Справа № 2-386/10
РІШЕННЯ

Іменем України

21.09.2010 року Києво-Святошинський районний суд в складі: головуючого - судді Медвідь Н.О.,

при секретарі Кулієвій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 ОСОБА_1 звернулися в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 липня 2008 року,ОСОБА_1 є власницею ? частини земельної ділянки площею 0,102 га по вул. Леніна, 117, у с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області, а ОСОБА_4 є власником 1/2 частини земельної ділянки площею 0,102 га по вул. Леніна, 117, у с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області.

Земельна ділянка по вул. Леніна, 117, у с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 049209, виданого Білогородською сільською радою, Києво-Святошинського району, Київської області .

Відповідач - ОСОБА_3 - є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: Києво-Святошинський район Київської області, с. Білогородка, вул. Леніна, 119.

У позові також зазначили, що у травні 2009 року відповідач незаконно встановив паркан на земельній ділянці, що належить позивачам , захопивши таким чином частину земельної ділянки їх .

Цими діями відповідача позивачці спричинено суттєву моральну шкоду. Позивачка є інвалідом, стрес та нервування дуже негативно відбиваються на здоров'ї та самопочутті її. Натомість своїми зухвалими діями, некоректною поведінкою, ігноруванням закону відповідач змушував позивачку постійно нервувати з приводу свого майна та порушених прав. Загалом дії відповідача дуже негативно відбилися на здоров'ї позивачки. Свої моральні страждання позивачка оцінює в сумі 1700,00 гривень.

Просили зобов'язати ОСОБА_3 повернути їм самовільно зайняту частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Леніна, 117; усунути перешкоди у користуванні позивачами самовільно зайнятою частиною земельної ділянки, яка розташована за адресою: с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, вул. Леніна, 117 шляхом демонтажу паркану.

Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1700,00 гривень а також судові витрати.

В судовому засіданні позивачі та представник позивачів позов підтримали.

Відповідач та представник відповідача позов не визнали в повному обсязі, посилаючись на безпідставність позовних вимог позивачів, оскільки відповідач вже понад 15 років відкрито на законних підставах користується і володіє земельною ділянкою розташованою за адресою с. Білогородка,Киево-Святошинськогор-ну, Київської обл., вул. Леніна, 119 загальною площею 0,259 га.

Позивачі не надали жодних доказів самовільного зайняття відповідачем їхньої земельної ділянки, оскільки у них немае у власності цієї земельної ділянки і вони не мають правовстановлюючого докvментv на неї.

Вважають, що позивачі є неналежними позивачами, оскільки прав власності на земельну ділянку вони не мають. .

Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків, експерта. вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з таких підстав:

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 липня 2008 року, виданого ОСОБА_6, державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 є власницею ? частини земельної ділянки площею 0,102 га по вул. Леніна, 117, у с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 липня 2008 року, виданого ОСОБА_7, державним нотаріусом Третьої Київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 є власником 1/2 частини земельної ділянки площею 0,102 га по вул. Леніна, 117, у с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області.

Земельна ділянка по вул. Леніна, 117, у с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області належала померлій ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 049209, виданого Білогородською сільською радою, Києво-Святошинського району, Київської області .

Відповідач - ОСОБА_3 - є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: Києво-Святошинський район Київської області, с. Білогородка, вул. Леніна, 119.

Відповідач не заперечував, що ним встановлено паркан, але в судовому засіданні не надано жодного доказу щодо порушення ним прав та законних інтересів позивачів.

Посилання позивачів та їх представника в підтвердження своїх вимог на акт перенесення в натуру меж земельної ділянки від 25 червня 2006 року, складеного ОСОБА_8, представником малого підприємства „КАДАСТР" не мають під собою правового підґрунтя, оскільки з цього акту не можно зробити висновок про захоплення відповідачем частини земельної ділянки , також площі захоплення. Крім цього суд критично ставиться до цього акту як до доказу, оскільки як встановлено судом на час складання акту землекористувачем спірної ділянки була ОСОБА_5, але підпису її немає.

