Справа №2-108/10 09.08.2010 09.08.2010 09.08.2010
Провадження №22ц-5263/10
Справа № 22ц-5263/10 Суддя по 1 інстанції Лузан Л.В.
Категорія 45 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

9 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів Мурлигіної О.Я., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Голубкіній О.О.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

- відповідачки ОСОБА_3 та її представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 квітня 2010 року у справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про визнання неправомірною відмови у погодженні меж суміжного землеволодіння та про надання дозволу на затвердження технічної документації без їх підпису,

встановила:

В жовтні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Уточнюючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що їй на праві власності за договором купівлі-продажу від 7 травня 2008 року належить магазин № 46 по вул. Пархоменко, 50-а в м. Вознесенську.

За вказаною адресою їй, як фізичній особі - приватному підприємцю, рішенням Вознесенської міської ради від 7 листопада 2008 року № 15 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років для обслуговування магазину для комерційної діяльності за рахунок земель, не наданих у власність чи користування, площею 0, 0125 га в межах території Вознесенської міської ради.

Для цього МП Агентство нерухомості «Оцінщик майна», за її замовленням, виготовило відповідну технічну документацію із землеустрою, яка, зокрема, включає в себе і погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками чи землекористувачами.

Між тим, відповідачі, які є співвласниками сусіднього житлового будинку № 52 по вул. Пархоменко та суміжними землекористувачами, безпідставно відмовляють їй в такому погодженні.

Посилаючись на викладене, позивачка просила визнати неправомірною відмову відповідачів у погодженні меж суміжного землеволодіння та про надання дозволу Вознесенській міській раді на затвердження технічної документації без погоджувального підпису відповідачів.

Заперечуючи проти позову, відповідачі посилались на те, що відповідно до наданої на узгодження технічної документації із землеустрою в межі зони відведення потрапила частина земельної ділянки, яка знаходиться у їхньому користуванні, у тому числі і частина камяної огорожі належного їм житлового будинку № 52. Вони також вказували, що в порушення вимог ст. 5 ЗК України, якою забезпечено гарантії права на землю, органи місцевого самоврядування відмовляють їм оформленні правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 квітня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення районного суду, просила його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія судів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 120 ЗК України (із змінами внесеними Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V) при переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля або споруда.

Статтею 125 ЗК України визначено, що право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Забороняється приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації.

Для отримання в оренду земельної ділянки необхідно виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з попереднім отриманням дозволу уповноваженого органу на виготовлення проекту землеустрою.

Виготовлення проекту землеустрою передбачає виготовлення відповідної технічної, кадастрової документації з землеустрою, яка, поміж іншого, передбачає й погодження меж земельної ділянки з суміжними землевласниками чи землекористувачами, як це передбачено вимогами ст. 198 ЗК України та Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 4 травня 1999 року № 43 з наступними змінами.

До того ж, сам процес узгодження меж земельних ділянок передбачає, що правовий режим меж суміжного землекористування раніше встановлено.

Так, із матеріалів справи вбачається, що за ОСОБА_7 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_2Г.) 7 травня 2008 року зареєстровано право власності на магазин № 46 по вул. Пархоменко, 50-а в м. Вознесенську на підставі договору купівлі-продажу від 7 травня 2008 року (а.с.30, 34-36).

Рішенням Вознесенської міської ради від 7 листопада 2008 року № 15 позивачці, як фізичній особі - підприємцю надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду терміном на 49 років для обслуговування магазину для комерційної діяльності за рахунок земель, не наданих у власність чи користування, площею 0, 0125 га ( або 125 кв.м) в межах території Вознесенської міської ради.

Як вбачається із змісту вказаного рішення до відведення запропонована незайнята іншими землекористувачами (землевласниками) земельна ділянка із категорії земель житлової та громадської забудови.

Рішенням Вознесенської міської ради № 11 від 23 жовтня 2009 року термін для виготовлення проекту землеустрою продовжено на 1 рік.

20 квітня 2009 року МП Агентство нерухомості «Оцінщик майна» виготовило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідачі, які є співвласниками житлового будинку № 52 по вул. Пархоменко та водночас суміжними землекористувачами, відмовилися узгоджувати запропоновані межі з підстав порушення їх прав землекористування та права власності на житловий будинок.

Із наданого на узгодження проекту із землеустрою вбачається, що в межі зони запропонованого відведення потрапила частина земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні відповідачів, у тому числі і частина камяної огорожі належного їм житлового будинку № 52.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо встановлення правового режиму меж суміжного землекористування між сторонами у справі, а також і між попередніми власниками магазину та житлового будинку.

Так, первинному власнику магазина № 46 - Вознесенській міській універсальній торгівельній базі - рішенням Вознесенської міської ради № 60 від 22 березня 1994 року було виділено у користування 0, 0046 га ( або 46 кв.м) (а.с. 119-120).

Проте, докази про встановлення меж суміжного землекористування відсутні, у тому числі й щодо наступного власника магазину, яким значився ОСОБА_8

За відповідачами право власності на житловий будинок зареєстровано 15 грудня 2003 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Веселинівською державною нотаріальною конторою 20 листопада 2003 року після смерті їх матері ОСОБА_9, померлої 30 липня 1986 року.

Згідно архівних матеріалів та довідки Вознесенської МБТІ у фактичному користуванні ОСОБА_9 в період з 1944 - 1966 роки перебувала земельна ділянка для обслуговування вказаного житлового будинку в межах від 1125 кв.м до 1860 кв.м. Право користування земельною ділянкою, не оформлялось.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо встановлення правового режиму меж суміжного землекористування з приводу чого виник спір.

За такого, вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд правомірно виходив з того, що між сторонами існує спір щодо меж земельних ділянок, який, у відповідності до ст. 158 ЗК України, підлягає вирішенню органом місцевого самоврядування.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, постановленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 9 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: