Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області
15 лютого 2010 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судці Кругового О.О., при секретарі Гальченко О.А., за участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача,
29.10.2009року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд розірвати договір № 675, укладений 20.08.2009року між ним та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, стягнути з відповідача 5000грн. сплачених за виконання робіт, пеню за порушення терміну виконання робіт у сумі 7560,00грн., моральну шкоду у розмірі 5000грн. та судові витрати по справі.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на доводи наведені у позові та на свої пояснення надані у судовому засіданні.
Відповідач двічі 13.01.2010 року та 15.02.2010року у судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату та час слухання справи.
Таким чином, в порядку ч.2 ст.77 ЦПК України, суд визнає, що відповідач двічі не зявився до суду без поважних причин.
Позивач в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.
Згідно ст.. 526 ЦК України, зобов»язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.
20.08.2009року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір № 675 на виконання робіт, згідно якого відповідач зобов»язався обшити балкон позивача з металопластика та встановити на балконі вікна (а.с.8,9).
Пунктами 2.2, 3.1, 3.2 Договору вартість зазначений робіт складає 7000грн, робота повинна бути виконана протягом 12 робочих днів.
20.08.2009року позивач передав відповідачу попередню плату у сумі 3500грн, а 15.09.2009року ще 1500грн., всього 5000грн., решту суми 2000грн. позивач повинен був сплатити після виконання робіт, що підтверджується товарними чеками (а.с.6,7).
Однак, відповідач умови договору не виконав, роботу взагалі не розпочинав, отримані кошти за майбутнє виконання умов договору не повертає позивачу, усіляко ухиляється від зустрічей.
Згідно ст.. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов»язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуг зв»язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно захист прав позивача як споживача регламентовано Законом України № 1021 від 12.05.1991року «Про захист прав споживачів» та відповідними нормами Цивільного кодексу України.
Згідно ст.. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач має право відмовитись від договору про виконання робіт і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов»язань за договором. Крім того, у разі, коли виконавець не може виконати роботу згідно договору, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості робіт.
Строк виконання робіт закінчився 08.09.2009року, тобто 12 робочих днів, тому з 09.09.2009року до дня подання позову до суду 29.10.2009року (36 робочих днів), ОСОБА_2 повинен сплатити позивачу пеню в сумі 210,00 грн. за кожен день прострочення виконання робіт зі слідуючого розрахунку 7000 грн. х 3% = 210,00 грн., а всього 7560,00грн. = 210,00 грн. х 36 робочих днів .
Таким чином, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто 5000грн. сплачених за виконання робіт, пеню за порушення терміну виконання робіт у сумі 7560,00грн.
Також, діями відповідача позивачу спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 5000грн., яка виразилась у погіршення душевного спокою, сну, постійному перебуванні у дипресивному стані.
Згідно ст.. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Відповідно до ч.І ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Таким чином, виходячі із обставин справи та наставших наслідків, беручи до уваги вимоги розумності та справедливості суд, вважає, що позовні вимоги морального характеру підлягають задоволенню повністю.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на інформаційне-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 50 грн., сплачені позивачем при подачі позову до суду.
Згідно ч.З ст. 88 ЦПК України, якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої чи відхиленої частини вимог.
У відповідності до ч.З ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», п.10 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито», споживачі звільняються від сплати державного мита за позовами, що пов»язані з порушенням їх прав. Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 10, 57-60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку передбаченому ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.О. Круговий