Згідно довідки , наданої Головою сільради с. Білогородка Ns 319 від 04. 12.2009 р. на ім'я відповідача - за його померлою матір'ю - ОСОБА_9 згідно рішенню Білогородської сільської ради N° 305 від 21.06.1994р. рахувалась земельна ділянка площею 0,26 га.

Також в підтвердження своїх позовних вимог, позивачі посилаються на пояснення свідків.

Але, як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_10 навесні минулого року він помітив, що відповідач зайняв частину земельної ділянки позивачів, , але скільки захоплено відповідачем, свідок не знає, свідок підтвердив, що старий паркан знесено, а новий побудовано .

Також свідок ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_9 захопив півметра території позивачів, що малина знаходилася на території позивачів, а тепер цю територію зайняв ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_12. підтвердив факт захоплення відповідачем земельної ділянки позивачів, але скільки захоплено він не знає.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що відповідач пропонував позивачам гроші за те, щоб вони відмовилися від частин земельної ділянки, яку він захопив. Але яка конфігурація земельної ділянки відповідача він не знає .

Свідок ОСОБА_14пояснив, що з приводу захоплення частини земельної ділянки відповідачем виїзджала комісія, яка підтвердила факт захоплення відповідачем частини земельної ділянки їх розміром 40-50 см.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що спору щодо користування земельною ділянкою між сторонами не було. Новий паркан будувався на місті старого, який убирався, а замість його ставився новий , розпочали будівництво нового паркану у 2008 році, до даного часу не закінчено будівництвом

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що допомогав робити новий паркан, в тих же розмірах, що й старий, що на даний час не добудовано..

Також свідок ОСОБА_17 пояснив, що він сам робив цей паркан, але на місці старого , також підтвердив те, що вони намагалися урегулювати цей спір , але позивачі відмовилися.

Свідок ОСОБА_18, який є землевпорядником сільської ради пояснив, що є захоплення частини земельної ділянки відповідачем, але якого розміру не зміг пояснити в судовому засіданні.

Більше того, як пояснив в судовому засіданні експерт ОСОБА_19 для того, щоб зробити висновок чи є захоплення необхідно виносити межі обох земельних ділянок в натуру одноразово , для будь-якого оформлення земельних ділянок необхідно погодження меж , в акті повинно все вказуватися з точністю до кв.см.

Як вбачається з акту виносу в натуру земельної ділянки відповідача від 08.06 10 року фактичні межі його земельної ділянки не в повній мірі співпадають з відновленими межами державного акту , площа фактичного землекористування перевищує площу земельної ділянки за державним актом на 0, 0007 га. .

Проте цей висновок зроблено за проханням відповідача, його земельної ділянки .

Тобто немає виносу в натуру меж земельної ділянки і позивачів, що є необхідним для встановлення порушення меж земельних ділянок , тому не можно зробити категоричний висновок про захоплення відповідачем земельної ділянки позивачів.

Також посилання позивачів, як на доказ на топографічний план земельної ділянки їх , не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки з цього плану неможливо встановити чи є захоплення взагалі, з якого боку в якому розмірі відповідачем земельної ділянки позивачів. Тобто й в даному випадку немає виносу в натуру меж обох земельних ділянок.

Частиною другою статті 90 Земельного кодексу України встановлено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 152 Земельного Кодексу України

1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:а) визнання прав;б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;в) визнання угоди недійсною;г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;ґ) відшкодування заподіяних збитків;д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Що стосується моральної шкоди , то суд в цій частині відмовляє, оскільки відповідно розяснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен зясувати . чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні ,в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ті умови, яків дають підстави для покладання відповідальності на відповідача по відшкодуванню моральної шкоди позивачці.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачі не довели свого позову , що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачам їх права та обов»язки.

Суд вважає, що у діях відповідача відсутні протиправність дій , вина та причинний зв»язок з можливим причиненням моральної шкоди позивачам , про що зазначено вище.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про не обґрунтованість та не доведеність вимог позивачів, оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст..ст.125, 126, 152, 158 Земельного Кодексу України, ст. ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 11, 209, 212, 214-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: