Справа №22-ц-10 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Білецького О.М.

суддів Семеній Л.І., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення боргу в сумі 350000 грн.,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в сумі 350000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 700 грн. і за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Зазначає, що складена розписка є безгрошовою, оскільки грошей від позивача під час складення боргової розписки він не отримував, що підтвердили свідки у судовому засіданні, а тому договір позики вважає не укладеним.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_4, яка підтримала скаргу з мотивів в ній викладених, пояснення позивача ОСОБА_2, який заперечив проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення договору позики між позивачем та відповідачем та невиконання позичальником умов цього договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 12 листопада 2008 року між сторонами був укладений договір позики на суму 350000 грн. із строком повернення до 01 березня 2009 року. Грошові кошти за цим договором відповідачем повернуті не були.

Згідно ст.ст. 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка або інший документ, який посвідчує передання позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, на підтвердження своїх вимог позивач надав суду власноручно підписану ОСОБА_1 розписку, складену у присутності двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із зазначенням їх паспортних даних (а.с.6).

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склались між сторонами, дав належну правову оцінку доказам, поясненням сторін та свідків, врахував ті обставини, що наявність розписки у позикодавця свідчить про невиконання зобовязання позичальником, доказів про повернення грошей відповідач не надав, а тому обґрунтовано виходив з того, що позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики.

Рішення суду про стягнення боргу за борговою розпискою відповідає вимогам ст. ст. 509, 526, 530, 610, 611, 612, 614, 626 ЦК України та ґрунтується на зібраних у справі доказах.

Доводи апелянта про те, що під час складення розписки він гроші не отримав, а тому позивачем не доведений факт укладення цього договору, є необґрунтованими, оскільки з врахуванням вимог ч.2 ст.218, ч.2 ст.1047 ЦК України та відповідно до ст.59 ЦПК України факт вчинення даних правочинів доведений допустимими доказами по справі.

Інші доводи апелянта висновків суду не спростовують та не є підставами для скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалене у відповідності до вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 303, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 вересня 2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -