Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа №2-2016/ 10 рік.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

29 листопада 2010 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:

головуючої, судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Кононенко Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 предявила до суду позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що на її утриманні перебуває неповнолітній син, відповідач, який є батьком дитини працює, не має інших утриманців, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутися до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач позов визнав, вважав, що вимоги є законним і позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішенням посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд заслухавши сторони, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 180, 182 СК України, ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито", ст.ст.10, 11, 81, 88,208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 227, 228 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, військовослужбовця в/ч А1356 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5, з 20 вересня 2010 року - моменту звернення позивача до суду, в розмірі ? частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Місцевого бюджету м. Миргорода 51 гривню судового збору від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач, та на користь Державного бюджету 120 грн.00 коп. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, всього 171(сто сімдесят одну) гривню 00 копійок судових витрат.

Рішення може бути апеляційно оскаржене шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення протягом 10 днів та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з часу подачі заяви до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя: