Справа № 2-614/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2010 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Баєвої О.І.

при секретарі - Харечка І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах Львівської міської ради до ОСОБА_1, треті особи Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради, Управління Держкомзему у м. Львів, ЛКП «Варшавське-407» про стягнення коштів за фактичне землекористування, повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

у с т а н о в и в:

прокурор Шевченківського району м. Львова звернувся до суду з позовом, поданим в інтересах Львівської міської ради, в якому просить ухвалити рішення про зобовязання відповідача ОСОБА_2 звільнити самовільно зайняту ним земельну ділянку площею 0,0033 га по вул. Могильницького, 16 в м. Львові шляхом демонтажу усіх встановлених на ній обєктів за власний кошт, привести її у придатний для використання стан, стягнути з відповідача 393,26 грн. шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що проведеною прокуратурою району перевіркою встановлено, що відповідач самовільно зайняв та без відповідних правовстановлюючих документів використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,0033 га по вул. Могильницького, 16 в м. Львові для обслуговування житлового будинку

В звязку з цим відповідач неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, однак земельну ділянку так і не звільнив, договір оренди землі не уклав, кошів за використання ділянки не сплачував.

Спірна земельна ділянка відноситься до земель громадської та житлової забудови, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Львова.

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель у Львівській області проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки та розмір такої шкоди становить 393,26 грн.

Оскільки заходами, вжитими Управлінням з контролю за використанням та охороною земель до відповідача, усунути виявлене порушення не виявилось можливим, прокурор Шевченківського району м. Львова в інтересах Львівської міської ради змушений звернутися до суду.

В судовому засіданні представник прокуратури Шевченківського району м. Львова позовні вимоги підтримав повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в поданому до суду позові. Просить позов задовольнити.

Представник Львівської міської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов заперечив та вказав, що жодного самозахоплення земельної ділянки він не вчиняв. В 2002 році загорожу, яка фактично збільшила площу належної йому земельної ділянки, встановив ЖЕК-408. З того часу огорожу ніхто не знімав. Вважає, що саме ЛКП зобовязано демонтувати огорожу. Просить у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні представник третьої особи Управління Держкомзему у місті Львів позов підтримав. Вказав, що неодноразовими перевірками Держземінспекції України у Львівській області встановлено самозахоплення відповідачем земельної ділянки по вул. Могильницького, 16 в м. Львові площею 0,0033 га. В звязку з цим відповідач притягався до адміністративної відповідальності за ст.ст. 53-1, 188-5 КУпАП.

В судовому засіданні представник третьої особи Шевченківської районної адміністрації у Львівській області позовні вимоги підтримані повністю. Вказав, що дійсно відповідачем здійснено самозахоплення земельної ділянки. ЛКП-408 в 2002 році дійсно встановлювало огорожу під час проведення будівельних робіт, однак в подальшому вона була демонтована. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні представник третьої особи ЛКП «Варшавське-407» - позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що в 2002 році ЖЕК-408, який в подальшому було приєднано до ЛКП «Варшавське-408», встановлював огорожу, яку в подальшому було демонтовано. Огорожу, яка існує на даний час встановлював сам відповідач. Просить позов задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачу відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії 1//-ЛВ №092966, виданого 18 липня 2002 року Департаментом землеустрою та забудови міста Львівської міської ради на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0672 га по вул. Могильницького в м. Львові.

Відповідач самовільно зайняв та без відповідних правовстановлюючих документів використовує земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови площею 0,0033 га по вул. Могильницького, 16 в м. Львові для обслуговування житлового будинку, тобто збільшив належну йому земельну ділянку шляхом встановлення паркану.

Спірна земельна ділянка відноситься до земель громадської та житлової забудови, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Львова.

Твердження відповідача про те, що даний паркан встановлений не ним, а в 2002 році ЖЕКом не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Так, представник ЛКП «Варшавське-408» ствердив, що дійсно в 2002 року ЖЕК-408 встановив сітчасту огорожу в подвірї будинковолодіння №16 по вул. Могильницького в м. Львові, однак в подальшому ця сітка була самовільно демонтована відповідачем та на її місці встановлено та залито фундамент під паркан.

Крім того зясовано, що за самовільне захоплення земельної ділянки відповідач тричі притягався до адміністративної відповідальності. В протоколах про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2009 року №152 та 09 червня 2009 року №598 відповідач зазначав, що земельна ділянка по вул.. Могильницького, 16 в м. Львові була ним загороджена , оскільки була засмічена та він привів її у порядок, та для подальшого викупу.

У відповідності до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан здійснюється за рахунок громадянина, який самовільно зайняв земельну ділянку.

Таким чином оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач самовільно зайняв земельну ділянку площею 0,0033 га він у відповідності до ст. 121 ЗК України зобовязаний її повернути та привести у придатний для використання стан, за власний рахунок, шляхом демонтажу усіх встановлених на ній обєктів.

Згідно із статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Обєктом плати за землю є земельна ділянка.

Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Львівської області відповідно до «Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родючого шару грунту) без спеціального дозволу», затверджена Постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25 липня 2007 року) проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки та така шкода становить 393,26 грн.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 373, 374, 1212-1214 ЦК України, ст. 96 , 116, 125, 126, 152, 158. 206, 212 Земельного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0033 га по вул. Могильницького. 16 в м. Львові, та привести її у відповідність до меж земельної ділянки, визначеної в ОСОБА_3 на право приватної власності на землю, виданому 18.07.2002 р. Департаментом землеустрою та планування забудови міста Львівської міської ради серія 1//-ЛВ №092966, шляхом демонтажу усіх встановлених на ній обєктів.

Стягнути з ОСОБА_1 у місцевий бюджет Шевченківського району м. Львова 393 (триста девяносто три) грн. 26 коп. у відшкодування шкоди, завданої внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

Стягнути з ОСОБА_1 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення, повязаних з розглядом справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4