Справа № 2-427/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2010 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого, судді; ОСОБА_1

при секретарі ; ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_3 цивільну справу за позовом;

ОСОБА_4 до Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_3 Ріг» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста ОСОБА_3 звернувся позивач ОСОБА_4 з позовом до Відкритого акціонерного товариства «АрселорМіттал ОСОБА_3 Ріг» про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування свого позову позивач ОСОБА_4 та його представник суду вказали, що 01.05.2001 року він був прийнятий в шахтоуправління по підземному добуванню руди КДГМК «Криворіжсталь» прохідником 4 розряду з повним робочим днем у підземних умовах праці по переведенню з шахти і йому Артема Державного підприємства «Рудоуправління ійому Кірова», де працював з 01.07.2000 року.

03. 08. 2004 року КДГМК «Криворіжсталь» перетворено на ВАТ Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» на підставі Наказу Міністерства промислової політики України № 166 від 07.04.2004 року, яке. в свою чергу, з 12.01.2006 року перетворено на ВАТ «Міттал Стіл ОСОБА_3 Ріг» на підставі рішення загальних зборів № 2 від 12.01.2006 року. У цей час підприємство має назву ВАТ «АрселорМіттал ОСОБА_3 Ріг».

04.07. 2006 року, під час виконання трудових обов'язків він одержав травму при наступних обставинах.

04.07.2006 року, у 3-ю зміну (з 15 годин 30 хвилин до 22 годин 30 хвилин) за завданням начальника дільниці № 12 ОСОБА_5 майстер гірничий (підземний) ОСОБА_6 видав завдання йому і ОСОБА_7 на прибирання породи в штреку 2 північного блоку 159 осі горизонту 1035 метру і буріння шпурів в 4-й парі бурових ніш орта 1 лежачого боку штреку 2 південь блоку 159 осі горизонту 1035 метру.

О 20 годині 00 хвилин при проведенні робіт по бурінню 15 нижнього шпуру, що оконтурює. 4-ї північної бурової ніші орта 1 лежачого боку штреку 2 південь блоку 159 осі горизонту 1035 метру, внаслідок раптового обвалення породи з покрівлі вибою, він одержав полі травму; закриту черепно-мозкову травму, струсу головного мозку, анафтольмії праворуч, численні сторонні тіла пронизуючі поранення лівого ока. Травматична катаракта зліва. Відкрита травма грудної клітини. Проникаюче поранення грудної клітини зліва. Гемопневмоторакс. Численні сторонні тіла шкірних покровів обличчя, тулубу, кінцівок. Шок.

У зв'язку з нещасним випадком були складені акти № 52 за формою Н-1 (про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом) та Акт № 52 за формою Н-5 (про розслідування нещасного випадку), які затверджені 07.07.2006 року.

Розслідуванням встановлено, що бурова ніша на момент нещасного випадку була пройдена на глибину 1,5 метра. Сполучення орта з буровою нішею закріплено згідно паспорта кріплення затвердженого 08.06.2006 року. Відстань від металевої дуги до груді вибою - 1,3 м. При бурінні 15 нижнього шпуру, що оконтурює, він знаходився в незакріпленому просторі, що при раптовому обвалені породи, міцністю 5-7 г за шкалою Протод'яконова, не забезпечувало безпечне ведення робіт. Начальником дільниці № 12 ОСОБА_5 і майстром гірничим дільниці № 12 ОСОБА_8, що керував роботами у зміні, не були прийняті достатні заходи для запобігання обвалення тріщинуватих, схильних до вивалу порід.

Комісією по охороні праці і пожарної безпеки встановлений ступінь провини підприємства у розмірі 100%, що підтверджується протоколом засідання комісії від 07.12.2006 року №14.

Висновком МСБК від 26.10.2006 року № 16075 йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 80 % і 2 група інвалідності строком до 01.11.2007 року.

Висновком МСЕК від 20.11.2007 року № 589290 йому встановлена стійка втрата працездатності у розмірі 65 % і 3 група інвалідності з 01.11.2007 року безстроково.

20.10.2006 року він був звільнений з роботи за ст. 40 п.2 КЗОТ України (наказ № 1542/я) у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я.

Постановою ВВД ФССНВУ у місті ОСОБА_3 від 31.01.2007 року № 3828 н йому була призначена одноразова допомога у сумі - 20 200,00 грн. та щомісячні виплати.

Однак, втратою здоров'я, працездатності йому заподіяна також моральна шкода, яка не відшкодована відповідачем.

У зв'язку з травмуванням він знаходився на стаціонарному лікуванні в відділенні політравми «Міської клінічної лікарні № 2» міста ОСОБА_3 з 04.07.2006 року по 28.07.2006 року, де йому були зроблені операції: торакотомія зліва, атипічна резекція лівої легені. ушивання ран лівої легені, дренування плевральної порожнини, ПХО ран обличчя, евізцирація правого ока, ПХО поранень роговиці та склери лівого ока.

З 04.08.2006 року по 15.08.2006 року та з 12.09.2006 року по 28.09.2006 року він знаходився на лікуванні в інституті очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова у м. Одеса.

Після його травмування його дружина ОСОБА_9 була вимушена залишити роботу, так як він потребував стороннього догляду, супроводжувала мене до інституту очних хвороб.

Також він постійно відчував фізичний біль. В нього порушений зір, немає правого ока. усе обличчя усіяно сторонніми предметами, в зв'язку з чим він має не естетичний зовнішній вигляд. Він має потребу в диспансерному нагляді та медичному лікуванні лівого ока.

Через отримане каліцтво він відчуваю емоційну нестійкість, страждання, переживання про втрату життєвих перспектив, обумовлені ушкодженням здоров'я, порушенням функцій організму й пов'язаними з ними негативними наслідками в його житті. Також він відчуває постійний головний біль, загальну слабкість. Все це заважає йому нормально жити з оточуючими його людьми. У мене порушений сон. Тривалий нервовий стрес, депресія переслідують його.

Виробнича травма привела до порушення його нормальних життєвих зв'язків, неможливості реалізовувати свої бажання й звички, йому необхідно додавати додаткові зусилля для організації свого життя. Йому показані тільки легкі підсобні роботи, за які призначається дуже маленький заробіток. Це також є причиною переживань, так як він має на утриманні малолітню доньку.

Нестерпні моральні страждання, пов'язані із втратою його здоров'я, не пройдуть ніколи.

У відповідності зі ст.. 1.3.21,43 ч. 4, 46 ч. 1 Конституції України, Україна, як соціальна держава, зміст і цілеспрямованість якої визначають права й воля людини і їхні гарантії, проголосило право громадян на належні безпечні й здорові умови праці, соціальний захист, що передбачає право на забезпечення їх в випадку повної, часткової або тимчасової втрати працездатності... З урахуванням конституційної значимості здоров'я, як невід'ємного й блага, що належить людині від народження, і охоронюваного державою, законодавець урегулював обсяг і характер відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я нещасним випадком або професійним захворюванням, і передбачив комплекс мір, спрямованих на відшкодування матеріальної й моральної шкоди. Поряд з відшкодуванням матеріальної шкоди компенсується й моральна шкода при наявності факту заподіяння такої шкоди потерпілим.

Факт заподіяння йому моральної шкоди за час виробничого травмування (наявність фізичної болі, фізичних і моральних страждань) підтверджується Актом за формою Н-1, виписками з історій хвороби, а також висновками та довідками МСЕК, довідкою про склад родини, копією трудової книжки дружини та ін., які вказані ним вище та додаються до позову.

Моральну шкоду, яка заподіяна йому, він оцінює на суму 100 000 гривень.

Згідно діючого в цей час законодавства країни моральну шкоду, заподіяну каліцтвом робітнику за* час трудових правовідносин, повинен відшкодувати роботодавець, тому він звертається с цією позовною заявою саме до відповідача, - ВАТ «АрселорМіттал ОСОБА_3 Ріг».

Строк, установлений ст. 233 КЗпП України для звернення до суду пропущений ним з поважних причин, так як у державі змінився закон про відшкодування моральної шкоди.

Раніше діючий закон передбачав можливість звернення до суду у строк до 3-х років. Крім того, він погано себе почував, хворів, а потім довгий час соромився виходити на вулицю.

Позивач вважає, що має право на поновлення йому строку для звернення до суду. На підставі викладеного, позивач просить суд ,-

1)
Стягнути на його користь з ВАТ «АрселорМіттал ОСОБА_3 Ріг» у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

2) Поновити йому строк звернення до суду з позовом в зв'язку з пропущенням з поважних причин.

Представник відповідача в справі, позов не визнала, та суду зазначила, що виходячи з положень чинного законодавства а також законодавства, що діяло на момент настання страхового випадку з позивачем, для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди нема правових підстав.

А саме вона звернула увагу суду на наступне:

1. Позивач був застрахований відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" Нещасний випадок стався з позивачем 04.07.2006 року, втрату працездатності встановлено МСЗК 26.10.2006 року.

Згідно з положеннями ст. 1,21 цього Закону в редакції, що діяла на момент встановлення позивачу втрати працездатності, обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди було покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

2. Пред'являючи до відповідача вимоги про відшкодування моральної шкоди, причиненої внаслідок отриманої травми на виробництві позивач посилається на ст. 237-1 КЗпП України.

Але, норми ст. 2371 КЗпП України не поширюються на правовідносини осіб, які працюють на умовах трудового договору і підлягають загальнообов'язковому державному страхуванню, що виникають з відшкодування моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.

Так, Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Кіровоградській області від 27.01.2004 року № 1-рп/2004 визначено, що до осіб, які підлягають обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», не застосовується передбачене ст. 237-1 КЗпП України відшкодування шкоди як один із способів захисту особистих немайнових прав громадян , що відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, або власником чи уповноваженим ним органом.

Правовідносини з відшкодування шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням регулюються Законом "Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" та іншими нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов'язкового державного страхування.

Зокрема, стаття 9 Закону України "Про охорону праці" покладає обов'язок з відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я у процесі трудової діяльності, на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Відшкодування провадиться у разі настання страхового випадку (нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом. Підприємство, сплативши страхові внески, не повинно нести будь-якої майнової відповідальності з відшкодування шкоди, пов'язаної з настанням страхового випадку.

Покладення на підприємство відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди на підставі ст. 237 КЗпП України та ст. 1167 Цивільного кодексу України, якими встановлено право на відшкодування моральної шкоди як міру відповідальності роботодавця, у разі настання страхового випадку, суперечитиме суті та основним принципам страхування.

Зазначені норми регламентують відшкодування моральної шкоди всім іншим особам, які не є суб'єктами страхування.

З урахуванням наведеного, представник відповідача просила суд відмовити Позивачу в задоволенні позову.

Суд, заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали цієї цивільної справи , вважає, зо позовні вимоги ОСОБА_4 повинні бути задоволені судом у повному обсязі на підставі слідуючого;

На думку суду, позивачем в справі в повному обсязі надано суду доказів тому, що з вини відповідача в справі йому завдано шкода здоров'ю і він став інвалідом внаслідок нещасного випадку під час виконання ним роботи у відповідача. Ці обставини доказані письмовими доказами, а саме; протоколом засідання комісії від 07.12.2006 року №14 по охороні праці і пожарної безпеки, де встановлений ступінь провини підприємства у розмірі 100% у завдані шкоди здоров'ю позивача, Актом № 52 за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, та Актом № 52 за формою Н-5 про розслідування нещасного випадку, які затверджені 07.07.2006 року, висновком МСЕК від 26.10.2006 року № 16075 яким позивачу в справі була встановлена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 80 % і 2 група інвалідності строком до 01.11.2007 року, висновком МСЕК від 20.11.2007 року № 589290 йому встановлена стійка втрата працездатності у розмірі 65 % і 3 група інвалідності з 01.11.2007 року безстроково, наказом № 1542/я, від 20.10.2006 року він був звільнений з роботи за ст. 40 п.2 КЗОТ України у зв'язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я і позивачу була призначена одноразова допомога у сумі - 20 200,00 грн. та щомісячні виплати.

Таким чином, суд вважає, що з вини відповідача в справі завдана шкода здоров'ю позивача ОСОБА_4, внаслідок чого він став інвалідом. Внаслідок травми отриманої під час виконання ним роботи позивачу було проведено декілька операцій на легенях і очах. Що супроводжувалось спричиненням позивачу фізичного болю і страждань. Проти цих обставин представник відповідача під час розгляду справи не заперечував та визнав їх. Однак він вважає, що відшкодовувати шкоду позивачу повинно Відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Крім того, представник відповідача в справі у своїх запереченнях суду зазначив, що позивачем в справі пропущено тримісячний строк, передбачений ст.. 233 КЗПП України для звернення до суду для відновлення порушеного права.

Суд вважає, що позов повинен бути задоволений у повному обсязі згідно ст. 1168 Цивільного Кодексу України, яка передбачає, відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи. Згідно вказаної норми закону моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Саме ця норма закону, на думку суду, дає право суду стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду яка спричинена нещасним випадком на виробництві.

Сума моральної шкоди, яку вимагає від відповідача позивач в справі, на думку суду є обґрунтована та достатньо підтверджена письмовими доказами доданими до справи.

Згідно пункту - 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України, в редакції від 25 травня 2001 року № 5 «ОСОБА_5 необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними у повному обсязі і такими що ґрунтуються на законі, а тому суд задовольняє їх у повному обсязі.

При цьому, суд вважає необхідним відновити строк позивачу для звернення до суду з цим позовом, так як вважає, що ним пропущено строк для звернення до суду з поважних причин, так як позивач не мав можливості у зв'язку з лікуванням своєчасно звернутись до суду.

На підставі ст. 16, 23,1167, 1168 Цивільного Кодексу України, ст. 4 Закону України "Про охорону праці", ст. 153,237-1 КЗПП України, ст. 10, 11, 60, 212-214 ІГПК України, суд,-

ВИРІШИВ;

Позов задовольнити у повному обсязі, та поновити ОСОБА_4 строк для звернення до суду з таким позовом.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «АрселорМітал ОСОБА_3 Ріг» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди - 100 000 гривень 00 копійок.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «АрселорМітал ОСОБА_3 Ріг» державне мито в сумі - 1000 гривень, та судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі,- 120 гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана заява про апеляційне оскарження на протязі 10 днів, з дня виготовлення повного тексту цього рішення, а апеляційна скарга може бути подана протягом 20 днів, після подачі заяви про апеляційне оскарження в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_3.

Суддя; ОСОБА_1