АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22цс-3292/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1с. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Басуєвої Т.А.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Качур Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Першотравенську Дніпропетровської області на постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м.Першотравенську Дніпропетровської області(далі управління ПФУ в м.Петршотравенську) про визнання неправомірною бездіяльності відповідача відносно відмови у підвищенні пенсії дітям війни та зобовязання вчинити перерахунок пенсії,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до управління ПФУ в м. Першотравенську та просила визнати дії відповідача неправомірними, стягнути на її користь недоплачену їй щомісячну державну допомогу до пенсії за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2009 року в сумі 3.891 грн.90 коп. Зобовязати відповідача надалі нараховувати їй щомісячну соціальну допомогу відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» при нарахуванні пенсії.

Постановою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

В апеляційній скарзі відповідач просить постанову суду скасувати та винести нову, якою відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог, оскільки суд при винесені постанови порушив норми матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, є особою на яку поширюється дія ст.1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та має статус «дитина війни».

Поновлюючи ОСОБА_2 строк на звернення до суду, суд першої інстанції правильно послався на те, що вказаний строк пропущений з поважних причин, оскільки позивачка є людиною похилого віку, про порушення прав їй стало відомо у 2009 році. Крім того, відповідач в апеляційній скарзі не зазначає про свою незгоду з рішенням суду в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачка є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни і відповідно до ст.6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до вимог ст.110 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року (із змінами, внесеними 19 січня 2006 року), підвищення до пенсії дитині війни у 2006 році повинно було запроваджуватись поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Оскільки Кабінет Міністрів України у 2006 році так і не визначив порядок виплати 30 % надбавки до пенсії дітям війни, то судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про те, що вимоги позивачки, які стосуються 2006 року задоволенню не підлягають.

Згідно з п.12 ч.1 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» призупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст.111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які є інвалідами (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 % від розміру надбавки встановленої для учасників війни.

Рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 09 липня 2007 року положення ст.71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік про зупинення дії ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в наступній редакції: «Дітям війни (крім тих на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із Законів».

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема положення п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Зазначені рішення Конституційного Суду є обовязковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскарженими, крім того, вони мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених Законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України, закони, інші правові акти, або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність.

Таким чином з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції закону, яка діяла до 01 січня 2007 року, а відтак позовні вимоги, щодо зобовязання відповідача щомісячно підвищувати пенсію у вказаний період є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у позивачки права на перерахунок підвищення до її пенсії як дитині війни за 2009 рік включно. Відповідно до вимог ст.54 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік від 26 грудня 2008 року встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, визначається у розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Тобто, цей розмір складає 498 грн. Зміни до ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2009 році не вносились, постанов Кабінетом Міністрів України, які б визначали інший порядок та розміри виплати відповідної допомоги у 2009 році, не приймалось.

Наведені положення законодавства були правильно враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про часткове задоволення позову.

Також судом правильно не були взяті до уваги доводи відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії визначався лише ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, який визначений ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни» доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязано з отриманням бюджетних коштів, яке базується, на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань.

Суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи та дав їм належну правову оцінку, ухвалив постанову, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не спростовують правильність висновків суду, тому постанову слід залишити без змін.

Керуючись Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року N 1691-VI, ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Першотравенську Дніпропетровської області відхилити.

Постанову Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: