ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 2-353/10
провадження № -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2010 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Синиці Л.П., при секретарях судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Городищенської міської рада Черкаської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та повернення частини самовільно зайнятої ділянки, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, третя особа Городищенська міська рада Черкаської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та повернення частини самовільно зайнятої ділянки.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, являється власником будинковолодіння по вул. Садова,16 в м. Городище з 03.03.1965 року, по-сусідству з будинком, земельну ділянку займав на той час ОСОБА_5, а в подальшому ОСОБА_6, чому є підтвердження генплан земельної ділянки від 13.10.1961 року, згідно якого між даними земельними ділянками був запланований проїзд шириною 4,0м., на даний час земельна ділянка відповідає визначеній ширині в 20м., а 4,0м., що були виділені для проїзду захватив ОСОБА_6, без погодження на те з позивачем. На план-схемі земельної ділянки ОСОБА_6 видно, що його земельна ділянка, котра суміжна з ділянкою позивача, має форму її збільшення і становить 22,0м. замість 20,0м. по довжині 53м.. В подальшому ОСОБА_6 на самозахваченій земельній ділянці став будувати будинок, що є незаконним, підтвердженням цьому є план-схема земельної ділянки від 22.07.2003 року, на якій видно, що між їх земельними ділянками відсутня земельна ділянка шириною 4,0м., а огород позивача є виступом по тій причині, що ОСОБА_6 захватив дану земельну ділянку та став незаконно будувати будинок. Позивач неодноразово звертався у різні інстанції про незаконне будівництво і у відповіді з інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області №К-470/01-10 від 19.04.2010 року, підтверджено факт самочинного будівництва житлового будинку ОСОБА_4 по вул. Садова,14 в м. Городище, аналогічне порушення зафіксовано і у відповіді Городищенської райдержадміністрації №196/01-21 від 01.04.2010 року, де підтверджується факт невідповідності будівництва будинку будівельному паспорту, виданого ОСОБА_6, який на даний час є померлим і його дружина є спадкоємцем. Дивною є позиція міської ради, яка не зважаючи на неодноразові заяви практично не реагує на звернення та не вбачає в діях ОСОБА_6 незаконних дій, прикладом цього є скарга від 19.05.2008 року, яка фактично залишена без відповідного реагування. ОСОБА_4 на близькій відстані від земельної ділянки побудував самочинно будинок і здійснив самозахват частини земельної ділянки, що призначена для проїзду шириною 4,0м., у звязку з цим, позивач звернувся до суді, і просить усунути порушення його права власності на земельну ділянку з боку громадянки ОСОБА_4, яка самочинно будує жилий будинок на земельній ділянці, яка є фактично самозахвачена ОСОБА_6, що була призначена для проїзду шириною 4,0м., згідно генплану від 13.01.1961 року, а також, в рахунок відшкодування понесених витрат, просить, стягнути з ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 45,49грн. .

За ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 30.09..2010р., Городищенська міська рада, що визначена позивачем, як третя особа, переведена в статус - відповідача, бо земельна ділянка по вул. Садова, 14 в м. Городище, Черкаської області, на час розгляду справи в суді, згідно земельно-облікових даних рахується за покійним ОСОБА_6, тобто перебуває у віданні Городищенської міської ради.

У судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просить суд, усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою в розмірі 144кв.м., яку захватив ОСОБА_6, і якою продовжує користуватися його дружина ОСОБА_4, повернути цю частину самовільно зайнятої земельної ділянки. Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона з чоловіком володіла земельною ділянкою по вул. Садовій, 14 в м. Городище з 1985 року на основі договору купівлі-продажу №587052 від 05.03.1985 року та генерального плану (схеми) №900 від 07.04.1960 року, на якому чітко вказана площа та загальні розміри земельної ділянки, а також стан прилеглих територій, що межують з присадибною ділянкою, з північної сторони ділянка в стані розроблення (огород), з південної сторони знаходиться огород домоволодіння №15 по вул. Коцюбинського. Згідно будівельного паспорту на забудову земельної ділянки по вул. Жданова нині вул. Садова, 14, №791 від 1985 року, межі земельних ділянок не порушені, загальні розміри збереглися, тому ніякого «захвату» території не має. Плани щодо утворення проїзду на присадибній ділянці є абсурдними тому, що гр. ОСОБА_3 ніякого відношення до цієї території не має. ОСОБА_3 посилається на генплан земельної ділянки під №16 від 1961 року, виданий йому лише під забудову, а будівельного паспорту та схеми виносу в натурі земельної ділянки і розробки будівель немає. Представники відповідача - Городищенської міської ради Черкаської області, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, діють на підставі довіреності, позов не визнали, вказавши, що дані відносно виділу земельної ділянки під проїзд в розмірі 4,0м. на що посилається позивач відсутні, разом з тим, перешкод в користуванні земельною ділянкою позивач не має, за заявою ОСОБА_3, виїжджала комісія, неодноразово, оглядали земельні ділянки позивача та покійного ОСОБА_6 чоловіка відповідача, робили заміри, розміри земельних ділянок відповідають обліковим даним, є спір щодо 144кв.м. земельної ділянки, який позивач створює штучно, бо за рішенням Городищенської міської ради ця земля, надавалася йому під городництво, але позивачем не використовується, як і не використовується відповідачем ОСОБА_4 .

Суд, розглянувши позов /про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та повернення частини самовільно зайнятої ділянки, як спосіб захисту порушеного права на земельну ділянку/ в межах заявлених позовних вимог, вислухавши сторін по справі, вивчивши наявні у матеріалах цивільної справи докази, вважає, що позивач не довів свого позову, що є його обовязком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, з врахуванням того, що судом було створено всі умови для змагального процесу та розяснено позивачу його права, обовязки, які передбачені цивільно-процесуальним законодавством держави і, вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини ст. 214 ЦПК України.

Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу.

Предметом вимоги ОСОБА_3 є усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та повернення частини самовільно зайнятої ділянки.

Чинне законодавство, ч.1 ст. 15 ЦПК України, встановлює, що розгляд справ у спорах, які виникають із земельних відносин, належить до компетенції судів загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст. 158 Земельного Кодексу України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування території сіл, районів та областей.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть, якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК України та статтею 16 Цивільного Кодексу України.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із наступними змінами і доповненнями, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні тощо), суд має перевірити законність прийнятого рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Самовільним зайняттям земельної ділянки є заволодіння земельною ділянкою, що не спирається на закон і відбувається з порушенням визначеного порядку надання земельних ділянок, здійснюване без відведення землі в натурі й одержання документа, що засвідчує право на землю. Одним із способів самовільного зайняття є самовільне захоплення землі, тобто заволодіння ділянкою без дозволу органів, уповноважених виносити рішення про надання земельних ділянок у користування, згідно ст., ст. 211, 212 ЗК України, і дана земельна ділянка, підлягає поверненню власнику землі.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, земельний спір між позивачем по справі та ОСОБА_6, нині покійним, зі слів позивача ОСОБА_3, виник у 2002 році, з а відповідачем ОСОБА_4 з червня місяця 2009 року.

ОСОБА_3, позивач по справі, є власником домоволодіння по вулиці Садовій, 16 в м. Городище, і за ним рахується земельна ділянка, згідно записів в ЗКК - 0,3644га., розмір якої не заперечується останнім, а підтверджується, та якою позивач користується, претендуючи, на узаконення використання саме даної земельної ділянки, однак, отримати технічну документацію не бажає /на земельну ділянку розміром 0,35га. виготовлена технічна документація із землеустрою, яка затверджена рішенням Городищенської міської ради №24-33 від 14.10.21005 року/, бо претендує й на земельну ділянку, що знаходиться навпроти будинковолодіння ОСОБА_6, розміром 144кв.м.. Згідно до плану-схеми, що є додатком до висновку відділу містобудування та архітектури Городищенської РДА, виданого у 2003 році, для виготовлення технічної документації по видачі ОСОБА_3, позивачу по справі, державного акту на право власності на земельну ділянку, ширина земельної ділянки під домоволодінням №16 по вулиці Садовій становить 20м.. На план-схемі земельної ділянки, яка використовується позивачем для ведення особистого селянського господарства зазначений також виступ в сторону земельної ділянки гр. ОСОБА_6, без зазначення його розміру. Питання спірного суміжного землекористування неодноразово розглядалися різними інстанціями, і у червні місяці 2009 року, комісією в складі: першого заступника голови Городищенської РДА, заступника начальника відділу Держкомзему в Городищенському районі, заступника Городищенської міської ради, начальника юридичного відділу Городищенської РДА, землевпорядників Городищенської міської ради, гр. ОСОБА_6 попереджено про невикористання земельної ділянки орієнтованою площею 144кв.м., після збору ним урожаю, що ним використовувалася.

