Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-1627/2010р. Головуючий у суді 1 інстанції- Павелко І.Л.
Категорія- 39,41 Доповідач - Вербицький В.С. УХВАЛА
08 липня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:
Головуючого судді - Вербицького В.С.
Суддів - Фомічова С.Є., Кодрула М.А.
При секретарі - Демешко Л.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропостачсервіс» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 березня 2010 року,-
Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 березня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Агропостачсервіс» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 967 грн. 61 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5748 грн., а також на користь держави судові витрати - 186 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду, яке ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий судовий розгляд. Зазначає, що докази, надані відповідачем нічим не підтверджені.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду, яке ухвалене з порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення,

яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначає, що позивачем не було доведено факт невиплати йому заробітної плати і розмір заборгованості базується лише на припущеннях. При стягненні середнього заробітку суд невірно вирахував середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення позивача, який заперечував проти апеляційної скарги відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, враховуючи досліджені докази, дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

На підставі ст.116 КзпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ст.117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд встановив і правильно виходив з того, що на день звільнення позивачу не було виплачено заборгованість по заробітній платі в сумі 967 грн. 61 коп., яка утворилася за весь час її роботи у відповідача, тобто не проведено повного розрахунку, що не спростовано належними доказами. Тому у суда були підстави для застосування до відповідача санкцій, передбачених ст.117 КЗпП України, та стягнення середнього заробітку за час затримки ( 9 місяців ) в сумі 5748 грн.

Висновки суду відповідають обставинам справи, грунтуються на досліджених доказах, зроблені з дотриманням вимог цивільного судочинства та норм матеріального права.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу

Виходячи із встановленого, колегія суддів вважає , що справа була розглянута судом, першої інстанції відповідно до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін. Суд першої інстанції керувався нормами права які регулюють спірні правовідносини.

Рішення постановлено з дотриманням норм процесуального права .

Обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції , оскільки обов'язок по наданню доказів на підтвердження своїх вимог покладається на позивача по справі, а таких доказів позивачем не надано.

В частині апеляційної скарги, де йдеться мова про те, що судом першої

інстанції неправильно було застосовано ст.. 233 ч.І КЗпП України, оскільки на

спори по заробітній платі строки позовної давності не розповсюджуються, доводи скаржника спростовуються тими обставинами, що вимоги про стягнення

середнього заробітку за затримку виплат при звільнені є фінансовими санкціями

відносно боржника і не відносяться до заробітної плати, а тому суд правильно

застосував норми права викладені в ст.. 233 ч.І КЗпП України.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не дають підстав для скасування рішення та направлення справи на новий розгляд.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛ ИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропостачсервіс» відхилити, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Верховного Суду України протягом двох місяців з наступного дня після набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді