РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-177/10

Провадження № 2-177/10

03.11.2010

Московський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді Марченка О.М.

при секретарі Бєліцькій К.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування та визнання права на спадкування за законом, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати за нею право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4, який помер 29 липня 2001 року; 2) визнати за нею право власності на 55/200 двокімнатної квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 29 липня 2001 року .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_5 зазначила, що 18.07.1977 року було укладено шлюб між нею та ОСОБА_4. Після цього вони сімєю разом мешкали в частині будинку № 34 по вул. Ушакова в м. Харкові, яка належала її чоловіку. В 1994 році вони з чоловіком обміняли його частину будинку на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, де вони мешкали після цього. 06.12.1994 року її чоловік приватизував квартиру на себе, оскільки вона на той час була зареєстрована за адресою своєї матері, а саме: м. Харків, вул.. Туркестанська, б. 22, кв. 113 в м. Харкові, хоча фактично мешкала в спірній квартирі. 08.05.1999 року між нею та її чоловіком ОСОБА_4 було укладено договір дарування, згідно до якого вона отримала 45/100 часток квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі вона мешкала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 Під час спільного проживання вона приймала участь у сплаті комунальних послуг, квартплати, здійснювала поточний ремонт квартири власними силами. Ії чоловік внаслідок похилого віку та хвороби на цукровий діабет та інші захворювання потребував сторонньої допомоги, оскільки йому було необхідно спеціальне харчування та догляд. 29 липня 2001 року. ОСОБА_4 несподівано помер. Вона за власні кошти поховала чоловіка, виконала всі необхідні обряди. Після чого звернулася до третьої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але згодом дізналася, що на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 17.05.2001 року за позовом ОСОБА_4, яке було ухвалено за її відсутності , шлюб між ними було розірвано за 20 днів до його смерті. Для позивачки це було несподіваним, оскільки ніяких змін в їхніх стосунках не відбувалося. Вони мешкали однією родиною, вона доглядала та турбувалася про свого чоловіка, готувала йому їжу, прала та прасувала його речі, прибирала в квартирі, а він цю допомогу приймав, оскільки він не міг самостійно це робити. Рішення Московського районного суду м. Харкова про розірвання шлюбу було нею оскаржено. Проте, 23.05.2006 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України рішення місцевого суду було залишено без змін. Таким чином вона була позбавлена права на спадкування після ОСОБА_4 як його дружина, тобто спадкоємець першої черги. Оскільки вона піклувалась та надавала побутову допомогу спадкодавцеві ОСОБА_4, який через свій похилий вік та захворювання був у безпорадному стані та не міг самостійно себе обслуговувати в повному обсязі, вважає, що можливо в судовому порядку змінити черговість одержання права на спадкування та визнати її спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 разом із його донькою ОСОБА_3

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_1В свої позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позові, просили позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідачка позов не визнала, пояснивши, що її батько ОСОБА_4 та відповідачка ОСОБА_3 дійсно мешкали однією родиною та перебували в зареєстрованому шлюбі, але чинним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.05.2001 року по цивільній справі ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якому позивач посилався на те, що останні 3 роки вони з ОСОБА_2 проживають окремо, шлюбних відносин не підтримували, спільного господарства не вели, шлюб було розірвано. При цьому судом підстави та обґрунтовування, наведені в позові, було визнанні доведеними та встановлено, що сторони не змогли створити міцну родину, родина фактично розпалась, шлюбні відносини не можуть бути відновлені. Тому це спростовує пояснення позивачки проте, що останні 5 років вони із спадкодавцем проживали разом однією сімєю. Вважає, що позивачка не надала доказів і про те, що ОСОБА_4 внаслідок похилого віку та хвороби потребував допомоги позивачки, та вона цю допомогу надавала: доглядала та турбувалась про свого чоловіка, готувала йому їжу, прала та просувала його речі, прибирала в квартирі, а він цю допомогу приймав, оскільки не міг самостійно за собою доглядати. Ці твердження спростовуються, також, рішенням Московського районного суду м. Харкові від 17.05.2001 року. Крім того, не надала позивачка доказів і на користь того, що вона сама, як людина похилого віку з незначними статками, взагалі мала можливість надавати спадкодавцю зазначену допомогу.

У судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_6 , яка показала, що вона знає позивачку з 1982 року. ОСОБА_7 проживав з ОСОБА_2 разом однією родиною приблизно до 1987 року - 1988 року, після цього їхня родина розпалася, так як захворіла мати ОСОБА_2 її було потрібно перевезти до м. Харкова, проти чого заперечував ОСОБА_7 Тому ОСОБА_2 проживала разом зі своєю матерю за адресою по адресу: м. Харків, вул.. Туркестанська, а ОСОБА_7 проживав окремо за адресою: м. Харків, вул.. Ушакова. Згодом, приблизно з 1997 року, ОСОБА_7 почав часто приходити до ОСОБА_2, залишався ночувати, так як свою квартиру він здавав, тому ночував то у ОСОБА_8, то в 15 лікарні, у нього там була кімната, оскільки він там працював. ОСОБА_7 хворів на цукровий діабет, у нього були проблеми з тиском, простатою, серцем, тому він потребував спеціального харчування, яке йому забезпечувала ОСОБА_2 ОСОБА_7 до останнього дня працював, продавав лотерейні квітки на ринку, так як йому не вистачало його пенсії. ОСОБА_2 допомагала йому овочами, які вона, ОСОБА_6 привозила зі свого городу. .

У судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_9, яка показала, що вона знає ОСОБА_2 приблизно 18 років, з того часу як вони переїхали в їх будинок № 102-а. по пр. Тракторобудівників в м. Харкові. Вона часто бачила ОСОБА_7 та ОСОБА_2, які проживали разом. На її погляд між ними були нормальні відносини. ОСОБА_7 представляв ОСОБА_2 як свою дружину. Про те, що ОСОБА_7 хворів вона не знала, оскільки він створював враження здорової людини. Завжди ходив чистим та охайним, що на її думку, було заслугою ОСОБА_2

Суд заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази та встановивши факти та відповідні ним правовідносини, в задоволені позову відмовляє по наступних підставах.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.12.1994 року квартира № 21 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові належала ОСОБА_7 ( а.с 7)

Згідно з договором дарування посвідченим державним нотаріусом ОСОБА_10 від 08.05.1999 року, ОСОБА_7 подарував ОСОБА_2 45/100 квартири № 21 по пр. Тракторобудівників в м. Харкові ( а.с 8)

Згідно з свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 помер 29 липня 2001 року у віці 73 років ( а.с 9).

Посвідчення державного спеціалізованого комунального підприємства « Ритуал» № 5724 від 31.07.2001 року про поховання ОСОБА_7 видане на імя ОСОБА_2 ( а.с. 10)

Відповідно до виписки з історії хвороби № 3267, ОСОБА_7 були встановлені наступні захворювання: дісціркуляторна ензефолопатія ІІ ступені атеросклеротично гипертоничного типу, хронічне порушення мозкового кровообігу, гіпертонічна хвороба ІІ ст.., стенокардія, атеросклеротичний кардіосклероз, цукровий діабет. Причиною смерті є ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз ( а.с 11).

Згідно з наказом № 125-к від 01.12.1992 року ОСОБА_7 було зараховано на посаду прибиральника території з 01.12.1992 року з окладом 2000 куп. ( а.с. 29)

Згідно з наказом № 79-к від 27.12.1999 року ОСОБА_7 було звільнено з 27.12.1999 року за власним бажанням ( а.с. 31)

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.06.1977 року ( а.с 6)

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 травня 2001 року шлюб між ОСОБА_7в. та ОСОБА_2 було розірвано (а.с 51)

Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області, рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 травня 2001 року - залишено без змін.

Ухвалою Верховного суду України касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. ( а.с. 12)

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом

мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалась, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (ч.2 ст. 1259 ЦК України).

Під безпорадним станом слід розуміти стан особи, яка через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_7 отримував пенсію за віком, помер у віці 73 років. Згідно виписки з історії хвороби № 3267 ОСОБА_7 були встановлені наступні захворювання: дісціркуляторна ензефолопатія ІІ ступені атеросклеротично гипертоничного типу, хронічне порушення мозкового кровообігу, гіпертонічна хвороба ІІ ст.., стенокардія, атеросклеротичний кардіосклероз, цукровий діабет.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_7 через хворобу, похилий вік або каліцтво був у безпорадному стані і позивачка тривалий час опікувалась ним та матеріально його забезпечувала.

Жоден із свідків, допитаних судом за клопотанням позивачки, не підтвердив факт перебування спадкодавця в безпорадному стані і його матеріального забезпечування з боку позивачки, а навпаки свідок ОСОБА_6 вказала, що ОСОБА_7 до останнього дня свого життя працював.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17 травня 2001 року шлюб між ОСОБА_7в. та ОСОБА_2 було розірвано.

Наведене свідчить про те, що позивачка не надала достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, не довела наявності встановлених ч.2 ст. 1259 ЦК України підстав для зміни черговості одержання права на спадкування.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачкою права на спадкування разом зі спадкоємцями першої черги, тому позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1258, 1259, 1264 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну черговості спадкування та визнання права на спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складене 03 листопада 2010 року.

Суддя: О.М.Марченко