РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2010 року м. Балаклія

Балаклійський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Носова Г.С., при секретарі -- ОСОБА_1, позивач - не зявився, представник відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому з сіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління пенсійного фонду України у Балаклійеькому районі Харківської області про зобовязання вчинити певні дії,

В СТАНС) В И В :

09.06.2010 року ОСОБА_2 Г ^звернулася до суду із позовом, яким просить зобов'язати Управління пенсійного фонду' У країні V Бадак іійському районі Харківської області провести перерахунок підвищення до пенсі відпсвізно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», починаючи з 01 січня 2006 року по 31.12.2009 року, встановивши підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віко/ та провести відповідні виплати. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначає, що зін належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з 01 січня 2006 року має право на отримання підвищення до пенсі в розмірі ЗО % від мінімального розміру пенсії за віком. Однак відповідач всупереч Рішені. Ко влиту цінного Суду України від 09.07.07 року № 6-рп/2007, від 22.05.2008 року №10-рп/2008 не здійснив їй нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії. 06 травня 2010 року вона зверталась до 5 ГІФУ в Балаклійеькому районі про перерахунок належних соціальних виплат, проте Птравня 2010 року отримала відповідь-відмову.

В судове засідання позивачка не з явилася, згідно клопотання просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не » явився, згідно заперечень просив розглянути справу без участі повноважного представника.

В своїх письмових запереченнях відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись нате, що управління Пені іі ного фонду України у Балаклійеькому районі діяло згідно діючого законодавства, не порушуючи норм пенсійного права, а отже вимоги позивача є безпідставними. Відповідач вказує на ге, що ор ани Пенсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпний перелік яких визначений діючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не відносяться. Вважає свої дії правомірними також через невизначеність на законодавчому рівні органу, на який покладено обовязок здійснення таких виплат особам, які мають статус дитини війни, за рахунок яких коштів повинні . іі снюватися ці виплати та який розмір мінімальної пенсії за віком необхідно застосовувати при обчисленні таких доплат. При цьому зазначає про необґрунтованість доводів позову щодо застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений абзацом частини 1 цієї етапі застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених цим Законом. Посилався про пропущення позивачем строку звернення до суду, передбаченого ст.257 ЦК України.

Враховуючи наявність відповідних заяв від позивача та відповідача суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін н& підставі наявних у справі доказів.

Перевіривши матеріали справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа яка є громадянином /край та » сП на час закінчення Другої світової війни (2 вересня 1945

року) було менше 18 років.

Судом встановлено, що Дрсть Г А. народилася 10 січня 1942 року (а.с.5), має статус «дитини війни», перебуває на обліку в »правлінні Пенсійного фонду України в Балаклійеькому районі Харківської області та отримує пенсію за віком.

Враховуючи зазначений статус: і о.ленч відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на стрим няя державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії з розмірі 30 % мінімальної пенсі а віком.

Відповідно до ч.2 ст.87 рок> Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу', що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Законом України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року дію статті 6 зазначеного Закону' на 2006 рік зупинено.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року, який набрав чинності 15.03.2006 року, до статті 110 Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік" було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлен ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" запроваджені не були.

Закони України "Про Державний бюджет на 2006 рік" гід 20.12.2005 року та "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік' від 19.01.2006 року діяли протягом 2006 року, оскільки неконститу ційними не визнані.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідача не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки до 15.03.2006 року дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Надаючи перевагу Законам України "Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 року та "Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 року, суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, ;цо мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 року №4~зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: "Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметнимі нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт який діяв у часі раніше".

Виходячи із системного аналізу наведених норіє законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог, які стосуються ЗИП. а ' доплати до пенсії за 2006 рік, оскільки відповідач протягом 2006 року діяв у відповідност з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенс ї. оскільки до 15.03.2006 року дія ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" була зупинена, а з 15.03.2006 року здійснення доплат визначено у інший спосіб, тобто поставлено у залежність від виконання у другому півріччі 2006 року Закону України "Про Державний бюджет на 2006 рік".

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2007 рік, суд вважає їх такими, іцо підлягають частковому задово,юнню, з гаї- их підстав.

Відповідно до п.12 ст.71 Закону України Про Державний бюджет на 2007 рік", було зупинено дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст. 111 цього Закошу, яка передбачала, що у 2007 році підвищення пенсій або щомісячного грошового утримання, яке виплачується замість пенсії, згідно із ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами, окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гаранті' їх соціального захисту'", в розмірі 50% від розміру надбавки, встановленої,для учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України і д 09.07.2007 за №6-рп/2007 року у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційносгі) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56. ч 2 ст. 62 ч. 1 ст. 66, пп. 7, 9, 12, 13,14, 23, 29, 30, 39, 41. 43, 44, 45, 46. ст.71, ст. ст. 98, 101, 103, 1 1 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік1 (справа пре соціальні гаранті-' громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення г. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", яким зупинено дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням ст.111 нього Закону.

з

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, ідо визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути

оскаржене.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх некснст зту цінність

Виходячи з приписів ч.2 ст.152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, УПФУ в Балаклійському районі Харківської області повинно було нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" з 09.0 2007 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню.

Отже, відповідач з 09.07.2 )07 рою мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", тобто нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року.

Відповідно до ч.І ст.2 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року, прожитковий мінімум застосовується дл встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Статтею 62 Закону України "ііро Державний бюджет України на 2007 рік" від 19 грудня 2006 року №489-У, на 2007 рік був затверджений і ірожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня -38) гриЕень, І квітня - 3 87 гривень, з 1 жовтня - 395 гривень.

Зазначена стаття була змінена ак ном України від 15 березня 2007 року №749-У та існує в новій редакції з 28 березня 2007 року якою прожитковий мінімум для особи, яка втратила працездатність, визначений з 1 січня - 380 гривень, з 1 квітня - 406 гривень, з 1 жовтня - 411 гривень. При цьому, зазначена стаття допсвнен і абзацом, яким передбачено встановити, що для визначення мінімального розмір пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов язков: деря а іде пенсійне страхування" з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 року застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої ці зі статті, збільшений на 1 відсоток, що складає відповідно 410 грн. 06 коп.; 415 грн. 11 коп.

Із заперечень відповідача встановлено, що з 0і.01.2008 року позивачу встановлено підвищення до пенсії як особі, яка має статус «дитина війни» в сумі 47 грн. щомісячно, з 01.04.2008 року-48,10 грн. щомісячно, з 01.07.2008 року-48,20 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року-49,80 грн. щомісячно. Протягом 2006-2007 року будь-яких з тплат до пенсії, як особі, яка має статус «дитина війни» не отримувала.

При цьому, з 01.01.2008 року і) 22.05.2008 року відповідач здійснював нарахування на підставі п 41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих ак в України» від 28.12.2007 року, а з 22.05.2008 року - на підставі Постанови КМУ «Деякі штаї і я соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 року.

З 01.01.2009 року позивачу встановлено підвищення в розмірі 49,80 грн. щомісячно. Нарахування зазначеного підвищення в 2009 роц здійснювалось на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питание сс пального захисту окремих категорій громадян № 530 від 28.05.2008 року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених дим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції.: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів

війни, гарантії їх соціального захисту дане підвищень* провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України ві і 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1 пунктів 61, 62. 63, 66 розділу 2, пункту З розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України і 10 народних деп/татів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розді іу 1, п.п. 1-4, 6-22, 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет Україні! на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України (справа щодо предмет; та змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України.

Рішення Конституційного Суду України у цій страві має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року а приписів ч.2 ст 52 Конституції України, суд дійшов висновку, що до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу підвищення до пенсії, передбачене ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції від 01 0 .2008 року, з урахуванням п.гі.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 р і; та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, діяв на підставі га у відповідності з діючою юрмою зазначених законів, а тому позовні вимоги щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з

01.01.2008року по 21.05.2008 року задоволенню не іід іягають.

Між тим, з 22.05.2008 року відповідач повинен був нараховувати та сплачувати позивачу підвищення ку до пенсії, передбачене сі .6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни в редакції, яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності г ..41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до де? ких ак<> юдавчих актів України, ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав здійснювати позивачу підвищення до пенсії у розмірі .30 % мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин суд вважає за необхідне прийняти рішення щодо зобовязання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату підвищення до пенсії як дитині війни за період з

22.05.2008року по 31.12.2008 рокс.

Враховуючи те, що в 2009 році залкшалисі ііючими норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якими передбачено ви пату особам, які мають статус дитини війни, підвищення до пенсії в розмірі ЗО % мінімальної пенс" за віком, за таких обставин позовні вимоги щодо здійснення позивачці перерахунку ті виплати підвищення до пенсії підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть б)ти обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Згідно ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів. Забороняється змова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавству що регулює спірні відносини.

Таким чином, доводи відповідача в частині иеврс гульоваї ості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають стату с дітей війни не може бути підставою для їх нездійснення або відмови в задоволенні позову.

Щодо доводів відповідача стосовно відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає наступне.

Сторонами по справі не заперечується, що позивач, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання доплати до пенсіїу розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне

страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З огляду на викладене, суд вважає необгрунтованими доводи відповідача щодо застосування положення ч.З ст. 23 зазначеного Закону з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком те є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії, встановленої г .46 Конст пуції України та права на отримання доплати до пенсії, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо невизначеності на законодавчому рівні питання відносно органу, на який покладено обов язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення Про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за № 121/2001 і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління.

Відповідно до ОСОБА_3 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживания пенсіонерів.

Таким чином, обовязок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» покладено на Управління пенсійного фонду України у Балаклійсьхому районі Харківської області, за місцем проживання позивача.

Крім того, суд вважає безпідставг -ш посилання відповідача на відсутність коштів щодо забезпечення виплат зазначеної доплата до пенсії.

Статтею 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються. Таким чином, держава взяла на себе зобов'язання забезпечити реалізацію громадянами своїх прав.

За змістом ч.І ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про соціальний захист д ітей війни» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус «дитини війни», серед яких їм надано право на отримання 30 % доплати до пенсії.

Відповідно до ч.2 ст 6 Конституції УкраЗїни органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно абз.1 п.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року за Мі: 121/2001 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади.

Відповідно до зазначеного Г зложенії і на Песійний фонд України покладено обовязок щодо: призначення пенсії; підготовки документів для її виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та випла ту пенсій.

Пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 року за № 8-2 управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Пенсіного фонду України, підзі домчими відповідно головним управлінням цього фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Киї ві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Печейноп фонду України та мають завданням - забезпечення призначення та виплати пенсії.

Отже, обовязок по нарахуванню та виплати доплати до пенсії, яка передбачена Законом України «Про соціальний захист дітей вій; ги», покладено саме на органи Пенсійного фонду України.

Враховуючи, що держава ззяла на себе обо вязок щодо виплати позивачу 30 % доплати до пенсії та поклала виконання цього обовязку на і ентральний орган виконавчої влади - Пенсійний фонд України, який діє через свої місцев органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування і ї х коштів га їх виплати, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважної причини.

Виходячи із системного аналізу приписів Конституції України та наведених нормативно- правових актів, суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність коштів, як на обґрунтування правомірності невиконання своїх зобовязань перед позивачем.

6

Крім того, відповідачем не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов'язку щодо нарахування та виплати позивачу доплати до пенсії у розмірі ЗО % від мінімальної пенсії за віком.

Отже, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобовязань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обовязку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Посилання відповідача на ст.257 ЦК України не приймаються судом до уваги, оскільки в задоволенні позовних вимог, що стосуються 2006 року в ідмовлено по суті, а решта вимоги заявлена в межах строку позовної давності

Розподіл витрат суд здійснює відповідно до сі 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 92, 52 Конститу ції України, ст.ст. 2, 4,10, 11, 15, 60, 209, 212 -215, 218 ЦПК України, ст.ст. З, 6 Закону України < Про соціальний захист дітей війни», ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд, -

ВИРІШИ!

Позов ОСОБА_2 про зобовязання здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком та провести відповідні виплати - задовольнити частково.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Балаклійському районі Харківської області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком, з розміру, встановленого ч. ст 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування з 09 липня 2007 року по 31 гру щя 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року виходячи із законодавчо встановлених розмірів мінімальної пенсії за віком, та провести виплату належних сум відповідно до закону', з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Державного бюджету України 08 (вісім) гри. 50 коп. судового збору, та з УГІФУ в Балаклійському районі Харківської області 37 (тридцять сім) грн витрат з інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 08.07.2010 року.

СУДДЯ: