Справа №22-ц-2705/10 Суддя-доповідач - Рибалка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів - Криворотенка В.І., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», про визнання договорів недійсними,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 травня 2010 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 травня 2010 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» укладено кредитний договір, у відповідності до якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 32 000 доларів США, також 10 липня 2007 року між сторонами було укладено другий кредитний договір, у відповідності до якого ПАТ КБ «Приват Банк» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 8 000 доларів США. За умовами вказаних договорів надавалися кредити з процентною ставкою 12 % річних за весь строк користування кредитом, на строк по 08 липня 2037 року.

Відповідач свої зобовязання за договором виконав, надавши позивачу кредит.

10 липня 2007 року ОСОБА_1 за договором купівлі продажу придбав однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 34, 66 кв. м.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення представника банку, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що умови кредитного договору є несправедливими, так як через значне підвищення курсу долару США до гривні позивач в даний час змушений сплачувати значно більшу суму тіла кредиту в гривні, ніж фактично отриману є безпідставними.

Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України встановлено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязанням допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», термін «кошти» - це національна або іноземна валюта чи їх еквівалент.

Таким чином, посилання позивача на відсутність у відповідача права на видачу суми кредиту в іноземній валюті є непереконливими. Відповідні дозволи на здійснення операцій в іноземній валюті відповідачем є у матеріалах справи.

Крім того, при укладенні кредитного договору в доларах США, позивач, беручи на себе певні обовязки по погашенню кредиту саме в даній іноземній валюті повинен був усвідомлювати, що курс національної валюти України до долару США є змінним та те, що зміна курсу можливо настане.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України, позичальник має право відмовитись від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитора до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оцінюючи всі фінансові ризики позивач не відмовився від отримання кредиту саме в доларах США.

Ствердження представника позивача в апеляційній скарзі про те, що використання банком долара США, як предмету кредитування за споживчим кредитом, є внесення в кредитний договір пункту, що значно погіршує становище позичальника, як споживача порівняно з банком в разі настання певних подій є необгрунтованими .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 травня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: