справа № 2-22/10
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2010 року Броварського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарях Кравченко С.Г., Заковоротній Т.І.,Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири обєктом спільної сумісної власності та поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Голосіївського відділення № 5398, про поділ майна подружжя та стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя,

ВСТАНОВИВ :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом до ОСОБА_2 з зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 07.07.2000 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають спільну доньку ОСОБА_3- ІНФОРМАЦІЯ_1. 28.04.2007 року вказаний шлюб було розірвано. До вступу в шлюб, відповідач на підставі договору дарування від 17.10.1997 року набув право власності на квартиру АДРЕСА_1. Але в період з серпня 2000 року по квітень 2001 року в даній квартирі сторони зробили перепланування квартири, відповідно якого ними була збільшена площа вбиральні за рахунок коридору, закладались та переміщувались двері та демонтувалась вбудована шафа, а також в період з січня 2004 року по травень 2005 року подружжям зроблено капітальний ремонт в цій квартирі, внаслідок чого належна відповідачу квартира істотно збільшилась у вартості. Як зазначає позивач в тексті позовної заяви вищевказане перепланування квартири та капітальний ремонт проводились за рахунок коштів позивача, так як відповідач в той час не працював. Вважаючи, це достатньою підставою для визнання вказаної квартири спільною сумісною власністю подружжя, позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири та розділити майно набуте під час шлюбу, виділивши їй в натурі стоматологічну установку «Хіран», сухожарову шафу, набір інструментів та матеріалів для стоматологічного кабінету, холодильник виставковий «Шарк», фотополімерізаційну лампу «Оптра-дент».

Не погоджуючись з первісним позовом, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, який обґрунтовує тим, що 12.12.2006 року ОСОБА_1, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 уклала договір купівлі- продажу автомобіля Ford Mondeo Ghia, 2006 року випуску, д.р.н. АІ 6833 АТ вартістю 146 031 грн. 00 коп., ОСОБА_2С будучи чоловіком ОСОБА_1 надавав згоду на передання вказаного автомобіля в заставу, в звязку з придбанням даного автомобіля на умовах отримання кредиту. Вважаючи вищевказаний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом та просить стягнути на його користь з ОСОБА_1 компенсацію за частку у спільному майні подружжя, а саме ? частину вартості автомобіля Ford Mondeo Ghia, 2006 року випуску, д.р.н. АІ 6833 АТ, в сумі 73 970 грн. 50 коп.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судові засідання не зявлялась, до суду надала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_4, в якій позовні вимоги за первісним позовом підтримує в повному обсязі, зустрічний позов не визнає та просить проводити розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_5 позовні вимоги за первісним позовом підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що хоча спірний автомобіль і був придбаний ОСОБА_1, в період шлюбу з Лотоцьким.С.С., але за кошти, що належали їй особисто, наголосив на тому, що відповідно договору застави спірного автомобіля, він належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, крім того зазначив, що до складу майна, яке підлягає розподілу включається майно подружжя наявне в нього на час розгляду справи, але спірний автомобіль вже відчужений ОСОБА_1, тому він не може відноситись до обєктів спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги за первісним позовом не визнав в повному обсязі, зустрічний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, пояснив, що спірна квартира належить особисто йому на підставі договору дарування від 17.10.1997 року, за час шлюбу з ОСОБА_1, подружжя не проводило капітального ремонту та перепланування, був проведений лише частковий «косметичний» ремонт, що стосується спірного автомобіля, то подружжя придбало його разом, але всі документи були оформлені на дружину, ОСОБА_2 надавалась згода на передачу в заставу спірного автомобіля, кредит сплачували теж разом.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_6 позовні вимоги за первісним позовом не визнав в повному обсязі, підтримав зустрічний позов та просив його задовольнити, пояснив, що спірний автомобіль був проданий ОСОБА_1 на товарній біржі «Укрресурси» 26.04.007 року, перебуваючи в шлюбі з ОСОБА_2 без його відома і відповідно без належним чином оформленої згоди.

Представник третьої особи - Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Голосіївського відділення № 5398 в судові засідання не зявлявся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належними чином, причина неявки невідома.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 ( брат ОСОБА_1Д.) суду пояснив, що допомагав сестрі грошовими коштами на проведення ремонту, придбання холодильника, бойлера та автомобіля, але які саме суми і в який період надавав чітко не памятає, тимчасово проживав в спірній квартирі з сімєю ОСОБА_1, щомісячно сплачував сестрі кошти за проживання.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8В на стороні відповідача за первісним позовом, пояснила суду, що ОСОБА_2 придбав квартиру вже з проведеним переплануванням, а саме суміщеним санвузлом, паркетом тощо, при огляді світлин, що знаходяться в матеріалах справи засвідчила, що на даний час ремонт в спірній квартирі такий же, як при продажу, лише змінились шпалери.

Свідок ОСОБА_9 пояснила , що в 1996 році вона перебувала з ОСОБА_2 в шлюбі, на той час ремонт в квартирі проведений не був.

Суд вислухавши представника позивач за первісним позовом, відповідача за первісним позовом, його представника, свідків, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що спірна квартира придбана ОСОБА_2 до вступу в шлюб з ОСОБА_1 і належить особисто йому на підставі договору дарування від 17.10.1997 року. Сторони, перебуваючи в шлюбі з 07.07.2000 року по 09.05.2007 року, мешкали в спірній квартирі. Відповідно висновку судової будівельно- технічної експертизи № 0426 від 19.04.2010 року капітальний ремонт в квартирі не проводився, в спірній квартирі були проведені роботи з перепланування приміщень, вартість яких становить 3570 грн., але ОСОБА_1 не надано суду доказів того, що вказане перепланування проводилось за період шлюбу. Згідно наявних в матеріалах справи документів та відповідно вказаного висновку експертизи, в спірній квартирі в період шлюбу були проведені роботи по встановленню металопластикових вікон, ринкова вартість матеріалів та робіт по їх встановленню станом на момент проведення дослідження складає 8 954 грн. 68 коп., таким чином вказані кошти є обєктом спільної сумісної власності сторін як подружжя, тому стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_10 підлягає ? частина вказаних матеріалів та робіт. Будь-яких інших доказів, які б свідчили, що за час шлюбу, внаслідок проведення сторонами капітального ремонту та перепланування, спірна квартира істотно збільшилась у своїй вартості до суду не надано. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що основну частину грошових коштів надавав сестрі для придбання холодильника, бойлера, крім того надавав кошти, як плату за проживання в спірній квартирі, а не цільово для ремонту квартири. Порівняння вартості аналогічної квартири на момент розгляду справи в суді з ціною на таку ж квартиру станом на 2000 рік не може бути самостійним чинником для визначення збільшення вартості, так як вартість житла за даний час збільшилась, виходячи з інших чинників. А тому і відсутні правові підстави для визначення квартири спільною власністю подружжя та підстави для визнання права ОСОБА_1 на частку квартири.

Під час розгляду справи, виходячи з пояснень ОСОБА_2, судом встановлено, що перебуваючи в шлюбі, сторони придбали наступне майно: телевізор LG, телевізор Samsung, телефонний апарат Panasonic, холодильник Fagor, газова плита Ardo, побутова витяжка для плити, бойлер Electrolux, пральна машина Ariston margarita 2000, магнітофон Thomson, мікрохвильова піч Panasonic, електрочайник, набір посуду з нержавіючої сталі Vinzer, яке на даний час знаходиться в квартирі в користуванні ОСОБА_2, за приблизною оцінкою суду, що не заперечувалась представником позивача за первісним позовом ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_2, загальна вартість вказаного рухомого майна на момент розгляду справи становить близько 2850 грн. 00 коп.

Що стосується стоматологічної установки «Хіран», сухожарової шафи, набору інструментів та матеріалів для стоматологічного кабінету, холодильника виставкового «Шарк», фотополімерізаційної лампи «Оптра-дент», ні позивачем ОСОБА_1 ні її представником не надано суду доказів того, що вказане майно взагалі придбавалось подружжям, з пояснень ОСОБА_2 вбачається, що вищевказане майно не знаходиться в спірній квартирі і його доля йому невідома, тому суд прийшов до висновку, відмовити в задоволенні позовної вимоги, щодо виділення в натурі вищевказаного майна ОСОБА_1

Як вбачається з матеріалів справи, 12.12.2006 року, тобто в період шлюбу, ОСОБА_1 уклала договір купівлі- продажу з Товариством з обмеженою відповідальністю «Край ОСОБА_11» автомобіля Ford Mondeo Ghia, 2006 року випуску, вартістю 146 031 грн. 00 коп., сплативши відразу 75 000 грн., решта вартості автомобіля, що становить 71 031 грн., погашається за рахунок кредитного договору № 1687 від 22 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк» та ОСОБА_1 Виконання вищевказаного кредитного договору забезпечувалось договором застави від 22 грудня 2006 року. Відповідною заявою від 22 грудня 2006 року ОСОБА_2 дав згоду на передачу в заставу ОСОБА_1 спірного автомобіля, що придбаний в період знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно прибуткових касових ордерів, що знаходяться в матеріалах справи (а.с.216-219) за період перебування в шлюбі, в рахунок погашення кредитного договору № 1687 від 22 грудня 2006 року подружжям внесені грошові кошти в сумі 11 581 грн, таким чином враховуючи, грошові кошти внесені при укладені договору купівлі- продажу спірного автомобіля, за період шлюбу подружжям сплачена частина вартості автомобіля в сумі всього 86 581 грн. 00 коп.

Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно ч.1 65 СК України дружина, чоловік розпоряджається майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_5 в своїх поясненнях посилався на п 24.Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року, про те, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а оскільки автомобіль відчужений, він не є спільною сумісною власністю подружжя, але суд не може погодитись з взятою з контексту фразою, так як відповідно п.24 вищевказаної постанови підлягає поділу і майно подружжя, яке знаходиться в третіх осіб, що має місце в даному випадку. В своїх поясненнях ОСОБА_2 наголошував на тому, що автомобіль купувався за спільні кошти.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. ОСОБА_2 в зустрічній позовній заяві просить стягнути з ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 73 970 грн. 50 коп. в рахунок ? вартості цього автомобіля. Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Але суд не може погодитись із сумою в розмірі 73 970 грн. 50 коп., так як за час шлюбу вартість автомобіля була погашена в розмірі лише 86 581 грн. 00 коп., тому задоволенню позовної вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає лише ? частина внесених грошових коштів.

Враховуючи те, що 26.04.2007 року ОСОБА_1 спірний автомобіль відчужений, що підтверджується довідкою Універсальної товарної біржи «Укрресурси» від 25.11.2009 року, посилаючись на вимоги ч.4 ст.71. СК України суд прийшов до висновку, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають кошти в розмірі ? частини внесених грошових коштів за автомобіль в сумі 43 290 грн. 50 коп.

Враховуючи те, що за ОСОБА_1 суд визнав право на ? частину матеріалів та робіт по встановленню металопластикових вікон, тобто 4 477 грн. 50 коп., а також ? частину вартості рухомого майна, що знаходиться в користуванні ОСОБА_2 в сумі 1425 грн. 00 коп., суд прийшов до висновку, що стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2С підлягає сума грошових коштів в розмірі 37 388грн. 16 коп.

Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 60, 65, 70, 71 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, ст.ст. 60, 213 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири обєктом спільної сумісної власності та поділ майна подружжя, - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Голосіївського відділення № 5398, про поділ майна подружжя та стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину спільного майна подружжя, а саме - телевізор LG, телевізор Samsung, телефонний апарат Panasonic, холодильник Fagor, газова плита Ardo, побутова витяжка для плити, бойлер Electrolux, пральна машина Ariston margarita 2000, магнітофон Thomson, мікрохвильова піч Panasonic, електрочайник, набір посуду з нержавіючої сталі Vinzer, вартість матеріалів по встановленню металопластикових вікон та вартість робіт по встановленню металопластикових вікон всього на суму 5902 ( пять тисяч девятсот дві) грн. 34 коп.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину спільного майна подружжя, а саме - телевізор LG, телевізор Samsung, телефонний апарат Panasonic, холодильник Fagor, газова плита Ardo, побутова витяжка для плити, бойлер Electrolux, пральна машина Ariston margarita 2000, магнітофон Thomson, мікрохвильова піч Panasonic, електрочайник, набір посуду з нержавіючої сталі Vinzer, вартість матеріалів по встановленню металопластикових вікон та вартість робіт по встановленню металопластикових вікон всього на суму 5902 ( пять тисяч девятсот дві) грн. 34 коп.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину грошових коштів, сплачених відповідно договору купівлі- продажу автомобіля № G2913 від 12 грудня 2006 року та кредитного договору № 1687 від 22 грудня 2006 року всього на суму 43 290 ( сорок три тисячі двісті девяносто) грн. 50 коп.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину грошових коштів, сплачених відповідно договору купівлі- продажу автомобіля № G2913 від 12 грудня 2006 року та кредитного договору № 1687 від 22 грудня 2006 року всього на суму 43 290 ( сорок три тисячі двісті девяносто) грн. 50 коп.

В задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1, - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 37 388 ( тридцять сім тисяч триста вісімдесят вісім) грн. 16 коп., судовий збір в сумі 432 ( чотириста тридцять дві) грн. 90 коп, витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 ( тридцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог, заявлених в позові, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча суддя Г.О. Білик