За рішенням Городищенської міської ради №33-115-У від 23.10.2009 року «Про надання в оренду земельної ділянки для городництва гр. ОСОБА_3Я.», з метою вирішення спору між суміжними землекористувачами, позивачу надано земельну ділянку під городництво в оренду площею 114кв.м. по вулиці Садовій в м. Городище.

05.03.1985 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_6 став власником житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями, що розташований в місті Городище, по вулиці Жданова (наразі вулиця Садова), 14 на земельній ділянці, присадибного земельного фонду колгоспу «Заповіт Леніна», і за ним, згідно довідки правління даного колгоспу, закріплена земельна ділянка розміром 0,06га, яка розміщена по вулиці Жданова. На даний час, за ОСОБА_6, вул. Садова, 14 в м. Городище, закріплена земельна ділянка розміром 0,29га., і рахується згідно записів в ЗКК за покійним, бо 10.06.2009 року останній помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія І-СР від 121006 від 13.06.2009р., право власності на дану земельну ділянку, юридично не закріплено, а саме, державний акт, ним за життя, виготовлений не був.

За даними Городищенської міської ради, Городищенської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, відповідач по справі, до цього часу не переоформила земельну ділянку з покійного чоловіка, як і не зверталася щодо надання в користування земельної ділянки по вулиці Садова,14 в м. Городище.

Що стосується позовної вимоги, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, то за вимогою суду, 14.10.2010 року, комісією Городищенської міської ради було здійснено виїзд на місце розташування спірних земельних ділянок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, відповідно вулиця Садова, 16 та Садова, 14 в м. Городище, на місці виявлено, що існує спір на земельну ділянку розміром 144кв.м., яка була дана в оренду позивачу під городництво рішенням Городищенської міської ради №33-115-У від 23 жовтня 2009 року, шириною 1,7м., про яку позивач говорить як самозахват, встановлено, що ця ділянка не використовується господарями суміжних ділянок, заросла бурянами. Покійним ОСОБА_6, ще до винесення вищезазначеного рішення міської ради, було встановлено межу, тому, що позивач не користувався даною земельною ділянкою, але після попередження, що мало місце у червні місяці 2009 року, ця земельна ділянка більше року, сімєю ОСОБА_6, не використовується.

Розміри земельних ділянок згідно обмірів, без врахування земельної ділянки 144кв.м., які використовуються гр. ОСОБА_3, позивачем по справі, становить 0,35га., згідно до ЗКК 0,3644га., а гр. ОСОБА_4 використовує земельну ділянку 0,29га. , згідно ЗКК за гр. ОСОБА_6 рахується 0,29га..

З огляду на вищевикладене, в діях ОСОБА_4, яка використовує земельну ділянку покійного чоловіка ОСОБА_6, не вбачається самозахвату земельної ділянки 144кв.м., про які йдеться у позовні заяві.

На підставі наведеного та керуючись ст. 16 Цивільного Кодексу, ст. ст. 152, 158, 211, 212 Земельного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» із наступними змінами і доповненнями, ст. ст. 3, 5, 10, 15, 30, 60, 212, 213, 214, 215, 294 Цивільно - процесуального України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволені позовної вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Городищенської міської ради Черкаської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та повернення частини самовільно зайнятої ділянки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_10