходить до висновку, що справа судом першої інстанції розглянута повно і об»єктивно, а ухвалена постанова відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст.304-1,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Івано- Франківську відхилити, а постанову Івано - Франківського міського суду від 2 липня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_3

ОСОБА_4