Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-5977/10р.
УХВАЛА

07 квітня 2010 року м. Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Кучина Н.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ВАТ „ОСОБА_2 Аваль про визнання недійсним кредитного договору від 17 червня 2008 року №014/89-07/1073.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суду з позовом до ВАТ „ОСОБА_2 Аваль про визнання недійсним кредитного договору від 17 червня 2008 року №014/89-07/1073.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме: відсутній чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме позовна заява не містить достатніх обставин на обґрунтування позовних вимог, доказів, що підтверджують кожну обставину, позовні вимоги не визначені, не конкретизовані, кожне посилання позивача на ту чи іншу обставину повинно бути обґрунтованим.

Частина 2 статті 119 ЦПК України встановлює, позовна заява повинна містити:

1.найменування суду, до якого подається заява;

2.ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий;

3.зміст позовних вимог;

4.ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5.виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6.зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7.перелік документів, що додаються до заяви.

Пункт 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вказує, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

На переконання суду, позовна заява ОСОБА_1 до ВАТ „ОСОБА_2 Аваль про визнання недійсним кредитного договору від 17 червня 2008 року №014/89-07/1073 не відповідає вимогам ч.2 ст. 119 ЦПК України.

Зокрема, позивачем не додано доказів : отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, якими конкретними нормами кредитного договору та нормативно правовими актами підтверджуються позовні вимоги.

Також суд рахує посилання позивача на те, що останній звільнений від сплати державного мита, у відповідності до п.3 ст. 22 Закону України „«Про захист прав споживачів» хибними, з огляду на те, що закон України «Про захист прав споживачів» за сферою своєї дії регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Споживачем є фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Банк не є виробником або продавцем товарів, виконавцем послуг, а є фінансовою установою, яка відповідно до Законів України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та «Про банки та банківську діяльність» здійснює банківські операції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» надання кредиту є банківською операцією, а не послугою. Відносини, що виникають при укладені договору кредиту, не є відносинами «споживач - надавач послуг» і не регламентуються нормативними актами, щодо захисту прав споживачів, в т. ч. Законом України «Про захист прав споживачів».

Тому суд рахує, що позивач повинен сплати державне мито в сумі 1700 (однієї тисячі сімсот) грн. у відповідності до вимог ст. 119 ЦПК України.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 119, ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ВАТ „ОСОБА_2 Аваль про визнання недійсним кредитного договору від 17 червня 2008 року №014/89-07/1073 - залишити без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки, а саме: надати чіткий виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме позовна заява повинна містити достатні обставини на обґрунтування позовних вимог, докази, що підтверджують кожну обставину, надати докази отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, крім того вказати, якими конкретними нормами кредитного договору та нормативно правовими актами підтверджуються позовні вимоги, сплатити сплати державне мито в сумі 1700 (однієї тисячі сімсот) грн. у відповідності до вимог ст. 119 ЦПК України.

Надати позивачу строк для усунення недоліків до 19 квітня 2010 року.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.Г. Кучина