ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-98/10
провадження № Б/н 22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого-судді Щасної Т.В.

при секретарі Мірчук О.В. Бризгаловій А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Національної акціонерної компанії « Оранта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди , завданої дорожньо-транспортною пригодою , яка виникла з вини відповідачки 12 вересня 2007 року приблизно о 15 год. 30 хв. на АДРЕСА_1. В результаті ДТП сталося зіткнення автомобіля Фольксваген д/н НОМЕР_1 під керуванням відповідачки , з автомобілем КІА д.нНОМЕР_2.

Вина відповідачки підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи винесеною 17.09.2007 року інспектором відділу оформлення ДТП підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в м. Києві Рудуканом О.С., постановою судді Дарницького районного суду м.Києва від 30 жовтня 2007 року .

Згідно акту спеціаліста автотоварознавця від 17 вересня 2007 року № 419 сума матеріального збитку складає 18330 грн. 74 коп. Додаткові витрати: послуги експерта - 516 грн. Відновлення стану здоров'я 760 грн. Страхова компанія «Оранта» частково відшкодувала матеріальні збитки нанесені позивачці в результаті ДТП, а саме в розмірі 9749 грн. 89 коп. Загальні матеріальні збитки складають 9856 грн. 85 коп. (18330.74 - 9749.89 + 760 + 516 = 9856.85).

Крім матеріального збитку винними діями відповідача позивачці завдано моральної шкоди, яка полягає - у значному погіршенні стану здоров'я одразу після ДТП, де позивачка втратила свідомість, як діагностувала викликана бригада швидкої медичної допомоги, внаслідок вегето-сосудистої дистонії, гіпертонічного кризу, порушення мозкового кровообігу, нервового перенапруження, необхідністю проведення курсу лікування та реабілітацією, що підтверджується медичною документацією;-душевних стражданнях у зв'язку з пошкодженням нового автомобіля, порушенні звичайного ритму життя у тому числі по догляду та вихованню двох неповнолітніх дітей, неодноразових звернень до страхової компанії, на станцію технічного обслуговування у зв'язку з ремонтом автомобіля; виклику до суду.А тому моральну шкоду позивачка оцінює в сумі 10500 грн.

В судовому засіданні представник позивачки збільшив позовні вимоги , на 134,7 % показник індексу інфляції та відповідно завданої йому матеріальної шкоди на даний час дорівнює 13277 грн. 18 коп. (сума 9856 грн. 85 коп. збільшена на 134,7 %), моральна шкода - 14143 грн. 50 коп. (сума 10500 грн. збільшена на 134,7 %), а всього 27420 грн. 68 коп. У зв'язку

із збільшенням позовних вимог позивачкою доплачена сума судового збору у розмірі 70 грн. 64 коп, а всього 304 гривні 21 копійка.

Представник відповідачки заперечував проти позовних вимог та пояснив

Як свідчать матеріли справи, на розгляд та вирішення суду сторонами було представлено дві версії ДТП, зокрема,за версією позивача ДТП відбулося, внаслідок порушення відповідачем п.14.2 Правил дорожнього руху. Позивач стверджує, що вона рухалася по вул.Гмирі в напрямку від проспекту М.Бажана до свого гаражу по АДРЕСА_1. Для заїзду в гараж, позивач увімкнула лівий поворот, прийняла вліво та зупинилася пропускаючи автомобілі, які рухались в зустрічному напрямку. Коли зустрічні автомобілі проїхали, вона почала повертати ліворуч і в цей момент її автомобіль з лівої сторони вдарив автомобіль під керуванням відповідача.

за версією відповідача обставини ДПТ виглядали так: - відповідач рухався по вул.Гмирі в напрямку від проспекту М.Бажана. Попереду відповідача на відстані 25-30 метрів рухався автомобіль КІА РІО червоного кольору. Під час руху повз багатоповерхових гаражів по АДРЕСА_1, водій автомобілю КІА РІО увімкнув правий поворот, скинув швидкість та зупинився з правого краю проїзної частини. В цей час назустріч рухався інший автомобіль, в зв'язку з чим, відповідач увімкнувши лівий поворот почала здійснювати об'їзд автомобілю КІА РІО, який зупинився з правого краю проїзної частини з ввімкненим правим поворотом. Коли до автомобілю КІА РІО залишалися біля 3-х метрів він несподівано, без попереджувального сигналу почав рух (маючи намір здійснити або лівий поворот або ж розворот). Оскільки, в момент виконання позивачем несподіваного маневру без попереджувального сигналу відстань між автомобілем КІА РІО д/н НОМЕР_2 (під керуванням позивача) та Volkswagen д/н НОМЕР_1 (під керуванням відповідача) була незначною (біля 3-х метрів), відповідач не міг уникнути зіткнення.

Як свідчать матеріали справи позивач обґрунтовує свої вимоги наступними доказами, які він вважає беззаперечними та такими, що підтверджують вину відповідача: постановою про відмову в порушені кримінальної справи , яка є неналежним доказом, оскільки не стосується предмету доказування, а свідчить лише про відсутність підстав для порушення кримінальної справи, при цьому слідчому не надано повноважень встановлювати наявність чи відсутність вини.

Довідка УДАІ м.Києва про відсутність у позивача порушень Правил дорожнього руху, яка на думку позивача свідчить поро те, що ДТП не могла статися з її вини, оскільки до цього вона не порушувала правила дорожнього руху є неналежним доказом, оскільки не стосується предмету спору, а свідчить лише про те, що позивач не порушувала правил дорожнього руху до дати виникнення ДТП.Протокол про адміністративне правопорушення серії ВА № 050557, схема ДТП, Протокол огляду місця події - вказані документи складені працівниками ДАІ, які не були свідками ДТП та складали їх виключно з пояснень ОСОБА_2 та жодним чином не враховували пояснення відповідача відносно обставин ДТП.

Довідка, видана начальником відділення відділу ДАІ з обслуговування Дарницького району м.Києва в якій зазначено, що ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху свідчить лише про його суб'єктивну точку зору як інспектора ДАІ..

Свідченнями свідка ДТП ОСОБА_8 - з показань вказаного свідка слідує, що автомобіль КІА рухаючись по вул.Гмирі почав пригальмовувати та увімкнув лівий поворот зайняв ліве положення, пропустивши автомобіль Газель, що рухався п зустрічному напрямку розпочав поворот ліворуч. При цьому, автомобіль Фольксваген, який рухався позаду КІА зайняв ще лівіше положення та після того як проїхав в зустрічному напрямку автомобіль Газель, почав здійснювати обгін автомобіля КІА.,виїхавши при цьому на зустрічну смугу. В той же час на записі чітко видно як КІА роз'їжджається з автомобілем Газель за 7-8 м до повороту, а

Фольксваген за 20 м відповідно на швидкості 35-40 км/ч як це витікає з матеріалів експертизи і з бічним інтервалом більш як 2 м.

Висновком комплексної судової транспортно-трасологічної експертизи, авто технічної та фототехнічної експертизи від 13.08.2008 року № 1145/1446/8657,складений експертами КНДІСЕ . Висновок експерта, що виконаний за Постановою Дарницького районного суду м.Києва від 01.03.2008 року є неповним, а стосовно деяких пунктів необгрунтованим та передчасним та не може бути належним та допустимим доказом у справі з огляду на наступне: експерти ухилилися від прямих відповідей на питання № 10 та № 11, хоча самі ж опосередковано відповідають на них своїм висновком, що відстань від зони бачення відеокамери до ближнього краю заїзду в гаражне підприємство складає 7 м, а це свідчить про те, що автомобіль під керуванням відповідача не міг зупиниться позаду стоячого в крайньому лівому положенні автомобіля КІА РІО на деякому віддаленні, як це пише в поясненні ОСОБА_2, інакше Volkswagen д/н НОМЕР_1, знаходився б в зоні бачення відеокамери. На записі ж чітко видно, що Volkswagen д/н НОМЕР_1 виходить із зони бачення відеокамери на швидкості (у цей момент відстань від переднього бампера Volkswagen д/н НОМЕР_1 до ближнього краю повороту в гараж по висновках експертів складає 3 метри і зупинитися позаду КІА РІО він міг проїхавши як мінімум 4-5 м, відповідно КІА повинен був зупинитися проїхавши поворот в гараж на#7-8 м. -в той же час експерти не посилаючись ні на які розрахунки і аргументи, і ні чим це не аргументуючи роблять незрозумілий висновок про те, що пояснення ОСОБА_3 щодо того, що автомобіль КІА РІО пригальмував біля правого положення проїзної частини і під час його об'їзду несподівано почав поворот ліворуч - є технічно не обґрунтованими. Хоча з висновків самих же експертів напрошується протилежний висновок. Те, що автомобіль КІА РІО зупинився перед поворотом випливає з матеріалів експертизи - відстань 7м від зони бачення камери до ближнього краю повороту в гараж. У момент виїзду КІА РІО із зони бачення камери відстань до Volkswagen складає як мінімум в 3-4 корпуси автомобіля, тобто близько 12-16 м. це виразно видно на записі навіть неозброєним оком. Таким чином КІА РІО після виходу із зони бачення камери до початку повороту залишається близько 3-х метрів і він повинен був пригальмувати і зупинитися, що б пропустити зустрічний автомобіль і для того, щоб Volkswagen міг наздогнати його до початку повороту. Так само факт зупинки перед виконанням повороту не заперечує водій ОСОБА_2 Те, що КІА РІО не міг зупинитися в крайньому лівому положенні видно з матеріалів експертизи - відстань до лінії лівих коліс 2,4 м., що відповідає крайньому правому положенню, і виходячи з вище викладеного, інакше автомобіль Volkswagen виїжджаючи із зони бачення камери на швидкості повинен був зіткнутися з КІА РІО ударом в задній бампер. Виїзд на зустрічну смугу у цей момент виключається, оскільки на ній знаходився зустрічний автомобіль він з'являється в зоні бачення камери в момент коли Volkswagen повністю вийшов з неї. Також, експерти ухилилися й від прямої відповіді на питання № 5, яке звучить: чи рухався автомобіль КІА РІО за 40-50 м до повороту в гараж в крайньому лівому положенні дається відповідь - відстань до лінії лівих коліс від крайнього правого положення проїзної частини за 25 м до повороту складає 2,4 м, замість того що б відкрито сказати що це відповідає крайньому правом)' положенню автомобіля і відповідно відповідь повинна була звучати так - автомобіль КІА РІО за 25 м до повороту не рухався в крайньому лівому положенні як це записано в свідченнях ОСОБА_2 Висновки самих же експертів про те, що перший контакт стався під малим кутом 10-15 градусів і в положенні автомобілів вказаному на малюнку підтверджує пояснення ОСОБА_3 , коли автомобіль, - що їхав попереду, пригальмував і зупинився біля крайнього правого положення проїзної частини вона включила поворот і почала об'їжджати його, але у цей момент він різко почав поворот вліво. У випадку, якби автомобіль КІА РІО почав поворот раніше, тобто до початку його об'їзду відповідачем, то водій автомобіля Volkswagen або встиг би загальмувати, або зіткнення сталося б під значно більшим кутом. Відповідно пізніший момент початку повороту КІА привів би до ДТП з пошкодженнями іншого характеру, а саме пошкодження на автомобілі Volkswagen з правого боку від центру автомобілю до заднього бампера, в КІА - ліва передня частина бампера. З показів ОСОБА_8 (який начебто був свідком ДТП), який чітко пам'ятає залишившийся з включеним правим поворот автомобіль КІА, пропускаючи автомобіль Газель, а також автомобіль Фольксваген, який стояв позаду КІА та, що автомобіль Газель міг зачепити його. В той же час на записі чітко видно, як КІА роз'їжджається з автомобілем Газель за 7-8 м до повороту, а Фольксваген за 20 м відповідно на швидкості 35-40 км/ч, як це витікає з матеріалів експертизи і з бічним інтервалом більш як 2 м. Таким чином висновки експерта стосовно поставлених судом питань не можна визнати повними та обгрунтованими, а відтак такі висновки не можуть оцінюватись судом поруч з іншими доказами у справі та служити для ухвалення законного та обгрунтованого рішення.

Таким чином, фактично для встановлення винної особи позивачем до суду надано лише один належний та допустимий доказ, зокрема висновок експерта.

Однак в матеріалах справи міститься також і висновок № 99/1 по авто-технічному дослідженню обставин зіткнення автомобілів КІА РІО д/н НОМЕР_2 та Volkswagen д/н НОМЕР_1, яке проведено НДБСЕ «Сантодор» та який свідчить, що пояснення ОСОБА_2 не відповідають дійсності, а відповідач не мав технічної можливості уникнути зіткнення,

: внаслідок дій саме позивача. Вказаний висновок є належним та допустимим доказом, оскільки він стосується предмета доказування (обставин ДТП) та одержаний в установленому порядку, при цьому під час дослідження спеціалістом враховані дійсні обставини ДТП на підставі відеозапису, положенню автомобілів після ДТП, характеру пошкоджень та інших матеріалів , які є у справі, а тому є всебічним та повним.

Повторна експертиза, яка була проведена експертами КНДІСЕ є неповною та не відображає всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди з підстав, які викладені вище.

Відповідач вважає , що саме позивачем було порушено Правила дорожнього руху , оскільки вона , починаючи рух ліворуч від крайнього правого положення проїзжої частини не подала сигнал світловим покажчиком;

При виконанні маневру не з крайнього лівого положення на проїзній частині не надала перевагу попутному транспортному засобу, зокрема відповідачу.

А тому вина відповідача є недоведеною, а ДТП вчинено внаслідок вини самого позивача, що підтверджено належними доказами, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для відшкодування шкоди.

Окрім витрат на відновлення автомобіля, позивач також просить стягнути з відповідача суму в розмірі 760,00 грн. Доказом того, що позивачу було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 760,00 грн. є квитанція про сплату вказаної суми на користь ВАТ «Санаторій Аквадар» за путівку на оздоровлення в період з 09.11.2007 року по

11.11.2007 року. При цьому, діагнозом, що встановлений позивачу лікарем вказаного санаторію є «оздоровлення після стресу внаслідок ДТП».

Встановлення такого діагнозу неможливе з огляду на те, що ДТП було 13 вересня 2007 року, а «оздоровлення» проводилося після спливу майже двох місяців, що на виключає причинно-наслідковий зв'язок між матеріальними витратами на оздоровлення та ДТП, оскільки за час, що минув з дати ДТП стресовий стан позивача міг бути викликаний будь-якими іншими чинниками.

Окремо слід зазначити, що позивач також жодним чином не обгрунтовує розрахунок розміру моральної шкоди та не наводить обставин за яких такий розмір відповідає вимогам розумності та справедливості.

Враховуючи, що в діях відповідача відсутні протиправні дії , вина та відповідно причинний зв'язок між ними, які є обов'язковими елементами відшкодування шкоди, а також те, що позивачем не надано жодних доказів, які б, підтверджували наявність моральної шкоди, ці вимоги та вимоги щодо відшкодування моральної шкоди безпідставними та необгрунтованими.

В заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач посилається на п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Вказаним пунктом передбачено, що у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів. Відповідно до ст.31 ЦПК України, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред'явити зустрічний позов.

У позивача відсутні правові підстави для стягнення інфляційних втрат, виходячи з наступного: з пред'явленого позову вбачається, що позивач заявив дві позовні вимоги, а саме:

- стягнення матеріальної шкоди, яка складається з відшкодування витрат на послуги експерта в розмірі 516,00 грн., витрат на відновлення здоров'я в розмірі 760,00 грн. та витрат на ремонт автомобілю в розмірі 8580,85 грн. (з урахуванням того, що за даними позивача розмір пошкодження автомобілю становив 18330,74 грн. з яких 9749,89 грн. було відшкодовано страховою компанією)

-стягнення моральної шкоди.

Тобто предметом позову є відшкодування матеріальної та моральної шкоди. При цьому, процесуальне законодавство дозволяє змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог. Таким чином, під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Проте як вбачається з заяви про збільшення позовним вимог від 15.12.2009 року, позивач заявив додаткову вимогу, а саме нарахував інфляційні втрати на розмір матеріальної та моральної шкоди , тоді як інфляційні втрати не були предметом поданого позову. Аналогічна позиція, викладена й в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», яким передбачено, що можливо заявити саме додаткову вимогу, а не збільшити розмір позовних вимог.

Таким чином, збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві, в зв'язку з чим вони й не можуть розглядатися судом.

Крім того рішення про відшкодування позивачу шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки не приймалося, а тому відповідно й не може ставитися питання про достатність коштів для відновлення пошкодженого майна.

Як свідчать матеріали справи позивач ще 17 жовтня 2007 року (про що свідчить Акт виконаних робіт № 9) самостійно оплатив витрати на відновлення автомобілю в розмірі 16132.42 грн. (тоді як з відповідача чомусь просить стягнути 18330, 74 грн. за виключенням 9749,89 грн. відшкодованих страховою компанією).

Нарахування інфляційних витрат на моральну шкоду не передбачено жодним законодавчим актом та не піддається логічним поясненням, оскільки інфляція розраховується на споживчі ціни на товари та послуги, тоді як моральна шкода не є ні товаром, ні послугою.

Як свідчать матеріали справи (технічний паспорт на автомобіль), власником майна (автомобілю КІА РІО д/н НОМЕР_2), якому було заподіяно шкоди в результаті ДТП за участю відповідача є ОСОБА_9 При цьому позивач (ОСОБА_2) жодним чином не обґрунтовує та не підтверджує належними доказами з яких підстав вона має отримати відшкодування шкоди, яка завдана майну іншої особи (ОСОБА_9).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази та про них позивач не повідомляв суд до або під час попереднього судового засідання, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_2 є власником, співвласником майна, якому заподіяно шкоду або, що їй належить право вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завданої майну ОСОБА_9

Та обставина, що ОСОБА_2 вписана в технічний паспорт як особа, якій надано право керування вищевказаним автомобілем не може свідчити про право власності на нього або про право вимоги про відшкодування матеріальної шкоди внаслідок заподіяння шкоди цьому майну. Зазначене свідчить лише про те, що ОСОБА_2 має право керувати автомобілем КІА РІО д/н НОМЕР_2 але право керування не призводить до виникнення права власності (спільної сумісної власності) або права вимоги про відшкодування шкоди.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 не надала суду належних доказів, які б підтверджували обставину, що шкоду заподіяно саме її майну, вважаємо, що в цій частині в позові має бути відмовлено в повному обсязі.

Навіть якщо й припустити, що ОСОБА_2 є співвласником автомобілю КІА РІО (в рівних частинах з іншим співвласником ОСОБА_9), то в даному випадку за захистом порушених прав мали звернутися саме співвласники, оскільки право спільної сумісної власності реалізується всіма співвласниками. Відповідно до ст.70 СК України, частки майна дружини тії чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, якщо виходити з тієї обставини, що позивач є співвласником пошкодженого автомобілю та має рівну з іншим співвласником частку, а саме 50%, вважаємо, що позивач має право на відшкодування матеріальної шкоди саме в частині своєї частки у спільному автомобілі.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 не надала суду належних доказів, які б підтверджували обставину, що шкоду заподіяно саме її майну, то в цій частині в позові має бути відмовлено в повному обсязі.

Водночас, відповідачем належними та допустимими доказами (висновок спеціаліста НДБСЕ «Сантодор», пояснення ОСОБА_3, аналізом схеми Д/ГҐта записом з камери відео спостереження) доведено відсутність вини в діях ОСОБА_3, що унеможливлює притягнення її до адміністративної відповідальності та стягнення з неї матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_2

Представник BAT «HACK» « Оранта « заперечував проти позову та пояснив, що 29 травня 2007 року між HACK «Оранта» та ОСОБА_9 , було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 07/100-242 За цим договором HACK «Оранта» взяла на себе зобов'язання, у разі настання страхового випадку здійснити Страхувальнику виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобу «КІА RIO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок настання страхового випадку в порядку і на умовах, визначених Договором.

Дорожньо-транспортна пригода, цивільно-правові наслідки якої розглядаються в даній цивільній справі, трапилась 12 вересня 2007 року. Майно Позивача, яке було пошкоджено - застрахований транспортний засіб «КІА RIO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

14 вересня 2007 року Страхувальник звернувся до HACK «Оранта» з заявою про страхову виплату.

20 вересня 2007 року спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» ОСОБА_9 в присутності Страхувальника було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «КІА RIO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, про що складено протокол, який засвідчено підписами учасників огляду, в тому числі Страхувальником, та. на підставі вказаного протоколу огляду, спеціалістом-товарознавцем ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» ОСОБА_11 складено звіт дослідження № 16.10.2007/4 від 16 жовтня 2007 року, згідно якого визначено матеріальний збиток завданий Страхувальнику у розмірі 10 080,16 грн..

05 листопада 2007 року, після отримання всіх необхідних документів для прийняття рішення за заявою Страхувальника, HACK «Оранта» було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий № СТО-07-7704/1 за якими визначено суму страхового відшкодування, яка підлягає сплаті Страхувальнику, за виключенням франшизи, передбаченої пунктом 1.3 Договору страхування, у розмірі 0,5%, шо, в грошову еквіваленті, складає 330,27 грн.. Тобто Страхувальнику підлягає виплата страхового відшкодування у розмірі 9 749,89 грн.. В подальшому зазначена сума страхового відшкодування була перерахована на розрахунковий рахунок Страхувальника в АППБ «Аваль» м. Києва.

Таким чином, HACK «Оранта» вважає, що свої зобов'язання, за Договором страхування, щодо здійснення виплати Страхувальнику страхового відшкодування за страховим випадком, який стався в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12 вересня 2007 року, виконало в повному обсязі.Слід також зазначити, що Позивач не заперечує викладені вище обставини та у зв'язку з чим не пред'являє позовних вимог до HACK «Оранта».

Вимога Позивача про стягнення матеріальної шкоди з посиланням на розмір матеріального збитку визначеного на підставі висновку № 419 від 17 вересня 2009 року, за який Представником сплачено суму у розмірі 760,00 грн., є неправомірною, оскільки, даний висновок було складено на підставі протоколу огляду від 20 вересня 2007 року, який проводився без участі спеціаліста HACK «Оранта», якого навіть не повідомили про місце та час огляду пошкодженого транспортного засобу «КІА RIO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Отже, вказаний висновок № 419 від 17 вересня 2009 року не може бути визнаний належним доказом у справі та прийнятий судом за основу для вирішення справи по суті спору, відповідно з Відповідачів не може бути стягнуто витрати пов'язані з складанням даного висновку у розмірі760,00 грн., які поніс Позивач.

HACK «Оранта» вважає, що вимогу позивача про стягнення витрат на лікування та моральної слід залишити на розсуд суду, однак, також слід зауважити, що стягнення моральної шкоди з HACK «Оранта» не можливе оскільки це не охоплюється правовідносинами, які склалися між Страхувальником та HACK «Оранта» пов'язаними з зобов'язаннями взятими на себе сторонами відповідно до умов Договору страхування.

Заслухавши сторони , дослідивши матеріали справи , судом встановлені слідуючі обставини.

12 вересня 2007 року приблизно о 15 год. 30 хв. на АДРЕСА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля Фольксваген д/н НОМЕР_1 під керуванням відповідачки , з автомобілем позивачки .

Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, що вбачається з постанови Дарницького районного суду м. Києва від 11 листопада 2008 року.

Внаслідок ДТП механічних пошкоджень зазнали автомобілі КІА д.н. НОМЕР_2 та Фольксваген д.н. НОМЕР_1 .

29 травня 2007 року між HACK «Оранта» та ОСОБА_9 , було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу № 07/100-242 За цим договором, HACK «Оранта» взяла на себе зобов'язання, у разі настання страхового випадку здійснити Страхувальнику виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну застрахованому транспортному засобу «КІА RIO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок настання страхового випадку в порядку і на умовах, визначених Договором.

14 вересня 2007 року Страхувальник звернувся до HACK «Оранта» з заявою про страхову виплату.

20 вересня 2007 року спеціалістом ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» ОСОБА_9 в присутності Страхувальника було здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «КІА RIO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, про що складено протокол, який засвідчено підписами учасників огляду, в тому числі Страхувальником, та. на підставі вказаного протоколу огляду, спеціалістом-товарознавцем ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» ОСОБА_11 складено звіт дослідження № 16.10.2007/4 від 16 жовтня 2007 року, згідно якого визначено матеріальний збиток завданий Страхувальнику у розмірі 10 080,16 грн..

05 листопада 2007 року, після отримання всіх необхідних документів для прийняття рішення за заявою Страхувальника, HACK «Оранта» було складено розрахунок страхового відшкодування та страховий № СТО-07-7704/1 за якими визначено суму страхового відшкодування, яка підлягає сплаті Страхувальнику, за виключенням франшизи, передбаченої пунктом 1.3 Договору страхування, у розмірі 0,5%, шо, в грошову еквіваленті, складає 330,27 грн.. Тобто Страхувальнику підлягала виплата страхового відшкодування у розмірі 9 749,89 грн.. В подальшому зазначена сума страхового відшкодування була перерахована на розрахунковий рахунок Страхувальника в АППБ «Аваль» м. Києва.

Таким чином , шкода позивачці відшкодована в повному обсязі . ОСОБА_9 в повному обсязі отримав страхове відшкодування , погодився з розрахунком страхового відшкодування за винятком непокритої страховим відшкодуванням розміру шкоди - франшизи - 330,27 грн. , яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 - особи , винної в ДТП. Висновок товарознавчої експертизи , проведеної страховою компанією «Оранта» в передбаченому законом порядку ОСОБА_9 не оскаржив, а тому відсутні підстави у суду вважати , що шкода за договором страхування не відшкодована.

Всі інші вимоги позивача про відшкодування йому матеріальної шкоди не ґрунтуються на законі та доказах, які надав представник позивачки.

Суд не приймає до уваги висновок № 419 від 17 вересня 2009 року ,який не може бути визнаний належним доказом у справі та прийнятий судом за основу для вирішення справи по суті спору, відповідно з відповідачів не може бути стягнуто витрати пов'язані з складанням даного висновку , які поніс позивач.

Так, акт виконаних робіт , на який посилається позивачка та її представник не може бути підставою для стягнення з відповідачки шкоди , оскільки цей акт не був наданий до страхової компанії, про проведення на замовлення ОСОБА_2 додаткової авто товарознавчої експертизи страховик - ОСОБА_9 не повідомив та не надав цей висновок - від 17 вересня 2007 року, який проведений без участі страхової компанії до страхової компанії для розрахунку розміру страхового відшкодування, що є порушенням договору добровільного страхування транспортного засобу, укладеного між ОСОБА_9 та ВАТ HACK «Оранта». Крім того , в акті зазначено - ремонт кузова, не надано доказів , що саме роботи , які необхідно виконати за цим актом , викликані пошкодженнями внаслідок ДТП.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Статтею 22 ЦК України, встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як свідчать матеріали справи (технічний паспорт на автомобіль), власником майна (автомобілю КІА РІО д/н НОМЕР_2), якому було заподіяно шкоди в результаті ДТП за участю відповідача є ОСОБА_9 При цьому позивач (ОСОБА_2) жодним чином не обґрунтовує та не підтверджує належними доказами, з яких підстав вона має отримати відшкодування шкоди, яка завдана майну іншої особи (ОСОБА_9).

В матеріалах справи відсутні будь-які докази та про них позивач не повідомляв суд до або під час попереднього судового засідання, які б підтверджували ту обставину, що ОСОБА_2 є власником, співвласником майна, якому заподіяно шкоду або, що їй належить право вимоги про відшкодування матеріальної шкоди завданої майну ОСОБА_9

Відповідно до ч.І ст.1166 ЦК України майнова шкода , завдана « неправомірними рішеннями , діями , чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи , або юридичної особи , а також шкода , завдана майну фізичної , або юридичної особи , відшкодовується в повному обсязі особою , яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній , або юридичній особі неправомірними рішеннями , діями , чи бездіяльністю , відшкодовується особою , яка іі завдала за наявності вини.

На підставі наведеного , керуючись ст.ст. 10,11,60,208,212-215 , 209 ЦПК України , 1166, 1167 ЦК України -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 330 (триста тридцять гривень ) гривень 27 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди .

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі протягом 10 діб з моменту проголошення заяви про апеляційне оскарження і в подальшому апеляційноі скарги протягом 20 діб з моменту подачі заяви про апеляційне оскарження а через районний суд.

Суддя