Рівненський міський суд Рівненської області
Справа №2-2560/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючого судді - Цвіркуна О.С.,

при секретарі - Власюк О.В.,

з участю

представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом громадянки ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог - Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» про визнання недійсним договору поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року укладеного ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 в частині пункту 4.4., суд -

встановив:

Громадянка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог - Постійно діючий Третейський суд при неукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» про визнання недійсним договору поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року укладеного ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 в частині пункту 4.4.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, в обґрунтування яких назує, що пункт 4.4. Договору поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року порушує права позивачки як споживача судового захисту і ставить її в нерівні умови порівняно з банком, через позбавлення її права вибір звернення до суду. Вважає, що волею відповідача через навязування позивачці у договорі руки умов щодо вирішення будь-яких спорів у обраному банком третейському суді позивачку було збавленого гарантованого їй ст.55 Конституцією України та ст.15, ст.16 Цивільного кодексу України лава на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. Зазначене підтверджує тим, що у Договорі поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року не зазначено місцезнаходження Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» і позивачка не знала де саме він знаходиться, про його місцезнаходження у м. Чернігові вона дізналася набагато пізніше, а це є далеко від місця проживання позивачки, яка є матірю малолітньої дитини, що утруднює можливість представляти та захищати свої інтереси у вказаному третейському суді, який находиться далеко як від місця проживання позивачки, місця виконання договору, так і від місцезнаходження відповідача. Також посилається на те, що 31 серпня 2009 року з інтернету позивачка довідалася, що відповідач безпосередньо (через своїх посадових осіб) пов'язаний із постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз», а про це вона не знала, коли підписувала Договір поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008р., а тому зазначає, що вона не знала і не здогадувалася, що у випадку виникнення спору він буде розглядатися судом, який не зможе забезпечити принцип незалежності і неупередженості третейського судді та підкорення його тільки законові як того вимагає ст.4 Закону України «Про третейські суди».

Відповідач подав суду письмові заперечення проти позову. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що у підписаному позивачкою Договорі поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року зазначено, що сторони цього договору визнають, що він підписаний ними на добровільних засадах та повністю відповідає намірам сторін. Він також зазначив, що позивачка під час підписання Договору поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року мала змогу прочитати пункт 4.4., а відповідно знала про його зміст і він не перешкоджав їй підписати зазначений договір від якого вона мала фінансову вигоду. З приводу ж того, що позивачка заявляє про те, що зазначене третейське застереження обмежує її права на звернення до суду, то вказане не відповідає дійсності, адже воно не завадило їй звернутися в цьому випадку до суду, крім того, представник відповідача зауважив, що

договір поруки був укладений відповідно до чинного законодавства України, а тому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, але в судове засідання не з'явилася та не надала відомостей про причини відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши їх та дослідивши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням та грунтуючись на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи їх сукупності, Суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що Позивачем - ОСОБА_3 18 липня 2008 року , Рівненському відділенні ЗАТ «Альфа-Банк» (на даний час іменовано ПАТ «Альфа-Банк») було укладено Договір поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року, згідно якого Позивач зобовязувала-Жигані солідарну майнову відповідальність перед кредитором - ПАТ «Альфа-Банк» за виконання ОСОБА_4 (рідною сестрою ОСОБА_5В.) зобовязань за Кредитним дожнете 1 №SME0015789 від 18.07.08р., який був укладений нею з Відповідачем у його Рівненському відділенні.

Примірник Договору поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року було надано для підпису позивачу відповідачем, що не заперечувалося представником відповідача.

Договір поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року у пункті 4.4. містить наступне третейське застереження: «Судовий захист прав та законних інтересів, які мають Сторони в звязку із цим договором в тому числі розгляд і вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні даного Договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням Договору збитків та недійсності (неукладеність) Договору, підлягають остаточному вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його регламенту. Справа розглядається одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз». Підписанням такого Договору сторони надають свою згоду на такий порядок призначення третейського суду для кожного спору, що може виникнути між ними в звязку з даним Договором.»

Договірні відносини, які виникли між відповідачем (як фінансовою установою), позивачем (як поручителем за виконання фінансового зобовязання рідної сестри ОСОБА_4 перед відповідачем) громадянкою ОСОБА_4 (як отримувачем кредиту у відповідача) про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян підпадають під регулювання норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» - захист прав споживачів передбачених законодавством здійснюється судом.

Відповідно до п.5 ст. 110 ЦПК України - позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за місцем проживання споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Третейське застереження, яке зазначено у п.4.4. Договору поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року , про те, що всі спори підлягають остаточному вирішенню в Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до дії його регламенту, суперечить законам України, які зазначені вище, і порушує права позивача, оскільки позбавляє його права на судовий захист, право вибору суду щодо підсудності справи, право на звільнення від сплати державного мита передбаченого ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно до ст.27 ЦК України - правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обовязки, є нікчемним.

Зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст.203 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносинах і крім випадків передбачених законом.

Право позивача на звернення до суду за захистом своїх прав, невизнаних або оспорюваних прав передбачено ст.З ЦПК України.

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 січня 2008 року (у справі конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділ 8 «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» і справа про завдання третейського суду) - третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі за України шляхом застосування, зокрема методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбачених в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону, є здійснення ними не правосуддя третейського розгляду спорів сторін у цивільних та господарських правовідносинах у межах права , визначеного

частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

Зважаючи на зазначене, доводи представника відповідача про те,що договір поруки був укладений відповідно до норм чинного законодавства і порушень прав позивача немає , є непереконливим і спростовуються наведеними доказами.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту , оскільки вчинення правочину, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обовязки не допускається.

Упередженість у вирішенні Постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» спору на яку посилалася позивачка та на підтвердження її рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у справі №2160-2/09 від 27.10.2009р. та інформацію з інформаційної системи загального доступу про повязаність відповідача через його працівників з третейським судом не була належним чином спростована представником відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд на підставі ст.ст.3, 6, 27 і ч. 1 ст.203 ЦК України приходить до висновку, що права позивача порушені і підлягають захисту, оскільки вчинення правочину, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обовязки , не допускається, а отже пункт 4.4. Договору поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року слід визнати недійсним.

Оскільки судом при розгляді даної справи встановлено, що третейська угода є недійсною та вважаючи на те, що згідно до ст.51 Закону України „Про третейські суди недійсність третейської угоди є підставою для скасування рішення третейського суду, з чого випливає те, що скасування рішення третейського суду є наслідком недійсності третейської угоди, відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК суд з власної ініціативи вирішив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у справі №2160-2/09 від 27.10.2009р. в частині, що стосується ОСОБА_5 JI. В.

На підставі викладеного та керуючись ст.55 Конституції України, ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 15,16,27,203,215,217,553 ЦК України, ст.ст.1, 51 Закону України «Про Третейські суди», ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов громадянки ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк, третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» про визнання недійсним акту 4.4. Договору поруки №SME0015789/2 від 18.07.2008 року - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у справі №2160-2/09 від 27.10.2009р. в частині, що стосується ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк на користь ОСОБА_3 37 - гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк державне мито в .сумі 37 гривень в хід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цивільного процесуального кодексу України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної їли після розгляду справи апеляційним судом. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може ти подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Рівненського міського суду

Рівненської області ОСОБА_6