ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-100/2010
провадження № Б/н 34
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого

судді ЯщукТ.І.

при секретарі Жиленко Ю.Г.

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - про виділ в натурі часток в житловому будинку ,-

встановив:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 06.05.1998 року звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про розподіл жилого будинку АДРЕСА_1, посилаючись на те, що позивачці ОСОБА_3 на праві власності належить 6/8 часток цього будинку, а відповідачці ОСОБА_5 - 1/8 частина будинку. Позивачі зареєстровані за вказаною адресою, іншого житла у них немає. Оскільки між сторонами виник спір з приводу користування відособленими приміщеннями цього будинку, позивачка просить виділити їй у власність 6/8 часток спірного будинку АДРЕСА_1 шляхом приєднання кімнати 1-5, площею 8,5 кв.м. і кімнати 1-3, площею 9,5 кв.м. до кімнати № 2-3. площею 14,2 кв.м.

ОСОБА_3 користується загальною площею в будинку 30,4 кв.м. , до якої входять приміщення : 2-1, площею 8,2 кв.м. - веранда, 2-2, площею 8,0 кв.м. - кухня, 2-3, площею 14.2 - жила кімната.

ОСОБА_5 користується площею 36,3 кв.м., до якої належать приміщення : 1-1. площею 3,2 кв.м, 1-2 , площею 7,1 кв.м., 1-3, площею 9,5 кв.м., 1-4, площею 8,0 кв.м., 1-5. площею 8.5 кв.м.

Предметом спору є кімнати № 1-5, площею 8,5 кв.м. та № 1-3 , площею 9,5 кв.м., які відповідачка добровільно не бажає виділити позивачці в користування та власність. Згідно з експертним висновком КНДІСЕ приєднання кімнати № 1-5, площею 8,5 кв.м. і кімнати № 1-3, площею 9,5 кв.м. до кімнати № 2-3 є технічно можливим, а тому позивачка просить виділити їй у власність 6/8 часток спірного будинку АДРЕСА_1 шляхом приєднання кімнат 1-5 та 1-3 до кімнати 2-3, які будуть відповідати належній їй ідеальній частці в будинку - 6/8. Такий варіант приєднання приміщень є найбільш сприятливим, оскільки в даному випадку не потрібно буде зносити самовільно здійснену відповідачем ОСОБА_5 прибудову до будинку.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16.08.2000 року у задоволенні позову було відмовлено (т.1, а.с. 194-200). Ухвалою колегії суддів Київського міського суду від 20.09.2000 року рішення суду першої інстанції було скасоване, а справа направлена на новий розгляд.

1)
року ОСОБА_5 подала позов до ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.06.1977 року Першою Київською державною нотаріальною конторою, недійсним (т.1, а.с. 222).

2) року ОСОБА_3 доповнила позовні вимоги в частині визнання права власності на неотриману у спадок 1/8 частину спірного будинку, залучила в якості співвідповідача ОСОБА_7 та третіх осіб - ОСОБА_8, ОСОБА_9

14.02.2001 року ОСОБА_8 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визначення спадкової долі, виділення їй 1/12 частини будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, виділивши їй 1/24 частину, що складає 0,0232 га ( т.1, а.с. 272-273).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2002 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення порядку користування земельною ділянкою по домоволодінню АДРЕСА_1 - залишено без розгляду (т. 1, а.с. 371-372).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2002 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, в задоволенні позовів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відмовлено (т. 1, а.с. 373-381). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2002 року рішення було залишено без змін.

Ухвалою судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05.06.2003 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29.01.2002 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 18.06.2002 року в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про виділ частки в будинку було скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті рішення суду залишено без змін (т. 1, а.с. 441 - 444).

20.08.2003 року ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_16 про визнання договору дарування 1/8 частини жилого будинку по АДРЕСА_1 частково недійсним.

1)
року ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та його скасування ( т.2, а.с. 32-33). 14.01.2004 року доповнила свої позовні вимоги вимогами про виділення їй в натурі двох третин обов'язкової частки в спадщині ( а.с. 90, т.2 ).

25.12.2003 року ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та його скасування, а 25.02.2004 року уточнила позовні вимоги та просила також виділити в натурі її частку в спадщині за законом (т.2 , а.с. 88-89).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.03.2007 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9 про виділ часток в натурі в житловому будинку - було задоволено (т. З , а.с. 260-269).

В задоволенні вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_16 про визнання частково недійсним договору дарування 1/8 частини будинку по АДРЕСА_1 від 09.04.1998 року - відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та його скасування - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 22.11.2007 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.03.2007 року в частині позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_8 про виділ часток в натурі в жилому будинку - скасовано, справа направлена на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду залишено без змін. ( т. З, а.с. 390-398).

18.02.2009 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 уточнили позовні вимоги та просили: встановити спадкові долі з частини будинку АДРЕСА_1 (кімнати 1-1,1-2,1-3,1-4,1-5 відповідно до технічного паспорту будинку за 1998 рік), яка належала спадкодавцю ОСОБА_17 і знаходиться після її смерті в користуванні відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Виділити на праві приватної власності в користування ОСОБА_3 приміщення № 2-1 веранда) площею 8,2 кв.м., № 2-2 (кухня) площею 8,0 кв.м. , № 2-3 (житлова кімната), площею 14,2 кв.м., приєднати до них кімнати № 1-3 (житлова) площею 9,5 кв.м., № 1-5 (житлова), площею 8,5 кв.м., що складає 69/100 часток площі житлового будинку, шляхом демонтування дверного блоку в перегородці між приміщеннями 1- 4 і 1-5, заклавши пройму. В перегородці між приміщеннями 1-5 і 2-3 вмонтувати пройму і вмонтувати в ній дверний блок, згідно з варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 3229/3230 від 25.10.2001 року (т.1, а.с. 304-314) з відповідною частиною господарських будівель.

Решту площі 18,3 кв.м. будинку: приміщення № 1-2 - кімната площею 7,1 кв.м., № 1-1 - кімната, площею 3,2 кв.м., № 1-4 - кімната площею 8,0 кв.м - залишити у власності відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Зобов'язати ОСОБА_3 провести демонтаж дверного блоку в перегородці між приміщеннями 1-4 і 1-5, заклавши пройму. В перегородці між приміщеннями 1-5 і 1-3 демонтувати дверний блок і закласти пройму та демонтувати батарею і труби опалення в приміщенні № 1-5 і 1-3 ( т. 4, а.с. 129-133).

Позивачка ОСОБА_3 в дане судове засідання не з'явилась, під час розгляду справи вона подала заяву (а.с. 163, т. 4) про розгляд справи в її відсутності, з проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Просила винести рішення таке ж, як було ухвалене судом 13.03.2007 року. Будучи присутньою в судовому засіданні 26.02.2010 року позивачка ОСОБА_3 підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом визнано за можливе розглянути справу в його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутності (т.4, а.с. 200).

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_2 в судовому засіданні просила у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю, оскільки на даний період часу вона не є співвласником будинку, тому не має права заявляти будь-які вимоги.

Крім того вважає, що ОСОБА_3 стала співвласником будинку незаконно, оскільки мирова угода, що була затверджена ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.1973 року, на підставі якої за ОСОБА_3 було зареєстровано на праві власності 1/2 частину домоволодіння, в дійсності не укладалась, оскільки не була підписана ОСОБА_17 Це питання на даний період часу є предметом розгляду в Окружному адміністративному суді м. Києва.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності ( а.с. 110, 191, т. 4).

Треті особи ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, судом визнано за можливе розглянути справу у відсутності третіх осіб. Будучи присутньою в судовому засіданні 26.02.2010 року, третя особа ОСОБА_8 просила позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_10 в дане судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В судовому засіданні 26.02.2010 року ОСОБА_10 пояснив, що на даний період часу він є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 29.05.2009 року. Вважав, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням № 1129 виконкому Дарницької районної ради депутатів трудящих м. Києва від 01.11.1947 року ОСОБА_18 була відведена земельна ділянка під індивідуальне будівництво по АДРЕСА_1, площею 803 кв.м.

ОСОБА_18 продала недобудований будинок ОСОБА_17 та ОСОБА_20 ( матері ОСОБА_3, дочці ОСОБА_17). Будинок перейшов у користування ОСОБА_17 та ОСОБА_20, яка померла в 1947 році, і продаж недобудованого будинку не був

оформлений між учасниками угоди. Після смерті ОСОБА_20 в будинку залишились проживати ОСОБА_17 та дочка ОСОБА_20 - позивачка ОСОБА_3

Рішенням виконкому Дарницької районної ради депутатів трудящих № 366 від 07.06.1971 року ухвалено оформити право власності на ціле домоволодіння, що складається з двох житлових кімнат по АДРЕСА_1, ОСОБА_17 (а.с. 68, т. 1). Однак, рішенням виконкому Дарницької районної ради депутатів трудящих № 766 від 13.11.1972 року рішення № 366 від 07.06.1971 року про оформлення права власності на будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_17 - скасоване у зв'язку з виявленням другого претендента на власність. Питання про право особистої власності на цей будинок запропоновано вирішити в суді (а.с. 132, т. 3).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.02.1973 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_17 про визнання права особистої власності на домоволодіння була затверджена укладена між сторонами мирова угода 20.02.1973 року і їй надано сили судового рішення (а.с. 136-137, т. 3).

Вказаною мировою угодою сторони погодили, що за кожною із них (ОСОБА_17 та ОСОБА_3) визнається право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1, з виділенням у користування ОСОБА_17 - приміщень будинку № 1- 1, 1-2,1-3, частки приміщення № 2-3, ОСОБА_3 - приміщень № 2-1, 2-2, частки приміщення 2-3, за умови перенесення перегородки (стіни) між приміщеннями 1-3 і 2-3 по одній лінії з перегородкою між приміщеннями 1-2 і 2-2 (відповідно до плану домоволодіння 1972 року) (а.с. 133-135, т. 3).

Заперечення представника відповідача про незаконність вказаної мирової угоди у зв'язку з допущенням процесуальних порушень при її затвердженні судом не приймаються до уваги, оскільки ухвала суду від 20.02.1973 року, якою затверджена мирова угода, є чинною та була виконана відповідно до діючих на той час норм ст. 14, 348 ЦПК УРСР 1963 року, в установленому законом порядку.

Як вбачається з довідки про належність спірного домоволодіння, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи Київського міського БТІ (а.с. 90, т. 3), вказана мирова угода була зареєстрована в Київському міському БТІ 28.04.1973 року, за ОСОБА_3 та ОСОБА_17 було зареєстровано право власності за кожною на 1/2 домоволодіння АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_17 померла ( а.с. 204, т. 3).

Після смерті ОСОБА_17 відкрилась спадщина на 1/ 2 частину спірного будинку, яку в установленому законом порядку прийняли та 21.06.1977 року в Першій Київській державній нотаріальній конторі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 76, т. 1): дочка померлої ОСОБА_22, син померлої ОСОБА_23, онука померлої ОСОБА_3 по 1/8 частці будинку кожний.

Також на 1/8 частку жилого будинку 07.02.1998 року Сьомою Київською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом онуку ОСОБА_17 - ОСОБА_16, батько якого ОСОБА_24 (син ОСОБА_17) помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і не оформив свідоцтва про право на спадщину (а.с. 77, т.1).

Відповідно до договору дарування від 09.04.1998 року, посвідченого нотаріусом Сьомої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_16 подарував ОСОБА_3 1/8 частину жилого будинку АДРЕСА_1.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_23 відкрилась спадщина на належне йому майно - 1/8 частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала йому як спадкоємцю ОСОБА_17 Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину спірного житлового будинку було видане 21.03.1986 року Першою Київською державною нотаріальною конторою дружині померлого ОСОБА_5 (відповідачці по справі) ( а.с. 78, т. 1).

Власник 1/8 частини будинку ОСОБА_22 померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Спадщину після її смерті прийняв її син ОСОБА_7, відповідач по справі, якому 18.12.1998 року Другою Київською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану 1/8 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 198 , т. 3).

Таким чином, на час пред'явлення позову у 1998 році позивачка ОСОБА_3 була власником 6/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1, відповідачка ОСОБА_5 - власником 1/8 частини та відповідач ОСОБА_7 - власником 1/8 частини будинку.

27.07.2006 року позивачка ОСОБА_3 подарувала 6/8 частин вказаного житлового будинку своєму сину ОСОБА_4, про що 27.07.2006 року нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори було посвідчено договір дарування, який був зареєстрований в Київському міському БТІ 14.08.2006 року .

Як вбачається з договору дарування від 29.05.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бродським В.В. за реєстровим № 1356, позивач ОСОБА_4 передав безоплатно у власність ( подарував) третій особі ОСОБА_10 6/8 частин житлового будинку АДРЕСА_1 з будівлями та спорудами (а.с. 184, т. 4).

21.07.2009 року ОСОБА_10 Київським міським Б ГІ було видане реєстраційне посвідчення № 002412 про належність йому на праві приватної власності 6/8 частин житлового будинку на підставі договору дарування від 29.05.2009 року, записаного в реєстрову книгу № 43-26 за реєстровим № 20305 (а.с. 183, т. 4).

Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Статтею 361 ЦК України передбачено право співвласника самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, у разі відчуження власником свого майна, право власності на нього припиняється.

З викладеного вбачається, що на даний період часу ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 не е співвласниками будинку АДРЕСА_1, ним є третя особа ОСОБА_10 Однак протягом розгляду справи ОСОБА_10 самостійних позовних вимог не заявляв.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею З ЦПК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 17, 163, т. 4).

Отже, у зв'язку з відчуженням 6/8 частин будинку ОСОБА_3 на користь свого сина ОСОБА_4, а ОСОБА_4 - на користь третьої особи ОСОБА_10, позивачі перестали бути співвласниками будинку АДРЕСА_1, правомочності володіння, користування та розпорядження частиною спірного будинку у позивачів припинились, як і право вимагати виділу в натурі часток у житловому будинку. Суд приходить до висновку, що на даний період часу права та законні інтереси позивачів не порушуються, їх позовні вимоги про встановлення спадкових долей в будинку, виділ в натурі часток в житловому будинку є безпідставними, тому в задоволенні позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - необхідно відмовити.

На підставі викладеного, ст. 71, 80, 113,115 ЦК України ( 1963 року), ст. 15, 317, 319, 346, 361 ЦК України, керуючись ст. З, 10,11, 57, 60, 61, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 - про виділ в натурі часток в житловому будинку - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: