Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА І МЕНЕМ УКРАЇНИ

«16»листопада 2010 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Авраменко Т.М.,

суддів - ЇІономаренко В.Г., Суровицької Л.В.,

при секретарі - Слюсаренко Н.Л. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2010 року у справі за позовом Олександрівської селищної ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2008 року Олександрівська селищна рада звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Зазначала, що відповідач відповідно до договору купівлі-продажу є власником житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Гагаріна, 18 в смт. Олександрівні.

; У червні 2008 року відповідач здійснив біля своєї оселі самовільний захват земельної ділянки площею близько 12 кв.м. , яка є власністю територіальної громади і встановив бетонний паркан. 13 серпня 2008 року інспектором з контролю за використанням та охороною земель в Олександрівському районі за.фактом самовільного зайняття земельної ділянки складено акт та видано відповідачу припис про її звільнення до 29 серпня 2008 року. При перевірці виконання припису встановлено, що відповідач зазначені вимоги не виконав.

Внаслідок неправомірних дій відповідача значно зменшилась проїжджа частина вулиці, ідо ускладнює рух транспорту та пішоходів.

Позивач відповідно до ст.212 Земельного Кодексу України просив суд зобов'язати відповідача повернути самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення за власний рахунок бетонного паркану.

Рішенням Олександрівського районного суду від 03 . вересня 2010 року позов задоволено. Зобов'язано відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, змістивши в сторону житлового будинку праву бічну огорожу, виконану із залізобетонних елементів по вул. Гагаріна,!8 на відстань 1, 25 м. Стягнуто з відповідача на користь позивача 1 103 грн.04 коп. за проведення експертизи, 3 грн.40 коп. судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.Ю0-102).

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права і захвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що суд розглянув справу без дослідження правовстіановлюючих документів на земельні ділянки, суд прийняв до уваги висновки експертизи, яка вирішила питання, що не мають значення для справи, даі^ неправильну оцінку доказам. .

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, а представник позивача заперечив проти них і просив рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.2 ЗК України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого

самоврядування та органи державної влади. :,

Відповідно до ч.І ст.З ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.142 Конституції України право на землю комунальної* власності належить територіальним громадам.

Таким чином, органи місцевого самоврядування є суб'єктами земельних відносин^* здійснюючи регулювання земельних відносин, а також контроль за додержанням земельного законодавства.

Повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин передбачені ст,12 ЗК України. .

Відповідно. до ст. 212 ЗК'України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для користування стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Згідно із ч.4 ст.376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує правг інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне-будівництво, або за її рахунок.

Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в селищі Олександрівка по вулиці Гагаріна, 18, Олександрівського району Кіровоградської області (а.с.4).

Згідно п.З вказаного договору купівлі-продажу житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями розташований на земельній ділянці Олександрівської селищної ради площею 529,8 кв.м.

Відповідно до висновку № 2703/23 судової будівельно-технічної експертизи домоволодіння № 18 по вул. Гагаріна в селищі Олександрівка розташоване на земельній ділянці площею 529,80 кв.м., що підтверджується матеріалами інвентарної справи. Виконаними замірами земельної ділянки, визначеної фізичними межами-огорожами, встановлено, що фактичне землекористування власником ОСОБА_1 складає в межах 545, 20 кв.м. Збільшення площі відбулось за рахунок збільшення довжини фасадної та задньої меж. Потрібно змістити в-сторону житлового будинку праву бічну огорожу, виконану із залізобетонних елементів на відстань 1,25 м, яка необхідна для облаштуванн.

пішоходного тротуару мінімальною шириною 1,00 м згідно нормативних норм ДБН 360-92 (а.с.77-80).

Відповідач не має будь-яких документів, які посвідчують його право власності чи користування зазначеною земельною ділянкою.

Задовольняючи вимоги сільської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки , суд керувався положеннями ст.ст.125, 212 ЗК України та виходив із того, що земельна ділянка зайнята відповідачем самовільно, тому він зобов'язаний звільнити її, перенести в сторону житлового будинку праву бічну огорожу по вул. ГагарінаД8 , виконану із залізобетонних елементів на відстань 1,25 м.

При встановленні зазначених фактів, судом не були порушені норми процесуального права, суд правильно застосував норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необгрунтованими та правильність висновків суду не спростовують.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 304, п.І ч.І ст.307, ст.ст.308, п.1 ч.І ст.ЗТ4, ст.315 ЦПК України, колегія еуддів,-

У ХВ А Л И. Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 03 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча суддя:

Судді: