Біляївський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі: головуючого судді Бобуйок А.Д.

при секретарі Чапаленко Н.С.

за участю адвокатів

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка справу за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства Дослідне про стягнення орендної плати, упущеної вигоди та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача орендну плату за користування земельною ділянкою площею 5.4369 га, за майновий пай вартістю 2228 грн. таморальну шкоду в суммі 3000 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 9.02.200 року між його батьком ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір оренди земельного паю, але останній умови договору не виконує, орендну плату не сплачує.

В судовому засіданні позивач та його представник на позові наполягали. При цьому пояснили, що договір оренди земельного паю було укладено між батьком позивача ОСОБА_2 та відповідачем в 2000 р. терміном на 7 років, але відповідач за оренду не платив, за використання майновим паєм також не платив. В 2003 році частину землі, що знаходилась в оренді, за заявами пайщиків ДГ Дослідне передало ПСП Вітокс, але земельний пай, що належав ОСОБА_2О був переданий тільки в 2007 році. 19.04.05 року батько помер, а він одержав у спадщину земельну ділянку ділянку.

Моральну шкоду обгрунтовує тим, що витратив багато часу та нервів на поїздки до відповідача з приводу вирішення питання про виплату орендної плати та передачі землі.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав. При цьому пояснив, що свої зобов`язання, передбачені договором оренди, укладеного з ОСОБА_2, виконував до передачі земельного паю в 2004 році ПСП Вітокс. Його ж майновий пай також передав ПСП Вітокс,а тому вважає позов не обгрунтованим. Крім того, відповідачем подана заявка про застосування строку позовної давності.

Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 належав сертифікат на земельну частку (пай) в колишньому КСП Дослідне.

Відповідно до акту прийому-передачі земельного паю від 26.07.2002 року власнику сертифікату ОСОБА_2 земельна частка № 21 розміщена на полі № 9 на території Березанської сільської ради. Відповідно до акту, встановлені межі земельної ділянки які закріплені межовими знаками. Акт погоджений та підписаний власником сертифікату ОСОБА_2 (а.с. 222).

Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2 одержав 10.01.2005 року, а 19.04.2005 року ОСОБА_2 помер.

Після смерті батька, позивач 04.11. 2005 року одержав свідоцтво про право власності на спадщину (земельну ділянку № 21 в колишньому КСП Дослідне розміром 5,4369 га) (а.с. 18), а 09.03.2006 року на вказану земельну ділянку одержав державний акт про право власності (а.с. 34-35), відповідно до якого встановлені її межі.

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину, позивачеві відповідно до акту прийому-передачі від 05.12.2005 року була передана земельна ділянка № 21 з встановленням її розміру, місця розташування. Акт погоджений з позивачем та ним підписаний (а.с. 16).

09.02.2000 року ОСОБА_2 уклав договір оренди земельної ділянки з КСП Досліднестроком на 7 років (а.с. 21), а з 01.01.2004 року в числі інших громадян вказаний договір розірвав вже з СФГ Дослідне, у звязку з укладанням договору оренди земельної ділянки з ПСП Вітокс (довідка Березанської сільської ради (а.с. 259-261)).

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З наведенного вбачається, що позивач до смерті спадкодавця, тобто до 19.04.2005 року власником земельної ділянки за № 21 не був, та не мав права вимоги за період 2002 року по 19.04.2005 року.

Окрім цього спадкодавець з 01.01.2004 року перебував в орендних відносинах з ПСП Вітокс, які спадкоємець-позивач по справі продовжив з ПСП Вітокс відповідно до договору від 20.03. 2006 року строком на 5 років (а.с. 118).

Враховуючи, що позивач не мав права вимоги за життя спадкодавця, та те, що спадкодавець ОСОБА_2 з 01.01.2004 року перебував в орендних відносинах з ПСП Вітокс, з яким в подальшому мав орендні відносини позивач, суд приходить до висновку про відсутність таких відносин з СФГ Дослідне.

Доводи позивача про відповідальність відповідача, який з моменту розірвання договору оренди з 01.01.2004 року земельну ділянку не звільнив, продовжуючи нею користуватися, суд до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються державними актами на право власності на земельну ділянку та актами прийому-передачі земельних ділянок в натурі з визначенням місця розташування та меж як ОСОБА_2 так і в подальшому позивачеві.

Ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність у три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач згідно з вимогами ч.3 ст.267 ЦК України, таку заяву до суду подав.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги позивача не відповідають доказам по справі та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.257, 267 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства Дослідне про стягнення орендної плати, упущеної вигоди та стягнення моральної шкоди відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бити подано протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України, через Біляївський райсуд.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_3