АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-7358/09 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Козлова С.П., Максюта Ж.І.,

при секретарі: Білоус А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення неустойки та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2009 року ОСОБА_3 звернулася в суд з таким позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 1998 року з ОСОБА_2 на її користь стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно на утримання двох неповнолітніх дітей, але він з 2006 року аліменти не сплачує та має по ним заборгованість станом на 15.06.2009 р. в розмірі 11592,10 грн.. Тому вона просила суд стягнути з нього на її користь пеню за несплачені аліменти у розмірі 8832,14 грн..

ОСОБА_2 позов ОСОБА_3 не визнав та звернувся до неї з зустрічним позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, з тих підстав, що у нього незначна заробітна плата та ОСОБА_3 з 2006 року сама відмовилася від аліментів, звернувшись з такою усною заявою до державного виконавця, а тому його вина у заборгованості за аліментами відсутня.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2009 року стягнута з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеня по сплаті аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей за період з 01.06.2008 р. по 01.07.2009 р. у розмірі 2000 грн., а в іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 та в задоволенні позову ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами відмовлено.

В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та в позові ОСОБА_3 відмовити, а його позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 1998 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно на утримання їх неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, але з 2006 року ОСОБА_2 аліменти не сплачує та має по ним заборгованість станом на 16.09.2009 р. в розмірі 11570,68 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 16.09.2009 р. (а.с.54).

За період з 01.06.2008 р. по 01.07.2009 р. розмір неустойки (пені) по несплаченим аліментам боржника становить 8832,14 грн., який відповідно до ч.2 ст.196 СК України може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Стаття 197 СК України також надає можливість суду за позовом платника аліментів повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Між тим, ОСОБА_2 не надав суду відповідних доказів про наявність у нього вищезазначених законом обставин для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, а його посилання на відмову ОСОБА_3 від аліментів та відсутність його вини у виникненні такої заборгованості ніякими доказами не підтверджуються та спростовуються останньою. Сама ж по собі незначна заробітна плата боржника, про що зазначав ОСОБА_2 у своєму позові, не може бути підставою для його звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

З таких обставин суд обґрунтовано на підставі ст.ст.180,182,196 СК України стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню по сплаті аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей за період з 01.06.2008 р. по 01.07.2009 р. у розмірі 2000 грн., зменшивши суму неустойки з урахуванням його матеріального та сімейного стану, а в задоволенні позову ОСОБА_2 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовив.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про безпідставне відхилення судом його доказів в підтвердження його позовних вимог та відсутність достатніх доказів в підтвердження позовних вимог ОСОБА_3 не можуть бути прийняти до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки тих доказів, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалися на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні у судовому засіданні відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. В тому числі, судом дана відповідна критична оцінка конкретним обставинам справи щодо можливості вважати їх такими, при яких боржник вважає, що він не сплачував аліменти з поважних причин за відсутністю в цьому його вини.

Рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування чи змін не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: