ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-812/10/0408
Провадження № б/н
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"01" червня 2010 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Грищенко Н.М.

при секретарі Желдак О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_2

представників відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Держинського райсуду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом: ОСОБА_5 до ОСОБА_6 Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкоденням здоров'я, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду 11.12.2009 р. з позовом до ОСОБА_6 Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат», ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про стягнення моральної шкоди в зв'язку з ушкоденням здоров'я. Позовні вимоги уточнювались.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він на протязі дуже довгого періоду часу працював в шкідливих для людини умовах праці .

Працюючи на підприємстві ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» він отримав тяжку травму 06 серпня 2003 року.

Було складено Акт про нещасний випадок № 14 від 14 жовтня 2003 року. Після нещасного випадку мене було госпіталізовано, де лікарі встановили діагноз обширна підшкірна гематома нижньої треті стегна і верхньої треті правої гомілки.

Первинну МСЕК він пройшов 03.12.2003 р., де йому було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 15 % в зв'язку з травмою.

Після лікування він був вимушений констатувати той факт, що з ушкодженою ногою зін не може робити елементарні речі: йому стало важко ходити, перший час доводилося просити допомоги у дружини, потім став потроху звикати, але все ж таки суттєво знизився рівень його допомоги по господарству. Він вимушений був відмовитися від багатьох своїх звичок, наприклад, від прогулянок та активного відпочинку. Зараз він відчуває постійну

слабкість в правій стопі, також помітив похудіння м'язів правої гомілки, порушення акту ходи, з'явилася кульгавість, якої він, звісно, соромиться .

Не зважаючи на травму, він старався і надалі працювати, сумлінно виконувати свої обов'язки, але почав помічати, що здоров'я тане на очах. Він був вимушений неодноразово звертатись до лікарень. 25 травня 2006 року було складено Акт «розслідування хронічного професійного захворювання». Йому було поставлено діагноз: радікулопатія попереково- крижова та шийна зі статико-динамічними порушеннями другого-третього ступеню, нейродистрофічним с-мом у вигляді правостороннього плечолопаткового та лівобічного кульшового періартрозу ПФС першого-другого ступеню зі стабільним больовим синдромом, хронічне обструктивне захворювання легень І ступеню (пиловий бронхіт І ступеню, емфізема легень І ступеню).

Згідно висновку МСЕК від 31.05.2009 р. йому встановили стійку втрату працездатності у розмірі 40 % по професійному захворюванню: 10 % - по ХОЗЛ. та 30 % - по радікулопатії.

Він працював в дуже тяжких умовах: запиленість повітря робочої зони "» перевищувала ГДК. Крім того, з причин обмеженості робочого простору, не завжди дозволяючого застосовувати засоби малої механізації, виконував роботи, які характеризувалися важкою фізичною працею, пов'язаною з підніманням та переміщенням вантажів, масою, що перевищує допустиму, а також вимушеною робочою позою, також були випадки порушення нормативного провітрювання на робочих місцях та несистематичного використання комплексу пилеподавлення.

Внаслідок цього він постійно відчуває обмеження рухів і біль в в правому крижовому відділі хребта, задишку при помірному фізичному навантажені, кашель з мокротинням, підвищену втомлюваність та пітливість, збільшення больових відчуттів в ліктьових суглобах в холодний період року, оніміння дистальних відділів рук. Все вказане суттєво заважає йому нормально жити, ходити в гості, спілкуватися з сусідами, гуляти на вулиці.

За висновком МСЕК від 02.07. 2009 року йому встановлено втрату професійної . працездатності в розмірі 55 % (40 % по професійному захворюванні та 15% по трудовому каліцтву), та третю групу інвалідності.

Хвороба повністю перевернула його життя. Він вимушений соромитися своєї зовнішності, оточуючі звертають увагу на його кашель, стороняться його.

За станом здоров'я йому потрібні додаткові витрати на медичну реабілітацію, діагностичні лікувальні засоби, тощо.

Йому дуже болісно відчувати себе обузою, він повністю усвідомлює те, що він взагалі не може нічим допомогти близьким, всі побутові проблеми доводиться вирішувати дружині, що звичайно, постійно його непокоїть, і нагадує про його недоліки.

Свої моральні страждання він оцінює в сумі 250000 грн. і просить суд стягнути цю суму з відповідачів: 125000 грн. - з ОСОБА_6 Акціонерного Товариства «Криворізький залізорудний комбінат», і 125000 грн. - з ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 не був присутній.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_5А І підтримав повністю, при цьому зіславшись на обставини вказані в позовній заяві. Також! він пояснив, що на протязі багатьох років позивач піддавалась негативному вплив виробничих процесів, в той час як на власника підприємства покладено обов'язої забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійні? захворювань. Фактично порушено право позивача, що закріплено на рівні Конститу_ України.

Позивачеві протипоказана тяжка фізична праця та робота в умовах впливу іншш шкідливих факторів виробничого середовища. При такому самопочутті у позивача постій не І пригнічений настрій. Через придбані проф. захворювання і наслідки всього, позивач сгіі і

нервовим, роздратованим, запальним, що відбилося на спілкуванні його з близькими, друзями.

У позивача, та у його родини скрутне фінансове становище, щомісячних страхових виплат, які здійснює ВВД ФССНВ України в м. Кривому Розі, вистачає тільки на придбання самих необхідних ліків. Внаслідок цього позивач був вимушений продовжувати працювати до серпня 2009 року, тому що не міг допустити, аби родина лишилася без куска хліба. Посаду звісно, довелося змінити, що позивач вважає ударом по його іміджеві, це дуже не приємно. Доводилося ходити на роботу та постійно терпіти жахливу біль, тому що дані хвороби (на жаль вона у нього не одна) не виліковуються, а лише прогресують.

Хвороба повністю перевернула життя позивача. Він вимушений соромитися своєї зовнішності, оточуючі звертають увагу на його кашель, стороняться його, позивач відчуває образу.

До хвороби ОСОБА_5 вів активний образ життя, займався спортом , їздив з друзями на рибалку. Зараз він позбавлений цих, здається, звичайних речей. Потрібно сказати, що дуже не приємно вважати і називати себе інвалідом. Позивач став більш нервовим, погіршився його сон. За станом здоров'я позивачеві потрібні додаткові витрати на медичну реабілітацію, діагностичні лікувальні засоби, тощо.

Позивач змушений часто лікуватися як амбулаторно так і на стаціонарі, через це змінився його життєвий уклад. Все це спричиняє йому моральні страждання, які позивач оцінює у сумі 250000 грн. Він просить суд стягнути вказану суму на користь ОСОБА_5 з відповідачів по 125000 грн. з кожного.

Представник відповідача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» проти позову заперечувала, і вважає, що не доведено факт заподіяння моральної шкоди, не надано доказів які підтверджують глубину фізичних та моральних страждань, погіршення його здібностей, не надано доказів про перенесення позивачем моральних страждань та переживань, позивач не обґрунтував розмір моральних страждань та переживань.

Передбачене ст.. 237-1 КЗпП України відшкодування моральної шкоди відповідачем не застосовується до осіб, що підлягають обов'язковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ". Саме такою особою і є позивач.

Відповідно до Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконання трудових обов'язків, встановлення факту спричинення моральної шкоди покладено на медико-соціальні експертні комісії. Такого висновку позивач суду не представив. З матеріалів, доданих до позовної заяви не вбачається, що позивач зазнав стресу, депресії чи інших негативних виявів свого стану в результаті професійного захворювання.

Також позивач не надав доказів, які б підтверджували факт спричинення моральної шкоди, наявність, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких він зазнав, характеру немайнових втрат, а також - про зміну образу і якості життя в зв'язку з професійним захворюванням. Тобто професійне захворювання не призвело до таких тяжких наслідків, які повністю змінюють життя постраждалого та тягнуть за собою значні немайнові втрати.

Згідно ст.. 9 Закону України «Про охорону праці» відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові перекладено із роботодавця на страховика. Вони сплачують певну суму страхових внесків і не несуть матеріальних затрат у разі нещасного випадку, тому що ці відносини регулюються нормами соціального забезпечення - Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

З

Крім того, вони вважають, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду з вказаним позовом. Таким чином, ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду.

Представник відповідача ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - проти позову заперечує і пояснила, що Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі втрати потерпілим професійної працездатності відшкодування моральної шкоди не передбачене. Фонд виплачує моральний збиток тільки за наявності факту спричинення моральної шкоди громадянинові МСЕК. Даний факт встановлений відносно позивача не був. Крім того, у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.» п 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку» Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на

виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ". Законом України № 717 V від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на

виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ". відповідно до яких всі норми даного закону , якими передбачалося виплата моральної шкоди - виключено. Таким чином, Фонд соціального страхування... не повинен виплачувати позивачеві моральну шкоду.

Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважав позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню.

При обговоренні питання про спричинення позивачеві ОСОБА_5 моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини спричинення шкоди, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, встановлення інвалідності, вину підприємства в заподіянь:: шкоди.

Із трудової книжки встановлено, що позивач ОСОБА_5 працював з 1977 р. по 200° р. в шкідливих для людини умовах праці на підприємстві ВАТ «Криворізький залізоруднії комбінат» в якості підземного машиніста електровозу 4 розрпяду, підземного проходчика, підземного електрослюсаря. 17.08.2009 р. був звільнений за власним бажанням в зв'язку виходом на пенсію, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. ).

При виконанні своїх трудових обов'язків позивач отримав тяжку травму 06 серпня 2003 року, в зв'язку з чим було складено Акт про нещасний випадок № 14 від 14 жовтня 2003 року. Лікарі встановили діагноз обширна підшкірна гематома нижньої треті стегна верхньої треті правої гомілки. ( а.с.11-16).

Виконуючи трудові обов'язки на підприємстві ВАТ «КЗРК» позивач ОСОБА_5 постійно знаходився в шкідливих для людини умовах: запиленість повітря робочої зон; перевищувала ГДК. Крім того, з причин обмеженості робочого простору, не завжди дозволяючого застосовувати засоби малої механізації, виконував роботи, які характеризувалися важкою фізичною працею, пов'язаною з підніманням та переміщенням вантажів, масою, що перевищує допустиму, а також вимушеною робочою позою, також були випадки порушення нормативного провітрювання на робочих місцях та несистематичного використання комплексу пилеподавлення.

В результаті він отримав професійне захворювання: радікулопатія попереково- крижова та шийна зі статико-динамічними порушеннями другого-третього ступени: нейродистрофічним с-мом у вигляді правостороннього плечолопаткового та лівобічною кульшового періартрозу ПФС першого-другого ступеню зі стабільним больовим синдромом хронічне обструктивне захворювання легень І ступеню (пиловий бронхіт І ступеню, емфізема легень І ступеню).

25 травня 2006 року було складено Акт «розслідування хронічного професійною захворювання». ( а.с.7-10).

Причиною професійного захворювання в п. 17 цього Акту вказано, що причиною професійного захворювання є робота протягом 23 років 11 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, параметри яких перевищували нормативи. Згідно п. 19 Акту - адміністрація підприємства ВАТ «КЗРК» допустила порушення ст. 153 КЗпП України.

Первинну МСЕК позивач пройшов 03.12.2003 р., де йому було встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 15 % в зв'язку з травмою. ( а.с.17).

Згідно висновку МСЕК від 31.05.2009 р. ОСОБА_5 встановили стійку втрату працездатності у розмірі 40 % по професійному захворюванню: 10 по ХОЗЛ, та 30 % - по радікулопатії.

За висновком МСЕК від 02.07.2009 року позивачеві встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 55 % (40 % по професійному захворюванні та 15% по трудовому каліцтву), та третю групу інвалідності. ( а.с.18, 19, 63-65)

Позивач постійно перебуває на лікуванні, як на стаціонарному, так і амбулаторному. Даний факт підтверджується залученими до матеріалів справи випісними епікризами. ( а.с. 20-30). Лікарями йому рекомендовано спостереження у дільничного терапевта, невропатолога за місцем проживання, уникати физичних навантажень, переохолоджень. ОСОБА_5 рекомендовано санаторно-курортне лікування, у нього виявлені зміни характеру, стан депресії, моральні переживання через погіршення здоров'я. Стан здоров'я позивача не поліпшується. Позивач потребує подальшого лікування і спостереження, через зміну в стані його здоров'я.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_5 при виконанні трудових обов'язків, по вині підприємства причинена шкода здоров'ю професійними захворюваннями , незважаючи на неодноразові курси лікування стан його здоров'я погіршився. Душевний біль спричиняє позивачеві і той фактор, що раніше він відчував себе бадьорою та впевненою людиною, а тепер став інвалідом, і потребує допомоги та моральної підтримки.

Суд вважає, що в даному випадку обидва відповідача повинні виплатити позивачеві моральну шкоду.

Доводи відповідача ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що він не є належним відповідачем по справі, а належним відповідачем повинно бути ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, і слід керуватися Законом України „ Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності ", є безпідставними, оскільки правовідносини сторін в зв'язку з отриманням позивачем професійного захворювання, виникли у травні 2006 року , тобто в період, коли згідно до вимог ст.77 Закону України «Про державний бюджет на 2006 рік» дію зазначеного Закону призупинено.

Ст. 153 кодексу законів про працю України встановлено, що «Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган».

Ст. 173 кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяна каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Ст. 237-1 кодексу законів про працю України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законніх прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв.язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Що стосується моральної шкоди, яку просить позивач стягнути з другого відповідача, то суд вважає, що в зв'язку з тим, що позивач отримав травму при виконанні ним своїх службових обов'язків в 2003 р. і правовідносини сторін виникли у грудні 2003 року, в даному випадку відповідач - ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування

від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - повинен виплатити позивачеві моральну шкоду в зв язку з тим, що на той час, коли позивач первинно проходив огляд у МСЕК, а це було у грудні 2003 р., згідно зі ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», відшкодовувати заподіяний громадянам збиток від нещасних випадків, включаючи і моральну шкоду, покладено було на відділення виконавчої дирекції Фонду...

Також рішенням Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року встановлено обов'язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва, з втратою потерпілим професійної працездатності. Громадяни, яким встановлена стійка втрата професійної працездатності мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Той факт, що у відповідності з Законом України «Про державний бюджет України на 2007 р.» п 22 ст. 71 зупинено дію абз. 4 ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» - в «частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від дати настання страхового випадку»», на думку суду не може бути прийнято до уваги. Згідно рішень Конституційного Суду України № 6- рп/2007 р. від 09.07.2007 р. № 10-рп/2008 р. від 22.05.2008 р. « Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію, чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина».

Згідно вимог ст. 268 ЦК України позови про відшкодуванню шкоди здоров,ю заподіяному при виконанні трудових обов,язків не мають срока позовної давності.

Судом, виходячи з матеріалів справи, встановлено, що позивачеві при виконанні трудових обов'язків, по вині підприємства причинена шкода здоров'ю професійним захворюванням: він втратив 40 % професійної працездатності, та був визнаний інвалідом 3-ї групи, а також втратив 15 % професійної працездатності по трудовму каліцтву. Від отриманого професійного захворювання та трудового каліцтва порушен звичайний спосіб життя позивача. ОСОБА_5 вимушений прилатати додаткові зусилля для організації свого життя. При таких обставинах, суд вважає, що позивач переносить моральні страждання та переживання,

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, нашли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що причинена моральна шкода підлягає відшкодуванню. Обговорюючи суму за причинен) моральну шкоду, суд виходить із суми яку визначив позивач, тяжкості наступивших наслідків в його здоров'ї, відсотків втрати професійної працездатності, вину підприємства, і вважає необхідним назначити позивачеві компенсацію за причинен) моральну шкоду : в розмірі 20000 грн. - з ВАТ «КЗРК». і 10000 грн. - з ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві 1 та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.

Керуючись ст. 4,12,13 Закону України «Про охорону праці», ст. 237-1 КЗпП України ст.ст. 1167,1168 ЦК України, рішеннями Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. .V 1-рп/2004 р., № 20-рп/2008 від 08.10.2008 р.. Постановою Пленуму Верховного Суд) України № 4 від 31.03.1995 р. ( з доповненнями, внесеними Постановою Пленум) Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 р.), ст.ст. 21, 28, 34 Закону України «Пр загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробницт:- та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» , ст.ст. 10, 11, 2". 60, 213- 215 ЦПК України, суд

ВИ РІШІВ:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_5 20000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ( р/р № 83102, МФО 805012 банк Управління державного казначейства України у Дніпропетровський області, м. Дніпропетровськ, код 25913606) на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний

комбінат» на користь держави судовий сбір в сумі 8 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний

комбінат» на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 7 гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області на користь держави 7 грн. 50 коп. в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи.

Інші судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області на протязі 20 днів після надання заяви про його апеляційне оскарження, яка надається до суду на протя 10 днів з дня проголошення рішення.

Після закінчення строку подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду

набирає законної сили.

Суддя: Н. М. Грищенко