АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року м. Полтава

2010 року грудня місяця 7 дня у м. Полтаві колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - ТИМЧУК Л.А.

суддів - МАРТЄВА С.Ю., ЧІЧІЛЯ В.А.

при секретарі - РЕНКЕВИЧ М.Д.

розглянула провадження за апеляційною скаргою Інституту свинарства ім. О.В. Квасницького Української академії аграрних наук на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2010 року у справі за позовом Інституту свинарства ім. О.В. Квасницького Української академії аграрних наук до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати і витрат на відрядження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2010 року у задоволенні зазначеного позову відмовлено.

У апеляційній скарзі порушене питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Виходячи з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі .ч.1, 2 ст. 2 Закону України «Про оплату праці», структуру заробітної плати складають основна і додаткова заробітна плата.

З огляду на ч.2 зазначеної норми Закону, додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Згідно ст. 121 КЗпП України, працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з службовими відрядженнями.

Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад та витрати по найму жилого приміщення в

порядку і розмірах, встановлюваних законодавством.

За відрядженими працівниками зберігаються протягом усього часу відрядження місце роботи (посада) і середній заробіток.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню навіть безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини утворення трудових правовідносин щодо сумісництва між сторонами, дана належна оцінка доказам у справі.

У справі відсутні будь які відомості, що свідчили б про наявність рахункової помилки з боку Інституту свинарства ім. О.В. Квасницького Української академії аграрних наук при нарахуванні заробітної плати та компенсаційних витрат за відрядження позивачці або недобросовісності з боку ОСОБА_2 при отриманні наведених сум.

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про те, що виявлені порушення законодавства про працю при нарахуванні та виплаті заробітної плати і відшкодуванні втрат на відрядження, які допущені адміністрацією самого позивача не є підставою для їх стягнення з працівника відповідає вимогам чинного законодавства.

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, яки б спростовували висновок місцевого суду.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про таке порушення місцевим судом норм процесуального права, яке спричинило або могло спричинити невірне вирішення справи.

Посилання відповідача на неврахування місцевим судом як доказу Акту планової виїзної ревізії діяльності позивача від 12.01.10 року № 07-21/56 не спростовують висновку місцевого суду.

У зазначеному акті констатовані порушення при нарахуванні заробітної плати і компенсаційних витрат за відрядження з боку адміністрації позивача та ані словом не йдеться про зобовязання відшкодування за рахунок працівника.

Крім того, відповідно до п.12 «Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій», затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України. Міністерства фінансів України № 43 від 28.06.93 року, відповідальність за порушення порядку прийняття на роботу за сумісництвом відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 3.04.93оку № 245 та цього Положення покладається на власника або уповноважений ним орган державного підприємства, установи, організації, що приймає працівника на роботу за сумісництвом.

З урахуванням викладеного, позивач не позбавлений можливості належним чином виконати вимоги КРУ у Полтавській області і відшкодувавши заподіяну державі шкоду за рахунок винних службових осіб адміністрації установи у встановленому трудовим законодавством порядку.

За таких обставин рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 315 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Інституту свинарства ім. О.В. Квасницького Української академії аграрних наук відхилити, рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 22 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий у справі: підпис

Судді : підписи

Згідно :

Суддя Апеляційного суду С.Ю.МАРТЄВ