У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 вересня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Павлишина О.Ф.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі Гуняк О.Я.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Самбірського міжрайонного прокурора на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 8 квітня 2010 року по справі за позовом Самбірського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_3 та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», з участю третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «Опір», Управління Самбірсько-Дрогобицької Єпархії Української Греко-Католицької Церкви, Товариства з обмеженою відповідальністю «Тандем», ОСОБА_6, про визнання виконавчого напису недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 8 квітня 2010 року позовну заяву залишено без розгляду з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Ухвалу оскаржив Самбірський міжрайонний прокурор.

В апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною і підлягає скасуванню, оскільки органи прокуратури з підстав ст. 125 Конституції України, ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 3,45 ЦПК України, представляють інтереси громадян і держави в суді у передбачених законом випадках. Прокурор визначає в чому відбулося порушення прав чи інтересів громадян, що передбачено Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року. Просить скасувати оскаржувану ухвалу і направити справу на новий розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду, оскільки таку від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Свій висновок суд мотивував тим, що згідно ч.ч.1,2 ст.45 ЦПК України у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, а також брати участь у цих справах, здійснювати представництво у суді інтересів громадянина в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами; право здійснювати представництво прокурору надається на будь-якій стадії цивільного процесу. Згідно зі ст.121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Статтею ст.36-1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави. На підставі ч.4 зазначеної статті Закону прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження.

За змістом п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України у разі коли субєктивне бачення прокурором підстав для представництва інтересів громадянина не підтвердиться обєктивно в судовому засіданні, суд залишає заяву без розгляду, оскільки слід вважати, що така подана особою, яка не має повноважень на ведення справи від імені заінтересованої особи.

Встановлено, що ОСОБА_1 обраний на посаду директора ТзОВ «Опір», із самого початку розгляду справи його інтереси представляють представники: ОСОБА_7 (з 28 листопада 2006року), а також адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_2 Суд прийшов до висновку, що судові витрати (судовий збір в розмірі 8,50 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн.) не є значними і можуть бути сплачені ОСОБА_1 при подачі позову до суду. Доказів проважкий матеріальний стан, соціальну незахищеність ОСОБА_1, наявність вад, інших причин для здійснення захисту його прав та інтересів прокурором, не надано. Доступ до правосуддя йому не обмежений.

Виходячи з аналізу вимог ст.ст. 41, 55, 59 Конституції України, ст.ст З, 12 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 має всі процесуальні можливості для самостійного звернення до суду за захистом свого порушеного права власності, втручання в ці правовідносини власності прокуратури є невмотивованим та безпідставним.

З висновками суду, які не спростовані доводами апеляційної скарги, слід погодитися.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону. Підстави для скасування ухвали Дрогобицького міськрайонного суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Самбірського міжрайонного прокурора відхилити.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 8 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: