Справа 2-120/10р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді - Міхієнкової Т.Л.

секретарі - Сюр О.М.

за участю участю представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічними позовами ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину майна

ВСТАНОВИВ:

У липні 2009 р. позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який обгрунтувала наступним чином.

З серпня 1986 р. по червень 2009 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У 1988 р. у них народився син ОСОБА_6, який притягнутий до участі у справі в якості третьої особи з самостійними вимогами.

Позивач зазначила, що в період шлюбу на спільні кошти з відповідачем набуто спільне майно: будинок № 5 по вул. Шолом Алейхема м. Бровари Київської обл. вартістю 152000 грн., однокімнатна квартира АДРЕСА_1 - 175000 грн. та чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_2- 280000 грн.

Вказане майно остання вважає спільною сумісною власністю і просить визнати за нею право на 1/2 частини розташованих у м. Світловодську квартир та будинку у м. Бровари.

На автомобіль «Mercedes-Benz», хоча він і набутий ними в період шлюбу, вона не претендує, оскільки цей автомобіль відповідач придбавав за свої власні кошти.

Відповідач, який заявлені колишньою дружиною вимоги не визнав, звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання за ним права власності на однокімнату квартиру у м. Світловодську, мотивуючи тим, що квартиру він придбавав за власні кошти і на даний момент він переобладнав цю квартиру під приміщення промислового магазину. На його думку, чотирьохкімнатна квартира у м. Світловодську, яку безоплатно передала їхній сім»ї його мати в обмін на їхню однокімнатну квартиру, повинна належати йому, колишній дружині та дорослому сину в рівних долях і кожний з них має право на 1/3 частину квартири.

Не заперечував, що спірний будинок у м. Бровари придбавався ними на спільні кошти в період шлюбу, але в подальшому вже дорослий син приймав участь в реконструкції будинку. Частку вкладених сином коштів та трудових затрат під час розбудови будинку відповідач оцінив у 375 000 грн., що відповідає 1/4 частині будинку і саме на цю частину спірного будинку син має право. З цих підстав вважає, що він має право на 1 / 2 частину будинку, а колишній дружині та сину повинно належати по 1/ 4 частині будинку, кожному.

На квартиру АДРЕСА_3 та на автомобіль «HYUNDAI GETZ», які позивач купувала за рахунок прибутку від власного бізнесу, він не претендує.

ОСОБА_7 в своєму позові до батьків наполягав на визнанні за ним права на 1/4 частину спірного будинку у м. Бровари. Свої вимоги обгрунтував тим, що починаючи з 2007 р. з його участю виконані будівельні роботи, які істотно збільшили вартість цього будинку. В будівельні роботи він вкладав зароблені ним кошти, які він отримував як підприємець. Свій вклад в будівництво він оцінив у 375 000 грн.

Позивач не визнала зустрічні позовні вимоги, оскільки вважає, що спірне майно належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності, а до спірного будинку їхній дорослий син не має ніякого відношення.

Відповідач ОСОБА_4 зустрічний позов ОСОБА_5 визнав.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі, зустрічний позов відповідача може бути задоволений лише частково, а позов ОСОБА_5 взагалі задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами сімейного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належать дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і в разі поділу цього майна їх частки, як зазначено в ч. 1 ст. 70 СК України, є рівними.

Як встановлено судом, спірні квартири та жилий будинок, про поділ яких просить позивач, набуті сторонами в період шлюбу на спільні кошти.

Відповідач, виходячи з вимог ч. 1 ст. 60 СК України, не довів, що спірну однокімнатну квартиру у м. Світловодськ він купував за власні кошти.

Як видно з копії свідоцтва про права власності від 19 листопада 2009 р. відповідач набув право власності на об»єкт нерухомості- магазин промислових товарів, який зареєстровано на його імя як на фізичну особу.

Свідоцтво про право власності на магазин видано на підставі рішення виконкому Світловодської міської ради від 13 листопада 2009 р. за № 1186, копія якого є в матеріалах справи, взамін договору купівлі-продажу від 22 листопада 2006 р.

На підставі вищевказаного правочину сторони придбали ту саму квартиру, яку відповідач переобладнав у промислове приміщення, змінивши цільове призначення об»єкту нерухомості в установленому законом порядку.

Оскільки спірне вже тепер нежиле приміщення придбавалося сторонами в період шлюбу на спільні кошти і теперішнім його власником є фізична особа, а не підприємець, то вказане майно є спільною сумісною власністю сторін і позивач має право на 1/2 частину цього приміщення.

Виходячи з вимог ст. 70 ч. 1 СК України , суд визнає частки сторін рівними і в іншому спільному майні, до якого належать квартира АДРЕСА_4 та будинок № 53 по вул. Шолом Алейхема в м. Бровари. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право на 1/2 частину і в будинку, і в квартирі. В зв»язку з тим, що позивач не ставить питання про поділ будинку в натурі, а спірні квартири, які є неподільними речами, не можуть бути реально поділені між ними, суд відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 № 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визнає їх ідеальні частки у спільному майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З вищезазначених підстав зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню. Оскільки спірна однокімнатна квартира, яка на день розгляду справи переобладнана в приміщення магазину, визнана судом спільною сумісною власністю сторін, то суд не визнає за відповідачем одноособове право власності на приміщення магазину, який розміщається у спірній однокімнатній квартирі, а спірні квартири у м. Світловодську та будинок у м. Бровари також є спільною власністю колишнього пордружжя і їх ідеальні частки у спільному майні є рівними.

Права батьків і дітей на майно також регулюються нормами сімейного права.

Зокрема, ст. 175 СК України, передбачено, що майно, набуте батьками і дітьми за рахунок їхньої спільної праці чи спільних коштів, належить їм на праві спільної сумісної власності.

Спірний будинок придбаний сторонами у 2003 р. На той час їхній син, ОСОБА_5, який народився у 1988 p., був неповнолітнім і придбаний тоді батьками будинок на підставі ч. 2 ст. 173 СК України став спільною сумісною власністю батьків.

Правова позиція ОСОБА_5І щодо визнання за ним права власності на 1/4 частину спірного будинку грунтувалася на тому, що , як стверджував він у судовому засіданні, у 2007 р. він став приватним підприємцем і почав заробляти гроші, які вкладав в ремонт та реконструкцію будинку, допомагав батькам в розвитку їх бізнесу. Але ж у судовому засіданні він не надав доказів, які б свідчили про те, що цінність спірного будинку істотно збільшилася внаслідок його трудової участі або грошових затрат.

З наданих копій звітів про його доходи, отримані ним як підприємцем, протягом 2007-2009 pp. вбачається, що вони склали близко 800 000 грн., але ж належних доказів про те, що саме за рахунок цих коштів вартість спірного будинку істотно збільшилася і що саме ці кошти вкладалися ним у реконструкцію спірного будинку він суду не надав.

Спір щодо автомобілів «Mercedes-benz» і «HYUNDAI GETZ» та квартири АДРЕСА_5 між сторонами не виникає, а тому суд виділяє це майно кожному з них в натурі та визнає за ними їй право власності на вказане майно.

Саме таке рішення, на думку суду, буде відповідати засадам законності та

справедливості.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 215 ЦПК України, ст.ст. ч.1 ст. 60, ч.1 ст. 70,175 СК України суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити. Поділити спільне сумісне майно подружжя та виділити їх ідеальні частки в цьому майні, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини:

будинку № 53 по вул. Шолом Алейхема в м.Бровари Київської області;

квартири АДРЕСА_6;

приміщення магазину промислових товарів, розташованого по вул.Леніна за № 42 в м.Світловодську, зареєстрованого на підставі свідоцтва 475 про право власності від 19 листопада 2009 року на ім'я ОСОБА_4.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково, визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини:

будинку № 53 по вул.Шолом Алейхема в м.Бровари Київської області;

квартири АДРЕСА_6;

приміщення магазину промислових товарів, розташованого по вул.Леніна за № 42 в м.Світловодську, Кіровоградської обл. зареєстрованого на підставі свідоцтва № 475 про право власності від 19 листопада 2009 року на ім'я ОСОБА_4.

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_4Й - відмовити.

Виділити в натурі: ОСОБА_4 - автомобіль марки Mercedes-benz 310D, 1994 року випуску, державний номер НОМЕР_1, визнавши за ним право власності на цей автомобіль.

ОСОБА_3 виділити в натурі автомобіль марки HYUNDAI GETZ, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 та квартиру АДРЕСА_7, визнавши за нею право власності на вищезазначене майно.

В зустрічному позові ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про визнання права власності на частину майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 10 днів після подання в 10- денний строк заяви про апеляційне оскарження, починаючи з дня проголошення рішення, а в разі неподання заяви про оскарження після закінчення строку подання цієї заяви -- рішення набирає законної сили.

Суддя: