Справа № 2-2838/10
Провадження № 2-2838/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Держкомзему у місті Львів, ОСОБА_6 регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України, ОСОБА_6 міської ради про визнання права власності на земельну ділянку, -

встановив :

Позивач ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом, у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 0,1000 га для обслуговування будинку по вул. Лисеницькій, 22 у місті Львові, зобовязати ОСОБА_5 Держкомзему у місті Львів погодити та підписати технічну документацію та Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, зобовязати ОСОБА_6 регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України зареєструвати та видати Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що їй на праві приватної власності належить будинок №22 по вул. Лисеницькій у місті Львові, згідно договору купівлі-продажу №779 від 23.04.2009 року посвідченого ОСОБА_7 приватним нотаріусом ОСОБА_6 міського нотаріального округу. До даного будинку закріплена земельна ділянка розміром 0,1000 га для обслуговування будинку по вул. Лисеницькій, 22 у місті Львові. Згідно висновку ОСОБА_5 архітектури ОСОБА_6 міської ради №З-С-9861/2401 від 25.05.2009 року дана земельна ділянка розташована поза межами червоних ліній вулиць. У 2009 році вона неодноразово зверталася до ОСОБА_5 Держкомзему у місті Львів з проханням погодити та підписати технічну документацію, однак їй було відмовлено.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, покликаючись на викладені в заяві мотиви. Просив позов задоволити.

У судовому засіданні представники відповідачів ОСОБА_5 Держкомзему у місті Львів, ОСОБА_6 міської ради позов не визнали, вважають його безпідставним. Пояснили, що право на приватизацію земельної ділянки ОСОБА_4 не порушене так, як вона не надала усіх необхідних документів для позитивного вирішення порушеного нею питання.

Представник відповідача ОСОБА_6 регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України в засідання не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні позову покладається на розсуд суду. За таких обставин, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Зясувавши обставини справи, заслухавши доводи сторін, вивчивши надані суду письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що рішенням виконкому ОСОБА_6 міської ради депутатів трудящих №1450 від 22 жовтня 1954 року, залишено в користуванні земельну ділянку відповідно до існуючих норм за будинковолодінням №22 по вул. Лисеницькій площею 1045,0 кв.м. (а.с.9).

Позивач ОСОБА_4 є власником будинку №22 по вул. Лисеницькій у місті Львові, що підтверджується витягом №22584112 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.04.2009 року (а.с.6,7). До даного будинку закріплена земельна ділянка розміром 0,1000 га.

Згідно договору купівлі-продажу №779 від 23.04.2009 року посвідченого ОСОБА_7 приватним нотаріусом ОСОБА_6 міського нотаріального округу позивач придбала будинок №22 по вул. Лисеницькій у місті Львові.

Згідно висновку №З-С-9861/2401 від 25.05.2009 року ОСОБА_5 архітектури ОСОБА_6 міської ради погоджує надання земельної ділянки площею 0,1000 га в приватну власність для обслуговування індивідуального житлового будинку на вул. Лисенецькій 22 за рахунок земель, що є у фактичному користуванні. Дана земельна ділянка розташована поза межами червоних ліній вулиць (а.с.8).

В судовому засіданні встановлено, що жодного спору щодо користування даною земельною ділянкою немає.

Як ствердив в судовому засіданні представник відповідача, даних про те, що спірна земельна ділянка не надана нікому в користування чи у власність немає.

Відповідно до вимог ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Один із способів захисту прав громадян на земельні ділянки визнання права. В даному випадку протягом тривалого часу позивач зверталася у відповідні органи з питань передачі їй, як належному користувачу, земельної ділянки у власність, проте на даний час питання не вирішено.

Стаття 121 ЗК України регулює норми безплатної передачі земельних ділянок громадянам, для будівництва і обслуговування житлового будинку в містах не більше 0,10 га.

Відповідно до вимог ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення.

З вище наведеного суд вважає, що правових перешкод для позитивного вирішення заяви позивачки не має, а відмова у її задоволенні не ґрунтується на законі. Захист земельних прав ОСОБА_4 згідно ст. 16 ЦК України, ст. 152 ч. 3 п. «а» ЗК України здійснюються шляхом їх визнання у судовому порядку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України при оскарженні рішення органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції (наприклад, про відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки), суд у разі задоволення позову визнає оспорюванні акти недійсними і зобовязує відповідачів, залежно від характеру спору виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем (п. 7 абзац 3-й постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16 квітня 2004 року).

У силу ст.11 ч.1 ЦПК України цивільна справа розглядається у межах заявлених вимог. Поданий ОСОБА_4 позов відповідає способам захисту права на приватизацію землі, передбаченим чинним законодавством, а покладені в основу заявлених вимог факти знайшли підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 213-215 ЦПК України ст.ст. 118, 121, 152 ЗК України, ст. 377 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку по вул. Лисеницькій, 22 у місті Львові.

Зобовязати ОСОБА_5 Держкомзему у місті Львів погодити та підписати технічну документацію та Державний акт на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку по вул. Лисеницькій, 22 у місті Львові.

Зобовязати ОСОБА_6 регіональну філію ДП «Центр державного земельного кадастру» при Держкомземі України зареєструвати та видати Державний акт на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,1000 га для обслуговування житлового будинку по вул. Лисеницькій, 22 у місті Львові.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі у десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви на апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя С.І. Леньо