Сокальський районний суд Львівської області
Справа № 2 - 1067/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2010р. Сокальський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Фарина Л.Ю.

при секретарі Матолінець З.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі про визнання дій неправомірними та стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,-

в с т а н о в и в:

В Сокальський районний суд з позовною заявою звернувся позивач ОСОБА_1 до відповідача - управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, в позовній заяві вказавши, що згідно ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, він являється дитиною війни, оскільки народився у 1937 році.

Відповідно до ст. 6 цього Закону з 01.01.2006 року позивачу має виплачуватись щомісячна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, однак у 2006р. по даний час не виплачувалась.

Згідно ЗУ "Про державний бюджет України на 2007 рік" було призупинено дію статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" Однак, Конституційний суд України своїм рішенням 09.07.2007р. визнав це неконституційним. Таким чином, невиплата їй соціальної допомоги є протиправною і такою що суперечить Конституції та Законам України. Розмір за цим законом становить 30% мінімальної пенсії за віком. Просить зобов"язати відповідача нарахувати на її користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за 2006 - 2009 р.р. та січень-лютий 2010р. в сумі 5514 грн.30коп.

У запереченні на позовну заяву представник відповідача управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області вказав, що Законом України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. № 2195-ІV установлено правовий статус дітей війни і визначено основи їх соціального захисту та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки. Дітям війни, згідно із ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 р. № 2195-ІV, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком. У 2008 році законодавцем внесено зміни в ст. 6 вказаного Закону, де передбачено, що дітям війни до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Надбавки для учасників війни передбачені ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-ХІІ від 22.10.1993 р., відповідно до ч.4 ст. 14 даного Закону пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії підвищується іншим учасникам війни на 10 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Дітям війни з 01.01.2008 р. - 47 грн, з 01.04.2008р. - 48,10грн., з 01.07.2008 р. - 48,20 грн., з 01.10.2008 р. до 01.07.2008 р.- 48,10 грн., до 01.10.2008 р. - 48,20 грн., на 01.10.2008 р. - 49,80 грн., з 01.01.2009 р. - 49,80 грн. Дану надбавку, як дитина війни позивач отримувала, що підтверджує відповідна довідка. Крім того, у 2007 році для певної категорії осіб встановлене підвищення до пенсії, а саме, відповідно до ст. 111 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 р. № 489-V, у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами, у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до ЗУ "Про державний бюджет України 2007 рік", п.е), пп.1.6) встановлено підвищення дітям війни, які є інвалідами. Позивач отримує пенсію по віку, а не по інвалідності. Рішенням Конституційного Суду від 09.07.2007р. № 6-рп/2007 ст. 111 Закону України "Про державний бюджет України на 2007рік", визнано такою, що не відповідає Конституції України. Положення ст. 111 даного Закону втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення № 6, тобто з 09.07.2007р. Проте зміни до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік" у видаткову частину не внесені, тому кошти на виплату даних підвищень в 2007 році були відсутні. Водночас, дане питання було вирішене законодавцем в 2008р. шляхом внесення змін в ст.6 закону -2195. де передбачено, що дітями війни, (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги. Що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Для окремих громадян з 28.05.2008р. за №530 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (далі постанова №530) Тому, у 2008р. обчислення пенсій та підвищень, передбачених ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" здійснюється відповідно до постанови №530, згідно із її пунктом 8 установлено, що дітям війни до пенсії підвищення проводиться у таких розмірах: з 22.05 - 48,10грнр, з 01.07-48,20грн., 01.10.- 49, 80грн. відповідно до ЗУ "Про державний бюджет на 2009р." КМУ у 2009р. надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру соцвиплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах в межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Отже, у 2009р. обчислення пенсій та підвищень, передбачених ЗУ "Про соціальний захист дітей війни здійснюється відповідно до Постанови №530. у 2008-2009р.р. надбавку до пенсії, як дитина війни ОСОБА_1 отримав.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Окрім того, просив суд звільнити його від оплати витрат на ІТЗ, оскільки він отримує мізерну пенсію.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, підтримала подані письмові заперечення.

Заслухавши позивача та представника відповідача та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач наділений правовим статусом дитини війни, знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Сокальському районі.

Протягом 2006-2008 років, а також у 2009 році нараховувалася та виплачувалася пенсія за віком без доплати як дитині війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 року, який набрав чинності з 01.01.2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно із п. 17 ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни». Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006 року виключено п. 17 ст. 77, а ст. 110 Закону викладена у новій редакції, відповідно до якої пільги дітям війни, передбачені ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки чинним законодавством України не було визначено порядку нарахування та виплати у 2006 році щомісячної державної соціальної допомоги відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», а Конституційний Суд України не приймав рішень щодо неконституційності Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 року (з наступними змінами і доповненнями) повністю чи в його окремих частинах, тому, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача провести нарахування позивачеві державної соціальної допомоги як дитині війни за 2006 рік.

В свою чергу відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2006 року дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" зупинено на 2007 рік, з урахуванням ст. 111 цього Закону, відповідно до якої у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни. Проте, рішенням Конституційного Суду України №6-рп/2007 від 9.07.2007 року у справі № 1-29/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", з урахуванням статті 111 цього Закону. Положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, вказано на приюдицію при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта. Оскільки дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" відновлена з 09.07.2007 року, а позивачу у 2007 році не виплачувалося підвищення до пенсії, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно 2007 року підлягають до задоволення частково, в частині зобов'язання відповідача провести нарахування позивачеві державної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", за період з 9 липня до 31 грудня 2007 року.

Крім цього, відповідно до п. 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 року, який набрав чинності з 01.01.2008 року, текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено у новій редакції, відповідно до якої дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Проте, рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України". Положення пункту 41 розділу ІІ "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", які визнані неконституційними, втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, у якому, крім того, вказано на приюдицію такого при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Оскільки дія статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" в редакції, яка передбачає виплату дітям війни підвищення у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, відновлена з 22.05.2008 року, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме за період з 22 травня до 31 грудня 2008 року.

В свою чергу, ст. 71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати. Названа норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат. Вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно, її дія не поширюється на спірні правовідносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із законом України "Про соціальний захист дітей війни" залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, нарахування та виплата у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії повинні здійснюватися відповідно до норм ЗУ "Про соціальний захист дітей війни".

Крім того, дія статті вказаного закону є. чинною станом на день розгляду справи, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині з 01 січня 2010р. по 30 червня 2010р.

Покликання відповідача, що виплату та нарахування пенсії у 2008-2009р.р. слід здійснювати відповідно до Постанови "Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" №530 не заслуговують на увагу, оскільки Закон має вищу юридичну силу над підзаконним актом.

В свою чергу, відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 30.04.2002 року № 80-2, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.02.2008 року №5-5 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 13.03.2008 року), управління Пенсійного фонду України в місті (районі) відповідно до покладених на нього завдань призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме відповідач зобов'язаний провести нарахування та виплату позивачеві державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 9 липня до 31 грудня 2007 року, з 22 травня до 31 грудня 2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року у розмірі, визначеному ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" (в редакції станом на 09.07.2007 року).

Враховуючи те, що позивач є пенсіонером, отримує незначну суму пенсії, суд звільняє його від оплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

На підставі наведеного, керуючись Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", ст.ст. 10, 15, 60, 212 ЦПК України, суд-,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області щодо відмови у проведенні перерахунку ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року до 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року., а також з 01.01.2010р. по 30.06.2010р. - неправомірними.

Зобов'язати управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі Львівської області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 09.07.2007 року до 31.12.2007 року з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, а також з 01.01.2010р. по 30.06.2010р. у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеному ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь держави з Управління Пенсійного фонду України в Сокальському районі 120(сто двадцять)грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги або шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Головуючий