Справа № 2-45/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

секретаря Петруняк Н.А.,

з участю сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників сторін: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, повернення самовільно захопленої частини земельної ділянки, зобовязання вчинити певні дії та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, захист права землекористування, зобовязання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в с. Незвисько вул. Придністровська,44 Городенківського району, просить суд зобовязати відповідачку повернути їй самовільно захоплену земельну ділянку розміром 32 квадратних метри. В заяві про зміну позовних вимог ОСОБА_1 також просить суд зобовязати ОСОБА_2 переставити вїзні ворота до її господарства, щоб забезпечити доступ ОСОБА_1 до свого муру, перекрити стару будівлю, щоб конструкції не перетинали межі сусідньої ділянки, при перемуруванні стіни старої будівлі, що служить межовою лінією, відсунути межу сусідньої ділянки на 1 м в свою сторону для забезпечення вільного доступу до неї, а також звільнити громадський прохід між господарством ОСОБА_2 та гаражем, який розданий їй, як майновий пай. Позовні вимоги мотивувала тим, що їх господарства, які знаходяться в с. Незвисько, знаходяться по сусідству, а земельні ділянки межують. ОСОБА_1 проживає в м. Коломия, і є власником житлового будинку з господарськими спорудами в с. Незвисько в порядку спадкування після смерті родичів. Позивачка ОСОБА_1 в позові зазначає, що користуючись тим, що вона тривалий час не проживає в с. Незвисько, ОСОБА_2 самовільно пересунула паркан, що відгороджував їх господарства та розмежовував їх земельні ділянки та захопила один метр її земельної ділянки по довжині 32, тобто 32 квадратних метри, в підтвердження чого покликається на акт комісії сільської ради від 05 вересня 2008р., хоча повторно комісія сільської ради не підтвердила даних висновків.

ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, та уточнення до зустрічної позовної заяви, в якій просить зобовязати ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні її земельною ділянкою та обслуговуванні житлового будинку, провести реконструкцію господарської споруди (літньої кухні), внаслідок чого повернути самовільно захоплену частину її земельної ділянки; відвести в сторону свого будинковолодіння шляхом реконструкції даху та встановлення ринви стічні води, виведені на подвіря ОСОБА_2, демонтувати та перенести збірник для гною та сміття, що розміщений біля господарства ОСОБА_1 зі сторони вулиці. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 1939 року постійно проживає в даному господарстві в с. Незвисько, житловий будинок був побудований приблизно в 1914р. До 2002 р. садиба ОСОБА_2 межувала з садибою ОСОБА_5, після смерті якого спадщину прийняла його донька ОСОБА_1 Межа між господарствами у вигляді паркана була встановлена приблизно в 1987 році, і цей паркан не переносився. Після того, як власницею садиби стала ОСОБА_1, вона встановила межу, протягнувши шнур від стіни старого будинку до кінця садиби, не залишивши відстані між межею та будівлею, хоча п.2.20 передбачає, що таку відстань слід приймати не менше 1 метра.

В судовому засіданні кожна із сторін та їх представники підтримали свої позовні вимоги, та не визнають позовних вимог іншої сторони. В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 подала документи, які стверджують, що вона є спадкоємцем за законом ОСОБА_5, якому згідно рішення Незвиської сільської ради від 31.12.1993 р. в приватну власність передані земельні ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,42 га на 4-х ділянках. ОСОБА_2 подала Рішення Незвиської сільської ради від 31.12.1993 р., згідно з яким в приватну власність передані земельні ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,10га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,6 га на 2-х ділянках.

ОСОБА_1 суду пояснила, що за її зверненням до Незвиської сільської ради в травні 2007 р. був складений акт про те, що ОСОБА_2 захопила частину її земельної ділянки, після того декілька місяців чекала, щоб вона перенесла на інше місце паркан між господарствами. Так як ОСОБА_2 не переносила паркан, тому воназвернулась до голови РДА щоб призначили комісію для встановлення захвату її земельної ділянки сусідкою ОСОБА_2 За результатами роботи комісії від 05.09.2008 р., в якій брали участь представники сільської ради та районного відділу земельних ресурсів, були підтверджені висновки попередньої комісії. Вважає, що розмір земельної ділянки, якою вона користується, не відповідає тому розміру, який по карті, а є меншим, за рахунок того, що її землю захопила ОСОБА_2. Сказати, яку кількість землі захопила ОСОБА_2, позивачка ОСОБА_1 не може. Звертає увагу суду на те, що при перекритті старої будівлі ОСОБА_2, остання підняла дах, з чим категорично не згідна ОСОБА_1, тому просить суд зобовязати відповідачку перекрити стару будівлю, щоб конструкції даху не перетинали межі сусідньої ділянки, і при перемуруванні стіни старої будівлі, що служить межовою лінією, відсунути межу сусідньої ділянки на 1 м в свою сторону. А також вважає, що необхідно перенести браму до господарства ОСОБА_2 на інше місце, навпроти її криниці.

ОСОБА_2 та її представник суду пояснили, що суперечки з сусідами з приводу користування земельною ділянкою почались після того, як вони почали добудову в своєму господарстві. Дозвіл на добудову був отриманий в 2007 р., є всі необхідні документи. Паркан, перенести який просить ОСОБА_1, був покладений давно, приблизно 20 років назад, його ніхто не пересував на інше місце. В 2009 р., з звязку з тим, що затікала стіна на старій будові, був перекритий дах, але стіну цієї будови не перемуровували, не пересували на інше місце, дощові води з цієї будови відведені ринвою в сторону господарства ОСОБА_2, тому ніяких перешкод з їх боку для ОСОБА_1 вони не чинять. На подвіря ОСОБА_2 з накриття муру довжиною майже 7 м, що знаходиться на межі між господарствами ОСОБА_2 та ОСОБА_1, стікають дощові води, тому ОСОБА_6 просить зобовязати ОСОБА_1 відвести їх в свій бік, при цьому врахувати, що ринвою це зробити неможливо, так як будуть перешкоди для заїзду до господарства. При цьому нагадує, що батьком ОСОБА_1 було допущено порушення будівельних норм при будівництві літньої кухні, яка йде по межі після цього під навісу, і в звязку з тим, що дах літньої кухні сусіда на куті перешкоджав проїхати до господарства ОСОБА_2, тому його пізніше переробили. Одночасно пояснила, що вона підписала акт від 05.09.2008 р., складений комісією сільської ради, але пізніше подала заяву про відкликання свого підпису, так як обміри земельної ділянки ОСОБА_1 були зроблені тільки до її паркана, який розміщений не на межі її господарства. 21.07.2009 р., коли комісією сільської ради була переміряна земельна ділянка ОСОБА_1, було встановлено, що в її користуванні знаходиться більше землі, чим зазначено по карті, але в той час ОСОБА_1 якраз забрала паркан, що знаходиться з іншої сторони її господарства, не з сторони ОСОБА_2

Суд, вислухавши сторони, їх представників, свідків ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, експерта ОСОБА_12, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Сторони проживають по сусідству в с. Незвисько Городенківського району по вулиці Придністровській, їх господарства межують.

ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.11.2007 р. є спадкоємцем майна ОСОБА_5 Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями, розміщеного в с. Незвисько по вул. Придністровська, 44. Згідно рішення 16 сесії ХХІ скликання Незвиської сільської ради від 31.12.1993 р. ОСОБА_5 в приватну власність передана земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель загальною площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,42 га, на 4-х ділянках.

ОСОБА_2 згідно з Рішенням Незвиської сільської ради від 31.12.1993 р. в приватну власність передані земельні ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,10га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,6 га на 2-х ділянках. На час розгляду справи державних актів на право власності на земельні ділянки сторони не мають.

Сторони є землекористувачами суміжних земельних ділянок, розміщених в с. Незвисько Городенківського району: ОСОБА_1 по вул. Придністровська, 44, ОСОБА_2 - по вул. Придністровська, 45. Межовими знаками між господарствами сторін, починаючи від вїзних воріт є мур довжиною 6,9 м, який належить ОСОБА_1, мур довжиною 08, м, який належить ОСОБА_2, підмурок з шиферною огорожею довжиною 22,3м, який належить ОСОБА_2, задня стіна підсобного приміщення довжиною 9,37 м, що належить ОСОБА_2, дощана огорожа 0,83 м, що належить ОСОБА_2, задня стіна туалету, який належить ОСОБА_2, дощана огорожа з колючим дротом 21,94 м, яка належить ОСОБА_2, огорожа з колючого дроту 7,05 м, яка належить ОСОБА_2, що відображено в Акті від 11.05.2010 р., складеному комісією Незвиської сільської ради, в присутності сторін, який ОСОБА_1 підписати відмовилась. Ст. 108 Земельного кодексу України визначено, що у випадках, коли сусідні земельні ділянки відокремлені рослинною смугою, стежкою, рівчаком, каналом, стіною, парканом або іншою спорудою, то власники цих ділянок мають право на їх спільне використання, якщо зовнішні ознаки не вказують на те, що споруда належить лише одному з сусідів; до того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди.

Відповідно до карти с. Незвисько, виготовленої Івано-Франківським філіалом інституту Укрземпроект в 1987 р., ділянка № 102, якою в даний час користується ОСОБА_1, складала площу 0,14 га, площу господарства № 103, якою користується ОСОБА_2, на карті прочитати неможливо.

З пояснень сільського голови ОСОБА_7, допитаного судом, як свідка, встановлено, що ОСОБА_1 огорожу на земельній ділянці, якою вона користується, з протилежної сторони від суміжника ОСОБА_2 поклала не на межі, а значно ближче в свій бік, таким чином відбулось зменшення розміру її земельної ділянки порівняно з картою. Цей факт знайшов відображення в Акті, складеному комісією Незвиської сільської ради від 21.07.2009 р., де виміряні фактичні розміри земельної ділянки ОСОБА_1 без «умовної огорожі», яка на час обміру була відсутня.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ствердили, що вони приймали в участь в роботі комісії Незвиської сільської ради за заявою ОСОБА_1, на «око» було видно, що паркан між господарствами суміжників давній, обміри господарства ОСОБА_1. були проведені від будови ОСОБА_2 до огорожіМарущак О.Д.

Висновком експерта № 105 встановлено, що за результатами проведеної геодезичної зйомки ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 0,1512 га. З горизонтальної зйомки земельної ділянки, якою користується ОСОБА_1 в с. Незвисько Городенківського району, проведеної ТзОВ «ТисаЗахід» м. Коломия, видно, що з сторони, протилежної від господарства ОСОБА_2, позначеної буквами «А», «Б» йдуть землі с/р (стежка заг. користування), що свідчить про те, що ОСОБА_1 знов встановила огорожу не на межі.

Таким чином, судом встановлено, що зменшення розміру земельної ділянки ОСОБА_1, порівняно з картою 1987р., відбулось не за рахунок збільшення земельної ділянки ОСОБА_2, а в результаті встановлення ОСОБА_1 огорожі не на місці, де проходить межа її господарства з сторони суміжника Сенюк, а значно ближче в свій бік. Відповідно - відсутнє захоплення земельної ділянки ОСОБА_1 відповідачкою/позивачкою ОСОБА_2

З схеми розбивки будівель в Будівельному паспорті ОСОБА_2, виготовленому відділом архітектури Городенківської РДА в 2007 р., судом встановлено, що заїзд до її господарства розташований перед суміжною будівлею літньої кухні ОСОБА_1, криниця в її господарстві розташована після цієї будівлі. Крім того, свідок ОСОБА_11 ствердив, що він міняв ворота в ОСОБА_2,при цьому старі деревяні зняли і на їх місце поставили нові. В них в господарстві він ще знімав паркан, тому що він був поломаний,його поклали в дворі. А тому суд вважає безпідставними позовні вимоги ОСОБА_1 про перенесення вїзної брами до господарства ОСОБА_2 на місце, розташоване навпроти криниці ОСОБА_1

Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до ч.2 ст. 319 ЦК власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Оскільки ОСОБА_2 не перебудовувала свою стару будівлю, не збільшувала її розмір, не перетнула межу сусідньої ділянки, а, перекривши дах на своїй старій будівлі, здійснювала свої права, як власник, при цьому встановила ринву, відвівши дощові води в сторону свого господарства, що видно з поданих сторонами фотографій, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині не підлягають до задоволення. Так як діями ОСОБА_2 щодо використання проходу між її господарством та гаражем, отриманим нею, як майновим паєм, не порушені права ОСОБА_1, тому вимоги останньої щодо звільнення цього проходу не підлягають до задоволення.

В судовому засіданні знайшло підтвердження посилання ОСОБА_2 та її представника на те, що з накриття муру ОСОБА_1, що знаходиться на межі між господарствами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дощові води потрапляють на територію останньої і причиняють шкоду її майну. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Тому позовні вимоги в цій частині слід задовольнити та зобовязати ОСОБА_1 провести реконструкцію накриття муру довжиною 6,85 м, що знаходиться на межі між її господарством та господарством ОСОБА_2, встановивши нахил накриття муру в сторону господарства ОСОБА_1

Всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, якою передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачкою ОСОБА_2 та її представником не подано переконливих доказів на підтвердження позовних вимог щодо спричинення їй перешкоди в користуванні її земельною ділянкою ОСОБА_1 та зобовязання ОСОБА_1 провести реконструкцію господарської споруди (літньої кухні). Оскільки збірник для гною та сміття, розміщений біля господарства ОСОБА_1 зі сторони вулиці знаходиться на землях Незвиської сільської ради, і його встановленням не порушені права ОСОБА_2, як власника, тому позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині не підлягають до задоволення.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 16,319, 322 ЦК України, ст.ст. 12, 103,108, 125 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 10,11,60, 88, 209,212,214-215,218 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в с. Незвисько вул. Придністровська,44 Городенківського району, про повернення самовільно захопленої земельної ділянки розміром 32 квадратних метри, про зобовязання ОСОБА_2 перекрити стару будівлю, щоб конструкції не перетинали межі сусідньої ділянки, при перемуруванні стіни старої будівлі, що служить межовою лінією, відсунути межі сусідньої ділянки на 1 м в свою сторону для забезпечення вільного доступу до неї, та переставити вїзні ворота до господарства ОСОБА_2 щоб забезпечити доступ ОСОБА_1 до свого муру, - відмовити за безпідставністю.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково. Зобовязати ОСОБА_1 провести реконструкцію накриття муру довжиною 6,85 м, що знаходиться на межі між господарствами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в с. Незвисько по вул. Придністровській, встановивши нахил накриття муру в сторону господарства ОСОБА_1 В решті вимог ОСОБА_2, а саме: проведенні реконструкції господарської будівлі літньої кухні та демонтуванні та перенесенні збірника для гною та сміття, розміщеного біля господарства ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 8,5 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.