Баранівський районний суд Житомирської області
Справа №2-462/2010
РІШЕННЯ МЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого -судді Юрчука М.І., секретаря судового засідання Нікітчиної О.Ю., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Баранівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2010 року ОСОБА_1 пред'явив позов до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної пошкодженням його майна в послідуючому вимушеним забоєм та здачі заготівельникам скота: майнової шкоди-7000 грн., моральної шкоди-1690 грн..та понесені судові витрати 207 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 25 серпня 2009 року відповідач ОСОБА_4 взяв у нього коня, а увечері того ж дня йому повідомили, що ОСОБА_2 потрапив в дорожньо- транспортну пригоду, при якій його коня збив вантажний автомобіль. Виїхавши на місце дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 виявив, що його кінь отримав значні тілесні ушкодження. Від присутніх на місці ДТП людей він дізнався, що візником був ОСОБА_2, якого забрала швидка медична допомога, але кінь ОСОБА_2 вцілів. Свого кона ОСОБА_1 забрав додому, показав ветлікарю, який оглянув коня і порекомендував його І здати на м"ясо заготівельникам, так як кінь міг не вижити. 26.08.2009 року ОСОБА_1 здав коня заготівельникам за 2 250 гривень.

ОСОБА_1 вважжає, що оскільки ОСОБА_2 взяв у нього його коня, використовував та по вині ОСОБА_2 ОСОБА_1 втратив коня, тому ОСОБА_2 повинен нести матеріальну відповідальність- виплатити йому вартість коня- 7000 грн. і відшкодувати моральну шкоду, яку він зазнав втратою коня. Кінь для нього-сільського жителя, є годувальник, яким він обробляв землю, перевозив різні речі, а тепер необхідно наймати у інших громадян коня. Втратою його коня та наслідками його втрати, він переніс душевні страждання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю із підстав, зазначених у позовній заяві, просить суд постановити рішення, яким стягнути із відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди вартість коня 7000 гривень, моральної шкоди - 1690 гривень та понесені по справі судові витрати. ОСОБА_1 пояснив, що кінь віком дев'ять років, який залишився після смерті батька. ОСОБА_1 постійно проживав з батьками в с. Хижівка, інколи іздив на заробітки. На даний час він проживає з пристарілою матір'ю і вони використовують спадкове майно батька, в тому числі і коня. Також позивач зазначив, що йому заподіяна діями ОСОБА_2 моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, викликаних втратою його коня та наслідками його втрати.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 позов не визнали. Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що 25.08.2009 року він з дозволу позивача взяв його коня, якого підпряг у віз до свого коня і поїхав на автошлях "Васьковичі-Шепетівка" по своїх «правах. Віз не був обладнаний ліхтарями, але на задніку воза були світловідображаючі паки і він був одягнутий в куртку і шапку з світловідображаючими смугами. Увечері, коли стемніло, він рухався по по крайній правій частині проїзної частини дороги, де його обігнав один вантажний автомобіль, а інший, водій якого був білорус ОСОБА_5, здійснив ззаді на воза наїзд, внаслідок чого ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження. Кінь ОСОБА_1

також отримав ушкодження, а його віз механічні пошкодження. Після ДТП він пропонував ОСОБА_1І, взяти його коня, але останній відмовився, тому на даний час він вважає, що всі відшкодування повинен нести водій вантажного автомобіля ОСОБА_5, по вині якого сталася дорожньо-транспортна пригода. Представник відповідача ОСОБА_3 вважає, що в справі є неналежний позивач ОСОБА_1, який не прийняв у спадщину від батька коня, який згідно паспорта на тварину належить ОСОБА_6.

Вислухавши пояснення сторін, оглянувши матеріали справи та оцінивши докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно довідки Хижівської сільської ради Баранівського району, Житомирської області №129 від23.03.2010 року, паспорта громадянина України -позивача в даній справі ОСОБА_1, паспорта на тварину- коня: стать мерин, рік народження 2002, виданого Мокренською ветеринарнолю дільницею Баранівського району на ім'я власника ОСОБА_6, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Баранівською державною нотаріальною конторою 04.12.2008 року, в с. Хижівка, Баранівського району, Житомирської збласті, згідно запису в погосплодарській книзі, особовий рахунок №63, протягом 2006-1009 років на 1 січня в приватній власності домогосподарства рахувалися коні- всього :дна голова; разом із матір'ю проживає її син- Марценюк Ю.І., 06.05.19657 року зародження, який зареєстрований в даному господарстві в с. Хижівка з 30.09.1985 року; Спадкоємцями майна ОСОБА_6, який помер 05.10.2004 року , являються в рівних долях кожний: дружина ОСОБА_7, син ОСОБА_1, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_8, яка проживає в м. Баранівка. В даному свідоцтві перераховане майно, яке підлягає державній реєстрації: нерухоме майно і грошовий внесок. Оскільки тварини не підлягають державній реєстрації, тому суд вважає безпідставним заперечення відповідача і його представника, що кінь не включений в свідоцтво нотаріальної контори в спадкове майно, тому позивач, його мати та сестра не є власниками даного майна по спадкуванню за законом.

