Справа №: 2-2026/10
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" червня 2010 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Ковальової О.Б.

при секретарі Спіциній О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 справу за позовом

ОСОБА_1

до ДВАТ «Олександрійська автобаза» ДП ДХК „Олександріявугілля

про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні ,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13 526,01 грн. за період з 01.07.2009 року по 01.04.2010 року. Виходячи з середньомісячної зарплати 1502,89 грн.

Позов мотивує тим, що він працював на підприємстві відповідача. 01.07.2009 року був звільнена за п.1 ст.40 КЗпП України, але з ним не було проведено розрахунок при звільненні.

13.08.2009 року Олександрійський міськрайонний суд виніс судовий наказ, згідно якого на його користь було стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 50 287,92 грн.

14.09.2009 року державним виконавцем МВ ДВС Олександрійського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по вищевказаному судовому наказу.

28.10.2009 року на його картковий рахунок було перераховано 5 144,50грн.. Не виплата заборгованості по заробітній платі порушує його інтереси, а тому згідно ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини підприємства належних йому сум в день звільнення, підприємство повинно сплатити йому середній заробіток за час затримки.

В судовому засіданні позивач подав заяву про збільшення позовних вимог, де вказав, що просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку ще за період з 01.04.2010 року по 01.06.2010 року у розмірі 3005,78 грн. та підтримав раніше заявлені позовні вимоги, пояснивши, що в звязку з тим, що не виконано рішення суду, він має право на стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснивши, що все викладено в заперечені на позов. Вважає, що позивач пропустив встановлений в ст.233 КЗпП України строк звернення до суду, оскільки звернувся до суду після спливу трьох місячного строку, а також звертає увагу суду на те, що законодавство, яке регулює трудові відносини і, зокрема ст.117 КЗпП України не передбачає стягнення заборгованості із заробітної плати, яка виникла у звязку з невиконанням рішення суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до діючого законодавства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог і ч.,ч.1, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено наступне:

Позивач звільнений з роботи 01.07.2009 року, у передбачені законодавством строки відповідач з ним не розрахувався. Заборгованість по зарплаті складала 50 287,92 грн., яка була стягнута на користь позивача за судовим наказом № 2 н 364 2009 р..

Позивачу виплачена 28.10.2009 року заборгованість по заробітній платі лише в сумі 5 144,50грн.

Позивач ставлячи питання про застосування ст.117 КЗпП України та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення суду, фактично ставить питання про стягнення сум за невиконання рішення суду.

Згідно чинного законодавства рішення суду є актом правосуддя, який остаточно вирішує спір по суті на день його розгляду.

Таким чином суд прийшов до висновку, що після ухвалення рішення, тобто наказу про стягнення заборгованої заробітної плати і звернення його до виконання, відносини щодо виплати присудженої судом суми регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а трудовим законодавством і, зокрема ст.117 КЗпП України не передбачено стягнення середнього заробітку за невиконання судових рішень у трудових спорах.

А тому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Оскільки позивача при подачі позову звільнено від сплати судового збору та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи (його вимоги виникли з трудових відносин), а в задоволенні позову відмовлено, то витрати, повязані з розглядом справи необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.233 КЗпП України, ст., ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ДВАТ "Олександрійська автобаза" ДП ДХК "Олександріявугілля" про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, або оскаржується в порядку встановленому ч.4ст.295ЦПК України.

Головуючий: