Теплодарський міський суд Одеської області
Справа № 2-71/10р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2010 року Теплодарський міський суд Одеської області у складі:

Головуючого судді - Марченко С.М.

при секретарі Грушко Г.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні у місті Теплодар цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи тим, що він 11 липня 1981 року уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_2. Даний шлюб у нього перший, від якого є двоє повнолітніх дітей. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося з-за взаємного непорозуміння та несумісності характерів. Шлюбні відносини з відповідачкою припинилися з грудня 2009 року. Спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл майна що є їхньою сумісною власністю на даний час немає. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї вважає не можливим. В попередньому судовому засіданні позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою.

Відповідачка ОСОБА_2 в попередньому судовому засідання вимоги позивача визнала та згодна на розірвання шлюбу.

Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11 липня 1981 року був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Одеси. Цей факт підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ЖД №267793, актовий запис №739. Даний шлюб у сторін перший, неповнолітніх дітей немає. Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося з-за взаємного непорозуміння та несумісності характерів. Шлюбні відносини між ними припинилися з грудня 2009 року. Спору про розподіл майна, що є їхньою сумісною власністю на даний час немає.

Таким чином , визнання відповідачкою предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ст. ст. 105, 112 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 визнала позов, суд вважає можливим розірвати шлюб між сторонами, так як між ними склалися відносини, при яких збереження сім`ї стає не можливим.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 105,110,112,114 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 130, 174 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 11 липня 1981 року відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №739 розірвати.

При отриманні свідоцтва про розірвання шлюбу стягнути з відповідачки ОСОБА_2 17,0 грн. державного мита на користь держави, позивача ОСОБА_1 від сплати державного мита звільнити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: