Справа № 2-2/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"22" червня 2010 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої: судді Карнасевич Г.І.,

при секретарі: Броні І.Р.,

з участю адвокатів ОСОБА_1 та

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Самбірбуд», ОСОБА_4, треті особи: Симбірська міська рада, приватний нотаріус Симбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та про переведення прав та обовязків покупця, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Самбірбуд» ( надалі - ВАТ Самбірбуд»), ОСОБА_6 треті особи: Самбірська міська рада, приватний нотаріус Симбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5 - про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 12 квітня 2003 року між ВАТ Самбірбуд» та ОСОБА_6 на відчуження вбудовано- прибудованого нежитлового конторського приміщення, що знаходиться в місті Самборі по вул. Коперніка, 37/65, і нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та про переведення на неї прав та обовязків покупця за даним договором, оплативши ВАТ Самбірбуд» 12635 грн. 30 коп. його вартості.

В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що з 1978 року працювала на посаді маляра в будівельному управлінні №45, до якого відносився ВАТ Самбірбуд». В 1979 році її поставлено на квартирний облік для отримання житла за місцем праці.

21 січня 1997 року відбулося спільне засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд», на якому розглядалося питання про розподіл 24-х квартирного будинку в місті Самборі по вул. Коперніка, 37, де їй було запропоновано квартиру №44, яку звільнила колишній квартиронаймач ОСОБА_7 і яка знаходилася на 9-му поверсі в малосімейному будинку. В звязку з поганим станом свого здоровя вона відмовилася від отримання даного житла. На цих же зборах голова

правління ВАТ Самбірбуд» ОСОБА_8 запропонував їй службове приміщення, яке знаходилося в будинку №37, розташоване в місті Самборі по вул.Коперніка, переобладнавши його під житло, та виділити їй це житло і іншим працівникам згідно черги, на що вона погодилася. За власні кошти нею було виготовлено технічний проект переобладнання цього приміщення з нежитлового в житлове. В цьому приміщенні повинна була отримати двохкімнатну квартиру.

Рішенням виконкому Самбірської міської ради за №24 від 23 січня 1992 року будинок по вул. Коперніка, 37 в місті Самборі було прийнято на баланс житлово-експлуатаційної контори №2 міста Самбора без згаданого приміщення площею 99, 5 кв.м., яке знаходилося на першому поверсі будинку.

06 лютого 1997 року ВАТ Самбірбуд» звернувся з відношенням на імя виконкому Самбірської міської ради щодо надання дозволу на переобладнання згаданого службового приміщення під житло працівникам, які перебувають ні черзі.

Рішенням виконкому Самбірської міської ради від 17 квітня 1997 року зі №233 було дозволено переобладнати службове приміщення під житло, попередньо розробивши проект.

На підставі вищевказаних документів вона, як замовник, в Дрогобицькому науково-дослідному проектно-вишукувальному інституті - НДІ «Проектреконструкція» виготовила проектну документацію, яка 20 травня 199 року у вигляді проекту була погоджена з головним архітектором м. Самборі ОСОБА_9

Оскільки ВАТ Самбірбуд» реконструкцію не провело, в кінці травня 199 року почала проводити будівельні роботи по реконструкції службовок приміщення з нежитлового в житлове за власні кошти. Нею було розібран > перегородки між кімнатами, вимуровано цегляні перегородки згідно проект ОСОБА_10 занесено деякі меблі і фактично вона там проживала.

Коли ОСОБА_11 став головою правління, став вимагати від не повернення ключів від вхідних дверей квартири, а згодом поміняв замки на вхідних дверях.

Відповідач, в особі ВАТ «Самбірбуд», 19 березня 2003 року отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке знаходилося в ' Самборі по вул. Коперніка,37, а саме на вбудовано-прибудоване конторсь:- - приміщення загальною площею 100,7 кв.м. Свідоцтво було видане на підстаЕ розпорядження Самбірської міської ради за №42 від 14.03.1994 року те зареєстроване в Самбірському в Самбірському МБТІ 19 березня 2003 року і реєстрову книгу за реєстром №107.

Весною 2004 року її стало відомо, що ВАТ Самбірбуд» 02 квітня 20 року в особі голови правління товариства ОСОБА_11 продало дружин ОСОБА_11 - ОСОБА_6 дане приміщення. В договорі купівлі-продану невірно зазначено, що приміщення являється нежитловим, оскільк Самбірською міською радою ще в 1997 році було прийнято рішення, згідне якого переведено службове приміщення в житлове.

Вважає, що відповідач при укладенні договору купівлі-продажу ввл покупця у особі ОСОБА_6 в оману щодо свого права укладати даний договір, а тому згідно ст. 227 ЦК України договір повинен бути визнаний недійсним.

Стверджує, що згідно п.1 ст. 362 ЦК України мала першочергове право на купівлю частини спірного приміщення площею 58,4 кв.м., яке було надане їй на законних підставах, а тому права та обовязки покупця приміщення площею 58,4 кв.м. за договором купівлі продажу від 02.04.2003 року на підставі ст. 8, п. 4 ст. 362 ЦК України повинні бути переведені на неї.

Оскільки площа квартири складає 58% всього від нежитлового приміщення ВАТ Самбірбуду», вона повинна сплатити 12635 грн. ЗО коп.

Просить постановити рішення, яким визнати недійсним зазначений договір купівлі-продажу та перевести на неї права та обовязки покупця за даним договором площею 58,4 кв.м., сплативши ВАТ Самбірбуд» 12635 грн. ЗО коп. його вартості.

У процесі розгляду даної справи в порядку ст. 31 ЦПК України неодноразово змінювала свої позовні вимоги, просила визнати згаданий договір купівлі - продажу недійсним в частині зазначення покупця ОСОБА_4, перевести на неї права та обовязки покупця за договором купівлі-продажу всього нежитлового приміщення площею 100,71 кв.м. по вул. Коперніка, 37/65 в місті Самборі, сплативши ВАТ Самбірбуд» 21785 грн., визнати за нею право власності на все нерухоме майно.

В підтвердження доповнених позовних вимог посилалась на те, що оскільки за свої кошти вона провела ремонт в квартирі, їй було надано це житло на законних підставах, то це приміщення їй повинно бути передано у власність.

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 являються подружжям. У відповідності до статті 22 Кодексу про шлюб і сімю України, норми якого діяли на той час укладання договору, нажите подружжям за час шлюбу майно є його спільною сумісною власністю і після укладення цього договору ОСОБА_11 набув право спільної сумісної власності на вудовано- прибудоване конторське приміщення. А відтак вважає, що останній, представляючи інтереси ВАТ Самбірбуд», вчинив правочин в своїх інтересах, чим порушив вимоги ч. З статті 62 ЦК Української PCP, який діяв на час укладання договору, згідно якого представник не може укладати угоди від імені особи, яку він представляє, у відношенні себе особисто.

Така ж норма закріплена в ст.238 діючого на той час ЦК України.

Оскільки це приміщення було надано їй, вона за свої кошти провела реконструкцію цього приміщення, а укладання такого договору ущемило її права, як майбутнього квартиронаймача та власника.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 свої позовні вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу та переведення прав та обовязків покупця підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовних заявах, та пояснила, що спірне приміщення у вигляді двокімнатної квартири було надано їй рішенням спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ Самбірбуд». За власні кошти вона виготовила технічну документацію по реконструкції приміщення з нежитлового в житлове, отримала дозвіл на його переведення з нежитлового в житлове, затверджено проект реконструкції та за п кошти їй дозволено проводити там ремонтні роботи.

Вважає, що ОСОБА_11 був зацікавлений у незакінченні нею ремонтних робіт, так як мав намір привласнити незаконним шляхом дане приміщення собі. Представлений ним протокол спільного засідання правління ВАТ Самбірбуд» та адміністрації від 21.01.1997 року вважає підробленим.

В Симбірську міську раду нею був представлений протокол спільного засідання профкому та адміністрації, а їй на її вимогу було видано пізніше витяг з даного протоколу. Ствердила, що на неї не покладався обовязок зберігати оригінал протоколу спільного засідання профкому та адміністрації ВАТ «Самбірбуд». Причини відсутності його не знає. Майже всю документацію, що вело товариство, було знищено, з приводу чого вона з іншими працівниками ВАТ Самбірбуд» зверталась в органи прокуратури.

Оскільки їй це приміщення виділено, на проведення ремонтних робіт нею були витрачені кошти, вважає, що на неї повинні бути переведені права та обовязки покупця за цим договором. ОСОБА_11 не вправі був укладати договір купівлі-продажу від свого імені своїй дружині.

їй повинна була виділитися двокімнатна квартира площею 58,4 кв.м. Виходячи з вартості всього приміщення, встановленої на час укладання договору купівлі-продажу, вона внесла на рахунок відповідача ВАТ Самбірбуд» грошову суму лише за площу 58,4 кв.м. Вважає, що строк звернення до суду пропустила з поважних причин, який просить поновити.

Представник позивача ОСОБА_3- ОСОБА_12М позовні вимоги вважав підставними, посилаючись на обставини, викладені в позові, просить їх задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_10 позовні вимоги підтримав і пояснив, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивачці ОСОБА_3 на законних підставах було виділено нежитлове приміщення, яке вона переобладнала на підставі отриманого дозволу і за власні кошти провела ремонтні роботи своїми силами, там вселилась, а тому це приміщення повинно належати їй. Окрім того, договір купівлі-продажу є недійсним, так як він укладений з порушенням вимог щодо представництва. ОСОБА_11 не вправі був представляти інтереси ВАТ «Самбірбуд» як продавця, укладаючи договір купівлі - продажу в своїх інтересах. Оскільки ОСОБА_3 про своє порушене право дізналась в 2004 році, просить поновити їй строк звернення до суду, пропущений нею з поважних причин.

Представник відповідача ВАТ Самбірбуд» ОСОБА_13 позову не визнав і пояснив, що договір купівлі-продажу було укладено правомірно з дотриманням норм закону.

В 2003 році майно ВАТ «Самбірбуд» перебувало в податковій заставі, товариство переживало скрутне матеріальне становище, в звязку з чим було прийнято рішення продати вбудовано-прибудоване конторське приміщення і вирученими від реалізації коштами погасити заборгованість.

Приміщення було продане ОСОБА_4, оскільки вона перебувала першою на квартирному обліку, отримавши дозвіл керуючого податкової інспекції на реалізацію цього майна. Борг підприємства становить 200000 грн.

Ствердив, що йому відомо про факт проживання в цьому приміщенні ОСОБА_3, дачу згоди Самбірською міською радою на переведення приміщення з нежитлового в житлове. Він був присутнім на зборах, коли надавали дозвіл на переведення приміщення з нежитлового в житлове.

Вважає, що ОСОБА_3 предявила недійсний витяг з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому від 21.01.1997 року, так як питання щодо виділення цього приміщення на цих зборах не розглядалося.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги вважає безпідставними, так як на законних засадах отримала житло, до якого ОСОБА_3 жодного відношення не має.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_11 позову не визнав і пояснив, що позовні вимоги ОСОБА_3 є надумані та безпідставні, оскільки на час укладання договору купівлі-продажу у ВАТ Самбірбуд» вона працювала по сумісництву, основним місцем її праці була Самбірська ЦРП, що виключало її право на отримання квартири; на квартирному обліку ОСОБА_3 першою не перебувала; представлений нею витяг з протоколу спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ Самбірбуд» від 23.01.1997 року не може служити належним доказом, так як він не відповідає вимогам складання такого роду документу, в якому відсутні печатка та його підпис в протоколі як голови профкому, а відомості, що містяться в зазначеному документі, не відповідають дійсним обставинам, зокрема, окремі особи, зазначені у витягу, з обєктивних причин присутніми на зборах не могли, щодо інших не могло вирішуватись питання відносно надання квартир.

Відсутність оригіналу документу повязує з протиправною діяльністю колишнього голови правління ВАТ Самбірбуд» ОСОБА_14, який в свій час знищив ряд документів, не передавши їх новому керівництву, з приводу чого велась перевірка Самбірською міжрайонною прокуратурою.

Вважає, що ОСОБА_14 сам підробив цей протокол, надавши його ОСОБА_3 одноособово дозволив їй вселитися в нього, дав дозвіл на оформлення технічної документації, що не породжує будь - яких правових підстав на отримання цього приміщення.

Пояснив, що 21.01.1997р. було спільне засідання правління ВАГ Самбірбуд» і профспілкового комітету, де було вирішено переобладнати це приміщення з нежитлового в житлове, перед тим звернувшись за дозволом в Самбірську міську раду, і в послідуючому надати під житло працівникам без зазначення прізвища ОСОБА_3

Ствердив, що позивачка про своє порушене право дізналась ще в травні 1997 року, а відтак пропустила термін звернення до суду, що є самостійною підставою для відмови в позові.

Договір купівлі-продажу вважає укладеним на правомірних засадах, виходячи з наступного:

Він разом з членами своєї сімї перебував на квартирному обліку під №1 ВАТ Самбірбуд». Водночас, був головою правління ВАТ Самбірбуд». Товариство мало великі боргові зобовязання перед іншими юридичними особами, а тому з метою їх погашення було прийнято рішення реалізувати частину нерухомого майна, зокрема, вбудовано-прибудованого конторського приміщення шляхом продажу особі, що першою перебуває на квартирному обліку. Такою особою була його дружина ОСОБА_4, яка за його місцем праці значилась першою на квартирному обліку. їй було продано це приміщення, попередньо отримано дозвіл на звільнення його з-під застави. Гроші, отримані від реалізації майна, пішли на погашення боргових зобовязань.

Жодних порушень щодо вимог представництва він не допустив, так як представляв інтереси юридичної особи, будучи наділений спеціальними на це повноваженнями.

Пояснив, що ОСОБА_3 ніяких ремонтних робіт в спірному приміщенні не вела. Свідки дають з цього приводу суперечливі свідчення.

Зазначив, що на даний час це приміщення повністю ним переобладнано під житло, де він проживає зі своєю сімєю.

Представник Самбірської міської ради ОСОБА_15 щодо розвязання спору покладається на думку суду. Підтвердив факт звернення ВАТ Самбірбуд» на імя Самбірської міської ради щодо переведення цього приміщення з нежитлового в житлове. Пояснив, що перед тим це приміщення було взяте на баланс ВАТ Самбірбуд». На час укладення договору купівлі- продажу приміщення згідно рішення Самбірської міської ради було жилим. Рішення міської ради про повторний перевід з житлового в нежитлове не було.

Третя особа - приватний нотаріус Самбірського нотаріального округу району ОСОБА_5 позову не визнав і пояснив, що до нього звернувся представник юридичної особи ОСОБА_11 зі всіма правовстановлюючими документами, на підставі чого він посвідчив договір купівлі-продажу. Дієздатність сторін була встановлена. Форма та порядок укладення договору дотримано.

Вважає, що ОСОБА_11 вправі був укладати даний договір, оскільки він діяв від імені юридичної особи, маючи владні повноваження.

Проте зазначив, що якби йому було відомо про існування рішення Самбірської міської ради щодо переведення цього приміщення з нежитлового в жиле, проведення в ньому ремонтних робіт, даного договору він би не посвідчував.

Як було встановлено судом, позивачка з 1976 року працювала в будівельному управлінні №45, до якого відносився Самбірбуд», на посаді маляра, де була взята на квартирний облік для отримання житла.

21 січня 1997 року відбулося спільне засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд», на якому розглядалося питання про розподіл квартир 24-х квартирного житлового будинку, розташованого в місті Самборі по вул. Коперніка,37. На цьому засіданні було запропоновано квартиру №44, яку звільнила ОСОБА_7, і яка знаходилась на 9-му поверсі, надати позивачці, від чого вона відмовилась, посилаючись на свій поганий стан здоровя. На цих же зборах головою правління ОСОБА_8 було запропоновано службове приміщення, яке знаходилося в будинку №37 по вул. Коперніка в місті Самборі, переобладнати під житло та виділити позивачці ОСОБА_3 і іншим працівникам згідно черги. Позивачці було доручено за власні кошти виготовити проект переобладнання нежитлового приміщення в житлове, в якому вона повинна була отримати двохкімнатну квартиру, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з протоколу № 1 спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ «Самбірбуд» від 21 січня 1997 року.

В згаданому протоколі названі присутні члени прізвища присутніх на зборах членів правління та профкому, прізвища запрошених осіб.

Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_16ГІ. підтвердив дату і мету проведення зборів спільного засідання адміністрації та профкому ВАТ Самбірбуд» та наявність свого підпису в цьому документі.

Свідок ОСОБА_17 показала, що позивачці головою правління ВАГ Самбірбуд» ОСОБА_18 на спільному засіданні адміністрації та профкому ВАТ «Самбірбуд» в січні 1997 року було запропоновано квартиру в будинку на вул.Шухевича. Через свій поганий стан здоровя вона від неї відмовилась, оскільки квартира була на девятому поверсі. Тоді їй запропонували надати конторське приміщення. На цьому засіданні були присутні ОСОБА_11 та ОСОБА_8

Дану обставину підтвердив допитаний в судовому засіданні в якості свідка колишній голова правління ВАТ Самбірбуд» ОСОБА_8Ф і показав, що позивачка займалась виготовленням проектно - технічної документації по реконструкції згаданого приміщення. На зборах з цього приводу було прийнято рішення. Предявлений останньою витяг з протоколу позивачці дала ОСОБА_19, яка була відповідальна за квартирний облік. Вважає, що оригінал зборів знищив ОСОБА_11

На підставі рішення зборів Самбірською міською радою було переведене згадане приміщення з нежитлового в житлове. Позивачка виготовила проектно-технічну документацію. Підпис в предявленому протоколі спільного правління ВАТ Самбірбуд» і профспілкового комітету виконаний напроти його прізвища не ним. Ствердив, що в той день ОСОБА_11П вирвав з його рук печатку і втік.

Допитана свідок ОСОБА_19 підтвердила факт, що в 1997 році була відповідальною за ведення квартирного обліку, як секретар, вела збори правління. Підпис в предявленому їй витягу з протоколу спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд» напроти її прізвища виконаний нею. В той день позивачці пропонували квартиру на девятому поверсі, від чого вона відмовилася. Обліку реєстрів протоколів на підприємстві не велося. Не підтвердила факту видачі ОСОБА_3 витягу з протоколу.

Пояснила, що 21.01 1997 року рішенням Самбірської міської ради було переведене це приміщення з нежитлового в житлове.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що 21.01.1997р. ОСОБА_3 надали житло в конторському приміщенні. Збори відбулися у вагончику.

Такі ж показання в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_21, який показав, що було прийнято рішення про поділ конторського приміщення на дві квартири: одно - та двокімнатну. Збори були спільні разом з адміністрацією та профспілковим комітетом ВАТ Самбірбуд». Присутніми були ОСОБА_11 та ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_22 показала, що 21.01 Л997р. відбулося спільне засідання правління ВАТ Самбірбуд» та профспілкового комітету товариства, а не спільне засідання адміністрації та профспілкового комітету, як це зазначає ОСОБА_3 Проте, не заперечила, що підпис у витягу цього документу виконано нею. Ствердила, що підписувалась в цьому документі не в день, зазначений у витягу, а набагато пізніше.

Не заперечила, що вела особисто протокол спільного засідання профкому та адміністрації від 21.01.1997 року.

Як вбачається зі змісту цього витягу протоколу, на цих зборах вирішувались питання про надання в спірному приміщенні квартири ОСОБА_3 '

По справі було проведено ряд судово-почеркознавчих експертиз, із висновків яких вбачається наступне:

- зокрема, із висновку № 16-40 від 22 травня 2007 року, складеного експертом Львівського НДІСЕ, що підпис від імені ОСОБА_8 напроти його прізвища в протоколі спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд» від 21.01.1997р., виконаний ним, під впливом збиваючих факторів природнього характеру (незвична поза, або незвичний стан при його виконанні).

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_8 заперечив виконання будь-коли свого підпису в незвичній позі, або у незвичному стані.

Із висновку наступної судово-почеркознавчої експертизи за №6/303 від 11 червня 2008 року видно, що підпис від імені ОСОБА_8 напроти його прізвища в протоколі спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд» від 21.01.1997р. виконаний ним, якість підписів від членів профкому - ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25ОСОБА_26, ОСОБА_27 та ОСОБА_28 виконані за допомогою кулькових ручок.

Застосування технічних прийомів чи технічних засобів при виконанні вказаних підписів не виявлено. Підпис напроти ОСОБА_19 теж виконаний кульковою ручкою.

Факту підробки, знищення чи зміни реквізитів на даному витязі протоколу не встановлено.

В протоколі спільного засідання профспілкового комітету та правління адміністрації ВАТ Самбірбуд» підпис напроти ОСОБА_8Ф виконаний ним.

Наступним висновком судово-почеркознавчої експертизи за №10326, проведеної Київським НДІСЕ 29 грудня 2008 року, підтверджено виконання підписів, вчинених членами профкому та ОСОБА_19 Б, ОСОБА_8 в дослідженому витягу з протоколу кульковими ручками без використання копіювально- множинної техніки, заперечено будь який факт підробки цього документа.

Згідно судово-почеркознавчої експертизи за №10326 вбачається, що підпис в протоколі №1 спільного засідання профспілкового комітету та правління ВАТ Самбірбуд», виконані не ОСОБА_8, а іншою особою, , з наслідуванням істинних підписів ОСОБА_8

Отже, дослідивши в сукупності всі належні докази, суд приходить до висновку, що 21.01.1997 року відбулось спільне засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд», на якому було вирішено

переобладнати нежиле адміністративне приміщення у вигляді вбудовано- прибудованої споруди в жиле, розташоване в м. Самборі по вул. Коперніка, 37, позивачці ОСОБА_3 - виготовити проектно- технічну документацію і надати останній двокімнатну квартиру в цьому приміщенні.

Дана обставина підтверджується ще й тим, що зразу після проведення цих зборів це рішення стало виконуватися.

Зокрема, 05.02.1997 р. голова правління ВАТ Самбірбуд» ОСОБА_8 звернувся з відношенням до виконавчого комітету Самбірської міської ради про надання дозволу на переобладнання службового приміщення по вул. Коперніка №37 в місті Самборі під житло працівникам, які перебувають на черзі.

Рішенням виконавчого комітету ради Самбірської міської ради за № 133 від 17 квітня 1997 року це відношення задоволено і зобовязано ВАТ Самбірбуд» попередньо розробити проект, а головному архітектору ОСОБА_9 видати вихідні дані.

Після прийняття такого рішення позивачка 15.05.1997 року звернулась з письмовою заявою на імя начальника Дрогобицького відділу НДІ «Проектреконструкцій» з проханням виготовити проектно-кошторисну документацію по реконструкції спірного нежитлового приміщення на дві квартири.

Як було встановлено судом, заява позивачки написана на бланку відповідача - ВАТ Самбірбуд», що свідчить про делегування повноважень позивачці за її кошти виготовити технічну документацію, а відтак підтверджує факт згоди адміністрації та профкому товариства надати останній в цьому приміщенні двокімнатну квартиру, як це зазначено в протоколі спільного засідання адміністрації та профкому.

Із робочого проекту вбачається, що ОСОБА_3 була замовником, оплачувала замовлення, виготовленого проекту Дрогобицьким НДІ «Проектреконструкція». Згідно цього проекту приміщення розділено на дві житлові квартири. Площа двокімнатної квартири, яка мала бути виділена ОСОБА_3, становить 58,4 кв. м., а жила площа - 30,6 кв.м.

Проект підписано замовником ОСОБА_3, погоджено з головним архітектором міста Самбора ОСОБА_9 та з головою правління ВАТ "Самбірбуд» ОСОБА_8

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні як свідок архітектор міста Самбора ОСОБА_9 ствердив, що був даний дозвіл на переведення спірного приміщення з нежитлового в житлове. Проект погоджений ним.

З представлених до суду відповідачем в особі ВАКТ письмових доказів вбачається, що ОСОБА_3 пропонувалось надати житло на дев»ятому поверсі, від чого вона відмовилась, зіславшись на свій стан здоров»я і просила про виділення їй квартири в будинку колишньої контори по вул. Коперніка, № 37 в м. Самборі, про що йшла мова на засіданні від 21.01.1997 ооку. Тобто, дана заява ОСОБА_3 підтверджує факт виділення їй квартири в спірному приміщенні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачці 28.04.1997 року за підписом в.о. першого заступника голови Самбірської міської ради Сіглова -адавалась відповідь про те, що рішенням профкому та адміністрації у

відповідності до протоколу №1 від 21 січня 1997 року приміщення в новозбудованому будинку №37 по вул. Коперніка в місті Самборі було надано їй і цим же рішенням їй було запропоновано виготовити в проектній організації технічну документацію на переобладнання приміщення під житлову квартиру.

Отже, даючи позивачці такого характеру інформацію, в.о. міського голови Сіглов володів інформацією щодо надання квартири ОСОБА_3 після переобладнання нежитлового приміщення, посилаючись при цьому на спільне засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАТ Самбірбуд», а не на спільне засідання правління та профкому, як це стверджує відповідач.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 зіслалась на те, що оскільки ВАТ Самбірбуд» не проводились роботи по переобладнання спірного приміщення, ці роботи вона стала проводити за свої кошти: змінила перегородки, в кімнати завезла деякі речі,стала там проживати.

Дану обставину підтвердили свідки. Зокрема, свідок ОСОБА_29 пояснив, що бачив, як ОСОБА_3 розбила 1/3 перегородки. Всередині приміщення знаходилися меблі: стара шафа, ліжко.

Свідки ОСОБА_30, ОСОБА_31 пояснили, що позивачка за власні кошти проводила будівельні роботи.

Той факт, що позивачкою ОСОБА_3 були проведені будівельні роботи по реконструкції згідно виготовленої технічної документації, свідчить і заява, адресована нею 26.03.2003 року на імя Самбірської міської ради Самбірського, міського голови, зі змісту якої вбачається, що остання просить прийняти в експлуатацію це приміщення, називаючи його новобудовою, тобто засвідчує факт проведення нею будівельних робіт в цьому приміщенні і просить видати ордер на імя.

Судом встановлено, згідно протоколу №3 правління ВАТ Самбірбуд» від березня 2003 року було вирішено для погашення бюджетної заборгованості і переходу на єдиний податок продати споруди розчинно- бетонного вузла та вбудовано-прибудоване конторське приміщення, розташованого не місті Самборі по вул. Коперніка, 37/65 та призначити відповідальною особою з правом підпису при вчиненні нотаріальних дій з метою відчуження майна - голову правління ОСОБА_11.

З метою реалізації цього майна експертом ТзОВ «Росан-Бізнес- Консалтинг» проведено незалежну оцінку вартості адміністративного приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Самбір, вул. Коперніка, 37/65 і на підставі проведених розрахунків складено висновок про його ринкову вартість станом на 31.03.2003 року, яка становила 21785 грн,

02 квітня 2003 року на засіданні правління ВАТ Самбірбуд» було вирішено згадане приміщення запропонувати для викупу черговику, який стоїть на квартирному обліку ВАТ Самбірбуд» під №1 ОСОБА_6 Ціна викупу - 21785 грн. без ПДВ.

Як було встановлено в судовому засіданні, дане приміщення знаходилось під податковою заставою і податковим інспектором Гринько М.І. було дано дозвіл на його реалізацію за умови спрямування отриманих коштів від реалізації цих активів у повному обсязі на погашення податкового боргу.

На підставі даних рішень правління ВАТ Самбірбуд» та дозвол/ податкової інспекції 02 квітня 2003 року було укладено договір купівлі- продажу цього приміщення площею 100,4 кв.м. Сторонами цього договору були: відкрите акціонерне товариство «Самбірбуд» в особі голови правління ОСОБА_11 як продавця і ОСОБА_4 - дружини ОСОБА_11 як покупця.

Як вбачається з пункту 5 цього договору, продавець свідчить, що відчужуване житлове приміщення на момент укладення договору нікому іншому не продане, іншим способом не відчужене, під заставою (крім податкової), забороною (арештом) не перебуває, судового спору щодо нього а також прав третіх осіб, як у межах, так і за межами України немає. Нежитлове приміщення перебуває під податковою заставою і відчужується з метою бюджетної заборгованості ВАТ Самбірбуд» на підставі дозволу Самбірської ДПА від 28 березня 2003 року.

У відповідності до п.8 цього договору витрати за укладення та посвідчення цього договору оплачує Продавець.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Самбірського нотаріального округу ОСОБА_5

Відповідачі вважають, що договір купівлі-продажу було укладено на законних засадах. Позивачка ОСОБА_3 не позбавлена будь-якого права вимоги на це спірне приміщення.

Однак, оцінивши в сукупності докази, суд вважає, що посилання представників відповідачів на те, що питання про передачу позивачці житла у вбудовано-прибудованому приміщенні не вирішувалося, представлений нею витяг з протоколу є сфабрикований, ремонтні роботи в цьому приміщенні згідно виготовленою нею за власні кошти проекту не проводилися, відношення до цього житла не має, а тому не заслуговують на увагу з вище наведених підстав.

Як на підставу відмови в позові, представник відповідача ОСОБА_11 посилається на те, що ОСОБА_3 у ВАТ Самбірбуд» працювала по сумісництву, а відтак, не мала права на отримання житла.

Таке посилання суд вважає безпідставним, оскільки, як свідчить наявна в матеріалах справи довідка, видана самим відповідачем ВАТ «Самбірбуд», станом на квітень 2003 року ОСОБА_3 продовжувала працювати, де отримувала заробітну плату.

Жодних доказів щодо зміни в умовах праці позивачки відповідачем не представлено в силу ст.60 ЦПК України. На квартирному обліку продовжувала перебувати, рішення про зняття її з такого обліку відсутнє.

Беручи до уваги той факт, що ОСОБА_3 перебувала в трудових відносинах з ВАТ Самбірбуд», знаходилась на квартирному обліку, згідно медичного висновку їй повинно було надатись житло на нижніх поверхах, рішенням спільного засідання профспілкового комітету та адміністрації ВАГ Самбірбуд» їй було вирішено надати житло в приміщенні вбудованого- прибудованого приміщення №37 по вул. Коперніка в місті Самборі, у вигляді двохкімнатної квартири, що знаходиться на першому поверсі,попередньо за власні кошти розробивши проект реконструкцій, який нею був виготовлений і згідно якого площа квартири, що мала їй бути виділена, становила 58,4

кв.м. в даному приміщенні зі згоди керівництва ВАТ Самбірбуд» вона розпочала за власні кошти ці ремонтні роботи, згідно розробленого проекту, завезла туди свої меблі, суд приходить до висновку, що вона мала першочергове право на отримання житла в цьому приміщенні чи його придбання.

Позивачка ОСОБА_3 просить постановити рішення , яким перевести на неї права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу всього нежитлового приміщення площею 100,4икв.м., розташованого в місті Самборі по вул. Коперніка,37/65.

Як встановлено судом, згідно спільного рішення профспілкового комітет та адміністрації ВАТ «Самбірбуд» їй було вирішено надати двохкімнатну квартиру, попередньо розробивши за власні кошти робочий проект реконструкції нежитлового приміщення. Така документація науково- дослідним інститутом НДІ «Проектреконструкція» була виготовлена, погоджена головним архітектором міста Самбора ОСОБА_9 та головою правління ВАТ «Самбірбуд» ОСОБА_8 Площа двохкімнатної квартири згідно розробленого проекту становить 58,4 кв.м. Під час розгляду справи в суді позивачкою ОСОБА_3 сплачено на рахунок ВАТ «Самбірбуд» 12635 грн. ЗО коп., що еквівалентно ціні двохкімнатної квартири площею 58,4 кв.м. на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, виходячи із загальної площі відчужуваного ОСОБА_6 нежитлового приміщення площею 100,4 кв.м., його вартості - 21785 грн.

За таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги в частині переведення прав та обовязків покупця за вищевказаним договором купівлі- продаж нежитлового приміщення підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч.4 ст. 362 ЦК України до таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Представники відповідачки ОСОБА_6 ОСОБА_11 та ОСОБА_2 просять застосувати до даних правовідносин термін позовної давності, що є самостійною підставо для відмови в позові.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_1 просять поновити термін звернення до суду в частині заявлених позивачкою позовних вимог щодо переведення прав та обовязків покупця за договором купівлі- продажу, посилаючись на те, що останньою він пропущений з поважних причин, оскільки про своє порушене право дізналася в 2004 році.

Як було встановлено в судовому засіданні, в травні 2003 року позивачка ОСОБА_3 звертається з письмовою заявою на ім»я міського голови мыста Самбора, в якій просить прийняти в експлуатацію переобладнане житлове приміщення, в той час, коли вже було укладено договір купівлі-продажу.

Тобто, про його існування і час укладення позивачці на вказаний час не було відомо.

В липні 2005 року на неправомірні дії голови правління ВАТ «Самбірбуд» ОСОБА_11 вона звертається зі скаргою в Самбірську міжрайонну прокуратуру, де посилається на недійсність даного договору, а в вересні 2005 року з позовом в Самбірський міськрайонний суд.

У відповідності до ч.І ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Беручи до уваги, що ОСОБА_3 про своє порушене право дізналася в травні 2004 року, то початком перебігу позовної давності слід вважати саме цю дату.

Враховуючи, що позивачка за захистом свого порушеного права зверталася в органи прокуратури, органи місцевого самоврядування, суд визнає поважними причини пропущення нею строку позовної давності і вважає, що порушене право в частині переведеня прав та обовязків покупця за договором купівлі-продажу підлягає захисту.

Позивачка просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, оскільки спірне приміщення у встановленому вищезазначеним законом порядку було надано їй, на підставі чого вона за власні кошти провела його реконструкцію згідно виготовленої технічної документації, а тому мала право на першочергове його отримання. Під час укладення договору було порушено вимоги щодо представництва юридичної особи, а саме, ОСОБА_11, представляючи інтереси юридичної особи, водночас діяв в своїх інтересах, так як продавав нежитлове приміщення своїй дружині ОСОБА_4, яка перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі і яка являлась особою - членом сімї ОСОБА_11, який перебував на квартирному обліку.

У відповідності до ч. З ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти договір від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах.

Як було встановлено в судовому засіданні, договір купівлі-продажу був укладений 02 квітня 2003 року, тобто, на час його укладення діяли норми Цивільного кодексу Української PCP в редакції 1963 року, а тому суд вважає невірним покликання позивачки на норму ЦК України в діючій редакції.

Згідно ч.З ст. 62 ЦК УРСР в редакції 1963 року представник не може укладати угоду від імені особи, яку він представляє, у відношені себе особисто, ні у відношенні другої особи, представником якої він одночасно є.

Як було встановлено судом, на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу ОСОБА_4 і ОСОБА_11 перебували в зареєстрованому шлюбі, являючись подружжям. ОСОБА_11 уклав угоду від імені юридичної особи являючись її представником і діяв в інтересах ОСОБА_4 - особи, яка як член його сімї, перебувала на квартирному обліку за його місцем праці, тобто діяв в своїх інтересах.

За таких обставин суд вважає, що в силу ст. 62 ЦК Української PCP в редакції 1963 року така угода є недійсною.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідачі посилаються на те, що ОСОБА_3 пропустила строк звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним договору купівлі-продажу, посилаючись на те, що про своє порушене право позивачка дізналася в травні 1997 року. З такими доводами представників відповідачів суд погодитись не може, оскільки договір купівлі-продажу нежитлового приміщення був укладений 02 квітня 2003 року, позивачка з позовною заявою звернулася у вересні 2005 року, в звязку з чим встановленого законом трьохрічного терміну звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу нею не порушено.

За таких обставин суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 69, 73, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ч. 1 ст. 261, ч. 4 ст. 362 ЦК України, ст.ст. 4, 48, 68 ЦК УРСР в редакції 1963 року,

вирішив:

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення, площею 100,4 кв.м., яке знаходиться в місті Самборі Львівської області по вул. Когіерніка, 37/65, укладений 02 квітня 2003 року між відкритим акціонерним товариством «Самбірбуд» в особі голови правління ОСОБА_11 та ОСОБА_9 шин ОСОБА_32, та посвідчений приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу ОСОБА_5 в частині покупця ОСОБА_4 та перевести за цим договором права та обовязки покупця 58,4 кв.м. вбудовано-прибудованого приміщення, розташованого в місті Самборі по вул. Коперніка, 37/65 на ОСОБА_3.

В решта позовних вимогах відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1546 грн. 15 коп.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя