Справа № 2-384/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2010 року Томашпільський районний суд Вінницької області

В складі головуючого Ставнійчука В.С.

При секретарі Усатій Т.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог СПРФО Томашпільського РВ ГУМВС України у Вінницькій області про визнання втратившою право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено СГІРФО Томашпільського РВ ГУМВС України у Вінницькій області) про визнання втратившою право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку за місцем колишнього проживання, посилаючись на ге, що йому на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1. У цій частині будинку, крім позивача, проживала і зареєстрована його дочка, відповідачка у справі ОСОБА_2, яка у 2006 році вибула на постійне місце проживання в с. Вербову Томашпільського району, де й проживає і по даний час. Витрати по оплаті комунальних послуг несе позивач, відповідачка будь-якої участі в утриманні будинку не приймає, на пропозицію позивача в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку не реагує. Тому за захистом свого права позивач змушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання відповідачки втратившою право користування спірним жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку за місцем колишнього проживання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав з наведених в позовній заяві підстав, просить суд його задовольнити. Судові витрати по справі понесені ним при поданні позовної заяви, а саме на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, просить віднести за його рахунок. Не заперечує той факт, що з відповідачкою сімейні стосунки не припинені, так як має намір подарувати належне йому домоволодіння своїй старшій онуці, тобто дочці відповідачки, ОСОБА_5. Причиною звернення до суду з позовом стало те, що на прохання до чоловіка відповідачки надати допомогу в ремонті будинку, той ніяким чином на це не зреагував.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій, посилаючись на сімейні обставини, перебуванням на її утриманні п»ятьох малолітніх дітей, яких немає змоги залишити на догляд інших осіб, просить справу по суті розглянути у її відсутності на підставі наявних у справі доказів. Разом з тим, приймаючи участь у минулих судових засіданнях, заперечуючи проти позову, відповідачка суду пояснила, що коли вона вийшла заміж за Пантилєєва, то у 2006 році перейшла на проживання за місцем проживання чоловіка в с.Вербова Томашпільського району. Проживають вони сім»єю у будинку батька чоловіка, а тому власного житла не мають. Просить суд врахувати ту обставину, що у неї на утримання знаходяться п»ятеро малолітніх дітей, найстарша дитини 1998 року народження, найменша-2008 року народження. Причиною в тому, що вона, як і її чоловік, не надавали батькові допомоги в утриманні житлового будинку якраз і є та обставина, що діти народилися відповідно у 1998, 2001, 2003, 2005, 2008 роках, а тому вони з чоловіком зайняті по догляду за дітьми, забезпечення їх необхідними умовами проживання та виховання і не мали змоги більше уваги приділяти спілкуванню з позивачем. Дійсно останній надав їй домову книгу, щоб вона знялася з реєстраційного обліку в спірному домоволодіння, однак цього вона не зробила, так як знявшись з реєстраційного обліку позбавить себе і свою сім»ю єдиного житла.

Начальник СГІРФО Томашпільського РВ ГУМВС України у Вінницькій області Стаднік М.А. надіслав до суду заяву в якій просить справу по суті розглянути у відсутності їх представника, позов не

визнає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необгрунтованим, який не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого 24 серпня 1976 року договору дарування, зареєстрованого 6 вересня 1976 року в Тульчинському БТІ, належить на праві приватної власності 1/2 частина жилого будинку по АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про удочеріння 5 лютого 1982 року ОСОБА_1 було удочеріно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, якій після удочеріння присвоєно прізвище ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто судом встановлено, що сторони у справі є між собою батьком і дочкою.

При визначенні кола членів сім»ї суд виходить з положень ст.. 64 ЖК України, відповідно до якої до членів сім»ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до довідки виконкому Вапнярської селищної ради від 07.07.2010 р. №354 та адресної довідки СГІРФО Томашпільського РВ ГУМВС України у Вінницькій області ОСОБА_2 рахується зареєстрованою за місцем проживання у спірному будинку.

Разом з тим, як убачається із довідки Вербівського сільвиконкому від 01.10.2010 р. № 152 за ОСОБА_2 жила та майна по сільській раді не рахується. Відповідно до свідоцтв про народження ОСОБА_2 є матір»ю дітей, ОСОБА_5 1998 року народження, ОСОБА_6, 2001 року народження, ОСОБА_3, 2003 року народження, ОСОБА_7 2005 року народження, ОСОБА_8 2008 року народження, тобто має статус багатодітної матері. Згідно з ч. 2 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у прав користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченого Законом.

Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника житлового будинку, як проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні 1 власником будинку. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх прав користуватися займаним приміщенням. Таке право вони втрачають лише в разі вибуття на інше постійне місце проживання і припинення внаслідок цього сімейних стосунків з власником.

Статтею 29 ЦК України визначено поняття місце проживання фізичної особи. За змістом частин 1 і 6 цієї статті місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Враховуючи те, що позивач не заперечує факту підтримання сімейних відносин з відповідачкою, в судовому засіданні висловив думку про намір здійснити дарування спірного будинку старшій дочці відповідачки, остання є багатодітною матір»ю, рахується прописаною у спірному житлі, на території Вербівської сільської ради житла чи іншого нерухомого майна немає, а тому суд дійшов висновку про необґрунтованість позову, оскільки позивачем не надано суду переконливих і незаперечливих доказів про припинення між сторонами сімейних стосунків, вибуття відповідачки на інше постійне місце проживання, а відтак втратою права користування спірним житлом.

Відповідно до ч.І ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного, рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування; житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати підлягають віднесенню за рахунок позивача.

Як убачається з матеріалів справи позивач є особою потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС, а тому він підлягає звільненню від сплати державного мита на підставі п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

На підставі викладено, керуючись ст. 9, 64, 156 ЖК України, ст.. 29 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи без самостійних вимог СГІРФО Томашпільського РВ ГУМВС України у Вінницькій області про визнання втратившою право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстраційного обліку-відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати державного мита на підставі п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідачкою в цей же строк з часу отримання копії рішення, до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд.

Суддя