Справа № 2-458/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі :

головуючої - судді Івахненко О.Г.

при секретарі - Жошкіній І.В.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чигирина справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача. Просить суд прийняти рішення, яким зобовязати відповідача перерахувати та сплатити їй у повному обсязі недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з 09 липня 2007 року по 30 червня 2010 року. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на пільги, передбачені цим Законом, а саме: право на отримання щомісячної доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. З письмовою заявою про нарахування та виплату грошових коштів вона зверталась до відповідача, але отримала відмову. Вважає такі дії (відмову у нарахуванні та виплаті) відповідача протиправними, такими що суперечать чинному законодавству та порушують її право на отримання соціальної допомоги як особи, що має статус дитини війни.

В судовому засіданні позивач змінила свої позовні вимоги, внаслідок чого просила суд зобовязати відповідача нарахувати і виплатити їй недоплачену щомісячну соціальну допомогу як дитині війни починаючи з 09.07.2007 року по день винесення рішення суду, на підставі чого просила задовольнити позов позивача у. повному обсязі з підстав, викладених у ньому та стягнути на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що законодавством не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для підвищення пенсії, згідно Закону України Про соціальний захист дітей війни, так як ч.З ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений на рівні прожиткового мінімуму, застосовується виключно для визначення розміру пенсій, призначених відповідно до цього Закону, та надав письмові заперечення на дану позовну заяву.

Враховуючи, що механізм реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» відсутній, то і немає підстав для перерахунку пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком.

А тому вони просять відмовити в задоволенні вимог позивача.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Чигиринському районі Черкаської області і отримує пенсію за віком.

Відповідачем відмовлено позивачу у перерахуванні та виплаті державної соціальної допомоги як особі, що має статус дитині війни.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (02 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Позивач є громадянкою України, народилася 18 серпня 1937 року (а.с. 6), тобто є дитиною війни і на неї розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема, право на підвищення пенсії на ЗО % мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 цього Закону.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Законом України від 19 грудня 2006 року «Про Державний бюджет України на 2007 рік», зокрема пунктом 12 статті 71, знову було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Рішенням ОСОБА_3 Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) пункт 12 статті 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік», яким зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням статті 111 цього Закону.

У пунктах 4, 5 рішення ОСОБА_3 Суду України від 09 липня 2007 року № 6- рп/2007 визначено, що вимоги щодо змісту закону про Державний бюджет України містяться в частині другій статті 95 Конституції України, положення якої конкретизовано у статті 38 Бюджетного кодексу України.

Встановлений частиною другою статті 95 Конституції України, ч. 2 ст. 38 Кодексу перелік правовідносин, які регулюються законом про Державний бюджет України, є вичерпним.

Зі змісту наведених положень Конституції України та Кодексу вбачається, що законпро Державний бюджет України як правовий акт, чітко зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання фінансових ресурсів, має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України. Таке положення закріплено і в частині третій статті 27 Кодексу.

Метою і особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов'язання держави перед громадянами, спрямовані на їх соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття 48 Конституції України).

Оскільки предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, Кодексі, то цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обовязків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Проаналізувавши зазначені положення Конституції України, Кодексу, практику зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України, ОСОБА_3 Суд України дійшов висновку, що зупинення законом про Державний бюджет України дії інших законів України щодо надання пільг, компенсацій і гарантій, внесення змін до інших законів України, встановлення іншого (додаткового) правового регулювання відносин, ніж передбачено законами України, не відповідає статтям 1, З, частині другій статті 6, частині другій статті 8, частині другій статті 19, статтям 21, 22, пункту 1 частини другої статті 92, частинам першій, другій, третій статті 95 Конституції України.

Таким чином, Верховна Рада України не повноважна при прийнятті закону про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти дію окремих законів України та/або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

Після прийняття ОСОБА_3 Судом України зазначеного рішення знову почали діяти положення статті 6 України «Про соціальний захист дітей війни». Тобто з часу прийняття цього рішення у позивача відновилось право на підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Разом з тим, відповідач, ігноруючи зазначені норм матеріального права, не здійснив це підвищення пенси, чим порушив таке право позивача. Саме тому його бездіяльність щодо нездійснення підвищення пенсії в період із серпня 2007 року по даний час є протиправною.

Аналогічні положення містяться у рішенні ОСОБА_3 Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008.

Так, у п. 5.4 цього рішення зазначено, що Конституція України не надає закону про Держбюджет вищої юридичної сили стосовно інших законів.

ОСОБА_3 Суд України дійшов висновку, що законом про Держбюджет не можна вносити до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з обєктивних причин це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок - скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина.

У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх не чинними мають використовуватися окремі закони.

Частинами 2, 3 ст. 22 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні ОСОБА_3 Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 дано офіційне тлумачення словосполучення «звуження змісту та обсягу прав і свобод людини і громадянина».

Визнання Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» правових актів такими, що втратили чинність, зупинення їх дії, внесення до них змін і доповнень стосовно закріплених в них прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_3 Суд України вважає скасуванням або обмеженням цих прав і свобод.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про ОСОБА_3 Суд України» він приймає рішення щодо конституційності актів, зазначених у пункті 1 статті 13 цього Закону. У разі якщо ці акти або їх окремі положення визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття ОСОБА_3 Судом України рішення про їх неконституційність.

Враховуючи те, що позивач є дитиною війни, вона наділена державою певним правовим статусом, який включає в себе й право на додаткові елементи соціального захисту, зокрема право на отримання державної соціальної надбавки.

Частиною 3 ст. 46 Конституції України встановлено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тобто, пенсії та інші види соціальних виплат, що є єдиним джерелом існування не можуть бути нижче від прожиткового мінімуму, який встановлюється законом.

Статтею 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» визначено, що прожитковий мінімум застосовується зокрема для: встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сімям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України; формування Державного бюджету України та місцевих бюджетів.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому частиною 3 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

За таких обставин, з урахуванням положень статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму. В такому випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що не суперечить вимогам частини З статті 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» викладена в новій редакції: дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» розділ II цього Закону, яким, зокрема, внесено зміни до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач частково здійснює виплату щомісячної

державної соціальної надбавки як дитині війни:

Відповідно до частини 1, 2 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести

ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,

встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами,

які беруть участь у справі.

Таким чином, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінюючи докази, які є

у матеріалах справи, суд приходить до висновку про повне задоволення позову, де

відповідача слід зобовязати нарахувати та виплатити позивачу недоплачену щомісячну

державну соціальну допомогу як дитині війни за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня

2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31 грудня

2009 року та з 01 січня 2010 року по 26 серпня 2010 року, з урахуванням сум, виплачених у ці

періоди.

Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 37 гривень витрат на

інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, де з Державного бюджету

України на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 11 грн. 90коп.

Керуючись статтями 22, 46 Конституції України, Рішенням ОСОБА_3 Суду

України від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005, Рішенням ОСОБА_3 Суду України від

09 липня 2007 року № 6-рп/2007, Рішенням ОСОБА_3 Суду України від 22 травня

2008 року № 10-рп/2008, статтями 1, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей

війни», Законом України «Про державний бюджет України на 2007 рік», Законом України

«Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих

актів України», ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. 28 Закону України

«Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст. 73 Закону України «Про

ОСОБА_3 Суд України», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК

України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в

Чигиринському районі Черкаської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної

соціальної допомоги дітям війни - задовольнити.

Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі

Черкаської області щодо виплати ОСОБА_1 щомісячної державної

соціальної допомоги у розмірі ЗО (тридцяти) відсотків мінімальної пенсії за віком -

протиправною.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Чигиринському районі

Черкаської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену

щомісячну державну соціальну допомогу як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за

віком відповідно до ст.9 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», виходячи з

розміру мінімальної пенсії за віком відповідно до ч.І ст.28 Закону України «Про

загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за періоди з 09 липня 2007 року по 31

грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, з 01 січня 2009 року по 31

грудня 2009 року та з 01 січня 2010 року по 26 серпня 2010 року, з урахуванням сум,

виплачених у ці періоди.

Стягнути з Держави на користь ОСОБА_1 11 гривень 90 копійок

судового збору.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України Чигиринському районі Черкаської

області на користь ОСОБА_1 та 37 гривень витрат на інформаційно-

технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Черкаської

області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Г оловуюча