№ 2-759-10
У Х В А Л А

31 травня 2010 року Суддя Нетішинського міського суду

Хмельницької області ОСОБА_1 розглянувши справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Нетішинської міської ради про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 307 від 12 грудня 1995 року, треті особи

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ВСТАНОВИВ:

В позові позивач, посилаючись на норми Цивільного кодексу України, Цивільно-процесуального кодексу України просить визнати незаконним і припинити дію рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 12 грудня 1995 року № 307 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам м. Нетішина», згідно якого вирішено передати у приватну власність ОСОБА_3 по вул. Соловєвська для обслуговування житлового будівництва і господарських будівель 0,08 га і для ведення особистого підсобного господарства 0,50 га і всього 0,58 га.

Вивчивши позовну заяву вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки означені вимоги не підлягають розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 122 ч. 2 п.ї ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України компетенції адміністративних судів поширюється на „спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності".

Відповідно до пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12 Земельного кодексу до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10- рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України вирішено:

« 1. В аспекті конституційного подання:

- положення частини першої статті 143 Конституції України, згідно з якими територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування „вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції", слід розуміти так, що при вирішенні цих питань органи місцевого самоврядування діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пунктів „а", „б", „в", „г" статті 12 Земельного кодексу України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб'єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на „спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно- правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

2. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.»

Так, предметом спору в означеній справі є рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 12 грудня 1995 року № 307 »Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадянам м. Нетішина», тобто спір про передачу двох земельних ділянок комунальної власності, загальним розміром 0,58 га. у приватну власність ОСОБА_6

Позивачем означений позов поданий в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, такі вимоги необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 122 ч.2 п.1 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 відмовити у відкритті провадження у справі за його позовом до ОСОБА_3, Нетішинської міської ради про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради № 307 від 12 грудня 1995 року, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, оскільки такі вимоги не підлягають розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Заява про апеляційне оскарження ухвали судді подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, а апеляційна скарга на ухвалу судді подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Хмельницької оГ ' через Нетішинський міський суд.

Суддя Ходоровський Б.В