Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №2-513/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Кулик Т.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, встановлення постійного порядку користування житловим приміщенням в квартирі та вселення у квартиру, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, встановлення постійного порядку користування житловим приміщенням в квартирі та вселення у квартиру. У позовній заяві вказує на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 17 листопада 1999 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є власниками квартири АДРЕСА_1.

Вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. На теперішній час він хоче поділити квартиру на ідеальні частки так як розлучився з ОСОБА_3. Згідно ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. У квартирі є централізоване опалення, відокремлений санвузол, ванна, газ. Житлова площа кімнат дозволяє виділити йому в користування кімнату розміром 12,3 кв. м., а відповідачам дві житлові кімнати: одна розміром - 16,6 кв. м: друга - 14,6 кв. м. Все інше: кухня, коридор, санвузол, ванна кімната, дві комірчини залишаються в спільному сумісному користуванні та розпорядженні.

В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала повністю та просить визначити, що ОСОБА_2 належить 1/4 частка в квартирі № З будинку № 2 по вул. Вербова в м. Рівне, вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1, встановити постійний порядок користування житловими кімнатами в квартирі АДРЕСА_2: виділити в постійне користування ОСОБА_2 кімнату житловою площею 12,3 м. кв.; виділити в постійне користування ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 житлові кімнати площею 16,6 м. кв. та площею 14,6 м. кв.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, хоча повідомлялися про час і місце судового засідання належним чином. До початку судового засідання подали клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку з перебуванням їхнього представника на лікуванні. Дане клопотання розглянуто в судовому засіданні та відхилено судом за безпідставністю.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши всі обставини справи, всебічно, повно та обєктивно дослідивши докази, дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_2, згідно свідоцтва про право власності на житло від 17 листопада 1999 року виданого КП „Рівненське міське бюро технічної інвентаризації- належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. В даній квартирі, згідно будинкової книги, зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5. З пояснень сторін встановлено, що у квартирі проживають ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

Згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_2 складається з трьох житлових кімнат: житлової кімнати „З - площею 14,6 кв. м., „4 - площею 16,6 кв. м., „6 - площею 12,3 м. кв. та підсобних приміщень: „8 кухні - площею 9,2 кв. м., „1 коридору - площею 8,9 кв. м., „7 ванної кімнати - площею 2,7 кв. м., „9 туалету - площею 1,3 кв. м., „10 тамбуру площею 0,8 м. кв., „5 кладовки - площею 1,5 м. кв. та двох лоджій. Житлова площа квартири складає 68,7 м. кв., загальна площа становить 71,8 кв. м..

Згідно з рішенням Рівненського міського суду від 02 липня 2008 року по справі № 2- 5512/2008, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був розірваний.

Аналізуючи наявні у справі документи судом встановлено, що підставою для реєстрації права власності та видачі свідоцтва про право власності на квартиру № З будинку № 2 по вул. Вербова в м. Рівне, був ордер на житлове приміщення № 1810 від 14 лютого 1991 року та наказ начальника управління житлового господарства від 17 листопада 1999 року № 330. Як встановлено судом, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 набули право власності на квартиру АДРЕСА_2 скориставшись правом на приватизацію. Дані обставини визнані сторонами і додаткового доведення згідно ст. 61 ЦПК України не потребують.

Діюче цивільне законодавство України не містить норми щодо визначення частки у праві спільної сумісної власності, а тому на підставі ч. 1 ст. 8 ЦК України до вказаних правовідносин слід застосувати аналогію закону, а саме норму, що міститься в ст. 370 ЦК України.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У судовому засіданні сторони існування будь - якої домовленості між співвласниками про відступ від правила рівності часток у спільній сумісній власності заперечили.

За таких обставин суд вважає, за можливе визначити ідеальну частку ОСОБА_2 у спільній сумісній власності в квартирі АДРЕСА_3 у розмірі 1А частки, оскільки наявність частки ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2, доведена матеріалами справи та не оспорюється відповідачами.

Згідно ст. 155 ЖК України власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування жилим приміщенням крім випадків, передбачених законодавством. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Судом встановлено, що внаслідок створених відповідачами перешкод позивач незаконно позбавлений права користування квартирою № 3 у будинку № 2 по вул. Вербова, у м. Рівне. Крім того, судом встановлено, що позивач зареєстрований у спірній квартирі, іншого постійного житла не має.

Розглядаючи позовну вимогу позивача про встановлення порядку користування квартирою № 3 у будинку № 2 по вул. Вербова, у м. Рівне, суд виходить з того, що згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що в даній квартирі після вселення позивача має право проживати чотири людини, квартира має три ізольовані кімнати площею 14,6 кв. м., 16,6 кв. м., 12,3 м. кв. та підсобні приміщення: „8 кухню - площею 9,2 кв. м., „1 коридор - площею 8,9 кв. м., „7 ванну кімнату - площею 2,7 кв. м., „9 туалет - площею 1,3 кв. м., „10 тамбур площею 0,8 м. кв., „5 кладовку - площею 1,5 м. кв. та двох лоджій. Житлова площа квартири складає 68,7 м. кв., загальна площа становить 71,8 кв. м. Враховуючи середню житлову площу, яка припадає на кожного мешканця квартири та враховуючи інтереси інших мешканців та співвласників квартири, суд приходить до переконання про неможливість встановлення порядку користування квартирою на умовах запропонованих позивачем, оскільки буде порушено співвідношення часток співвласників квартири та виділених в користування житлові кімнати квартири. Позовні вимоги в цій частині є недоведеними.

На підставі наведеного, керуючись ст. 155 Житлового кодексу України, ст. ст. 8, 370 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності, встановлення постійного порядку користування житловим приміщенням в квартирі та вселення у квартиру задоволити частково.

Визначити ідеальну частку ОСОБА_2 у спільній сумісній власності в квартирі АДРЕСА_3 у розмірі !4 частки.

Вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано^Утразі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає закрнїюибили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Рогозін