Драбівський районний суд Черкаської області
рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 20 І 0 року Драбівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого-судді -Задорожнього В.П.

при секретарі -Бубир В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Драбів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТА НО ВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати інформацію, поширену Дем»яиенко К.В. відносно нього про те, що він хворий на туберкульоз та розповсюджує інфекцію цього захворювання, що загрожує життю її сімї та дітям, такою, що не відповідає дійсності та принижує його честь і гідність. зобовязати відповідача спростувати перед ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вказані вище та поширені відомості. зобовязати Дем»яненко К.В. звернутись до правоохоронних органів із заявою про спростування неправдивої інформації, викладеної у попередній заяві про його хворобу на туберкульоз, стягнути на його користь 1600 грн. за заподіяну моральну шкоду та судові витрати.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і просив суд їх задоволити. відмовився під стягнення на його користь моральної шкоди. Пояснив, що в липні 2010 року, дати точно не памятає, до нього прийшла ОСОБА_3 і запитала, чи він не хворіє на туберкульоз, оскільки сусідка ОСОБА_2 говорила, що направить його в Геронимівку в диспансер, так як він хворий на туберкульоз, що загрожує її дітям та внукам, які граються на спільному дворищі. Перед цим відповідач неодноразово його ображала такими словами як «туберкульозник». Після цього його викликали в Драбівську центральну районну лікарню і обстежили, проте захворювання не виявили. Потім була заява відповідачки в Драбівський РВ УМВС про те, що він нібито-поширює хворобу на туберкульоз. Крім того, коли ОСОБА_2 в липні 2010 року, дати точно не памятає викликала працівників РЕМ, в їх присутності та в присутності дружини вона знову кричала на нього «туберкульозник», про що чули ОСОБА_6, яка проживає недалеко і виводила привязувати корову та ОСОБА_4, яка їхала на велосипеді біля подвіря.

Відповідач заявлені вимоги не визнала і просила суд відмовити в їх задоволенні. Вона пояснила, що позивач сам їй погрожував, що заразить туберкульозом, він постійно ходить та кашляє, плює на території, де гуляють її внуки, інші діти, тому вона боїться за здоровя своїх дітей і зверталась з цього приводу у правоохоронні органи. Про те, що сусід хворий на туберкульоз, вона нікому не говорила.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

В судовому засіданні наданими суду доказами доведено, що в липні 2010 року ОСОБА_2 на подвірї свого домоволодіння публічно в образливій формі звинуватила ОСОБА_1 в тому що він хворий на туберкульоз, про що чули ОСОБА_3.ОСОБА_4, ОСОБА_5

Даний факт, крім пояснень позивача, підтверджується наступними доказами.

Допитана як свідок ОСОБА_3 в липні 2010 року чула як в липні 2010 року, числа не памятає ОСОБА_2 на власному подвірї голосно кричала про те, що ОСОБА_1 хворий на туберкульоз, погрожувала відправити його в Геронимівку в диспансер. Вона все чула так як виводила привязувати свою корову неподалік домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Біля двора стояла автомашина з Драбівського РЕМ і в дворі знаходились електрики.

Допитана як свідок ОСОБА_4 дала покази про те. що в липні 2010 року, числа не памятає, вона чула що ОСОБА_2 на власному подвірї голосно кричала про те, що ОСОБА_1 хворий на туберкульоз і його чекає Геронимівка. Вона чула це особисто, так як їхала до своєї свекрухи на велосипеді. Біля двора стояла автомашина з Драбівського РЕМ і в дворі були його працівники.

Допитана як свідок ОСОБА_5 дала покази про те. що в липні 2010 року, числа не памятає вона чула від ОСОБА_2 про те, що її чоловік - ОСОБА_1 хворий на туберкульоз. Це було в присутності працівників РЕМ. які приїздили по виклику ОСОБА_2, яка звинувачувала чоловіка в тому, що він переламав електропровід, що йде до її домоволодіння. Причому звинувачення з приводу хвороби вона говорила їй постійно.

Допитаний як свідок ОСОБА_7 дав покази про те, що він працює водієм-електриком Драбівського РЕМ. В липні 2010 року він в складі аварійної бригади виїжджав в домоволодіння, де проживають позивач та відповідач за заявою останньої, яка звинувачувала ОСОБА_1 в тому, що той перегнув електропровід. Проте, такого висновку вони не дійшли. Під час виконання робіт з відновлення електропостачання він не чув якихось інших звинувачень та образ. Відповідно інформації, наданої суду Драбівською центральною районною лікарнею 28.09.2010 року. ОСОБА_1 в 1990 році знятий з диспансерного обліку в протитуберкульозному кабінеті.21.07.2010 року він був обстежений і йому поставлено діагноз хронічний дифузний бронхіт в стадії ремісії, емфізема легень, віковий пневмосклероз. Даних за активний туберкульоз немає, він безпечний для оточуючих.

За таких обставин, оцінюючи вказані докази в їх сукупності та у взаємозвязку, на підставі всебічного, повного та обєктивного їх розгляду в судовому засіданні, суд вважає доведеним факт поширення відповідачем неправдивих відомостей стосовно позивача у формі образи. Вказані відомості на думку суду є такими що порочать особу, посягають на честь та гідність позивача, оскільки принижують громадянина в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28.09.1990 року «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій», під поширенням відомостей слід розуміти «.... повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному числу осіб або хоча б одній людині».

Згідно ч.1 ст.270 ЦК України, відповідно до Конституції України, фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Згідно ч.3 ст.277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

В судовому засіданні суду відповідач не визнала, що вона поширювала завідомо неправдиві відомості стосовно позивача, проте не довела, що вона їх не поширювала, а тому і не надала обєктивних даних, які б свідчили про достовірність поширеної нею інформації. Крім її пояснень, інших доказів того, що вона не поширювала завідомо неправдиву інформацію суду не надано, її пояснення спростовуються поясненнями позивача та показами свідків ОСОБА_3. ОСОБА_4, ОСОБА_5 і не спростовуються показами свідка ОСОБА_8

Відповідно ст.277 ЦК України, фізична особа, немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації. Згідно ч.4 ст.277 ІІК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Відповідно ч.2 ст.75 ЦК України, захист особистого немайнового права може здійснюватись також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що спростування недостовірної інформації відповідачем може і повинно бути здійснене у такий спосіб, про який просить позивач, оскільки саме у присутності вказаних позивачем осіб була поширена неправдива інформація в образливій формі.

При ньому суд не встановив факту поширення відомостей, які порочать честь та гідність особи шляхом звернення до правоохоронних органів. Відповідно довідки Драбівського РВ УМВС в Черкаській області, протягом 2010 року, не було зареєстровано звернення ОСОБА_2 щодо поширення захворювання ОСОБА_1 на туберкульоз.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 57 ч.2, 88, 208.209,210.21 2,214,21 5 ЦІ ІК України, с у д.-

вирішив :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати, що відомості, поширені публічно в образливій формі ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 про те, що він хворий на туберкульоз такими, що не відповідають дійсності та принижують його честь і гідність.

Зобовязати ОСОБА_2 спростувати перед ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 вказані вище та поширені відомості протягом місяця з дня набуття рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 17 (сімнадцять) грн. та сплачений судовий збір. 75 (сімдесят пять) грн. за понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та І 50 грн. витрат па правову допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня ЇЇ проголошення до апеляційною суду Черкаської області через Драбівський районний суд.

Головуючий