Таким чином, в спадкове майно входить і кінь, який був зареєстрований на спадкоємцеві. Про нявність в господарстві особового рахунку №63 с. Хижівка цього коня при житті батька позивача і після його смерті не заперечує відповідач ОСОБА_2. Зраховуючи вартість коня- 7000 грн, що підтверджується довідкою комунального підприємства "Колос" №6 від 22.03.2010 року, вартість спадкового майна коня- кожного із гтрьох спадкоємців складає 2.333 грн. (7000:3).

Згідно матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи відносно

ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України №857 від 26.08.2010 року, 25.08.2009 року о 21 год.30 хв. на автошляху Васьковичі-Шепетівка сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої отримав тілесні ушкодження кінь ОСОБА_9, при наступних обставинах.

ОСОБА_10, громадянин ОСОБА_11 керував автомобілем "Івеко" і рухався в напрямку м. Новоград-Волинського із швидкістю близько 75 км/год.. Назустріч йому рухався невстановлений автомобіль з увімкненим дальнім світлом фар. Не скидаючи швидкості руху, ОСОБА_5, будучи засліпненим, в порушення п. 12.2; 19.3 ПДР Ураїни, продовжив рух та здійснив наїзд на гужову повозку, запряжену двома кіньми, під керуванням ОСОБА_2, який також, порушуючи п.7.3 ПДР Ураїни, рухався в попутному напрямку в темну пору доби з невстановленими на гужовому возі червоним та білим ліхтарями. На водія автомобіля ОСОБА_5 І на ОСОБА_2 складені адміністративні протоколи за ст. 124 КУпАП- за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.

26.08.2009 року Баранівським районним судом Житомирської області на ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП накладено адміністративне стягнення- штраф 400 грн„ Постановою суду від 09.09.2010 року ОСОБА_2 визнано винним в порушенні п.7.3 ПДР

України і, враховуючи те, що ОСОБА_2 вину визнав, щиро розкаявся, отримав тілесні ушкодження, віз розбито, кінь також отримав ушкодження, що змусило здати його на м'ясо, ОСОБА_2М, звільнений від адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Йому оголошено усне зауваження. Дані постанови не скасовані, що свідчить про обоюдну вину вдія автомобіля і гужової повозки у заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки власникам втраченого коня.

Відповідно до вимог ст.1166, 1167 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до вимог ст.1187 ч.2; 1188 ч.1 п.З; п.З Постанови Пленуму ВС України від 27.03.1992 року №6 " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену «безпеку; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдвно шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Позивачем ОСОБА_1 суду не надані докази про те, що відповідач ОСОБА_4 незаконно заволодів його конем, тому суд вважає, що як водій вантажного автомобіля, так і ОСОБА_2 повинні відшкодовувати матеріальну і моральну шкоду власникам коня.

Суд враховує обставини, при яких сталася дорожньо-транспортна пригода, що водій

автомобіля при засліпленні зустрічним транспортним засобом не прийняв мір до зупинки транспортного засобу, але якби на возі, яким керував відповідач, були встановлені ліхтарі, водій автомобіля їх побачив би і при засліпленні, тому суд вважає, що їх вина у втраті позивачем ОСОБА_1 коня є в рівних частках і вони повинні відшкодовувати

матеріальну і моральну шкоду кожен в ? частині заподіяної шкоди.

Суд вважає, що заподіянням тілесного ушкодження коню позивача, а в подальшому його загибеллю- вимушеним забоєм, власникам коня заподіяна моральна шкода і в більшому розмірі позивачу ОСОБА_1, якого фактично він використовував у господарстві, оскільки мати його пристаріла, сестра проживає в іншому населеному пункті, суд вважає, що втратою коня ОСОБА_9 заподіяна моральна шкода в розмірі 563 грн.

Таким чином, судом встановлено, що майнова шкода загибеллю коня в рівних

частках заподіяна двома винними особими трьом співвласникам, але в наданий позивачу судом строк для подачі додаткової позовної заяви, згідно рекомендації апеляційного суду Житомирської області в ухвалі від 28.07.2010 року, додаткова позовна заява не подана.

Позивачем в справі виступив лише ОСОБА_1 до одного відповідача ОСОБА_2.

Як встановлено судом вище, третя частка ОСОБА_1 від вартості заподіяної шкоди, яка підлягає до відшкодування з 4750 грн. становить 1583 грн.33 коп.(-4750 грн.:3 свпадкоємці). Оскільки в справі відповідачем не залучений ОСОБА_5, тому з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1/2 частина від суми 1583 грн.33 коп., - 791 грн. 50 коп. .

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 присуджуються судові виттрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог., де судовий збір із суми 791.50 коп. становить 7.92 грн. та 17 грн. по вимозі морального відшкодування- всього-24 грн.91 коп., а також 120 грн.- витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом.

Керуючись ст.ст. 10. 11 .60. 79,88. 213. 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1166,1167,1187, 1188, 1258,1261,1267 ЦК України; п.З Постанови Пленуму ВС Уфаїни від 27.03.1992 року №6 " Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди , суд,

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. івка, Баранівського району Житомирської області на користь ОСОБА_1 новича кошти по відшкодуванню шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки-ібелі коня: матеріальної- 791 грн.50 коп., та моральної шкоди -563 грн.; стягнути іесені судові витрати: судовий збір -24 грн.91 коп. та витрати на інформаційно-технічне зпеченння розгляду справи судом-120 грн., а всього-1499 грн.41 коп...

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за безпідставністю заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через

Баранівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі і були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, в той же строк з дня отриманая копії цього рішення..