Полтавський районний суд Полтавської області
Справа № 2-24/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого Кіндяк І.С.

при секретарі Ганущенко B.C.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Микільської сільської ради Полтавського району, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи перша Полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування та позовну заяву ОСОБА_4 до виконавчого комітету Микільської сільської ради Полтавського району, ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи перша Полтавська державна Нотаріальна контора, ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2009 р. позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою про визнання заповіту складеного ОСОБА_6 на ім»я ОСОБА_2О та ОСОБА_3 не дійсним, в обгрунтування всоїх вимог зазаначив, що його батьку, згідно свідоцтва про право власності від 15.09.1988 року на праві приватної власності належав житловий будинок № 5 по вулиці Жовтневій у с. Зінці Полтавського району. 11.01.2008 року батько - ОСОБА_6 помер. При зверненні позивіача до 1-ї Полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в нотаріальній конторі повідомили, що про прийняття спадщини також вернувся його двоюрідний брат ОСОБА_2, так як на нього і його сина ОСОБА_3 складений заповіт. Позивач вважає, що померлий батько не усвідомлював та не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними під час підписання заповіту, так як страждав психічними захворюваннями, тому просить заповіт скасувати.

08.12.2009 р. позивач звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою про збільшення позовних вимог, де зазначив, що в 1972 року, після побудови будинку 5 по вул. Жовтневій с. Зінці Полтавського району в ньому проживали: батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_7 позивач, його брат ОСОБА_4 та наша сестра ОСОБА_5 (дошлюбне ОСОБА_4) Н.Г.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з будинку, в 1974 році позивач одружився і прозивав з дружиною у батьків, в 1975 році народився син ОСОБА_8

В вересні 1975 року загинула мати позивача і відповідно відкрилася спадщина після її ісметрі, так як будинок був побудований під час шлюбу, тому вважає, що має право на ? частину на майно після смерті матері за законом.

21.01.2010 р. ОСОБА_4 звернувся до Полтавського районного суду Полтавської області з позовною заявою про визнання права власності на обов»язкову частку у спадщині, в обгрунтування зазначив, що 11.01.2008 року помер його батько ОСОБА_6 і після його смерті відкрилася спадщина і так як на момент смерті позивач був непрацездатним, що підтверджується копією посвідчення ветерана війни-учасника бойових дій, йому належної 3/16 частину обов'язкової частки в спадковому майні.

21.01.2010 р. ухвалою Полтавського районного суду справи обєднанні в одне провадження.

В судовому засіданні адвокат позивача та позивач ОСОБА_1 позивні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві, просили позов задовольнити в повному обсязі. Окрім цього позивач додатково пояснив,що померлий батько постійно переписував заповіти і останній рік прозивав у брата ОСОБА_4, у якого і помер в м. Полтава, постійно при братові говорив, що майно заповів йому, тому у нього не виникало сумнівів, що він є спадкоємцем.

Також пояснив, що проти позову ОСОБА_4 не заперечує просить його задовольнити, так як дійсно його брат на день смерті батька мав право на обовязкову частку у спадковому майні, так як був непрацездатним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позивні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснив, що дійсно їх померлий батько був сворідною людиною і міг переписувати заповід кожного року від настрою та обставин. Останній рік перед смертю поиерлий батько переїхав проживати до нього в м. Полтава і протягом року він говорив, що написав заповід саме на брата ОСОБА_1, так як той постійно там проживає разим з родиною. Проти позову ОСОБА_9 не заперечим, просив його задовольнити.

Представник відповідача виконавчого комітету Микільської сільської ради Полтавського району в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Сільський голова ОСОБА_10, суду пояснила, що на час складання заповіту, вона була секретарем Микільської сільської ради Полтавського району і посвідчувала його, так як це входило в її обов»язки. Померлий ОСОБА_6 сам прийшов до сільської ради, був при свідомості і попросив складти заповіт на ОСОБА_2, ОСОБА_3 в рівних частинах.

В судовому засіданні адвокат відповідачів заперечив проти задоволення в позовних вимогах позивачів, так як вважає, що вони не відповідають обставинам справи, а саме, висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, згідно якої померлий ОСОБА_6 на час складання заповіту міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідачи ОСОБА_6 В,О. та ОСОБА_3 пояснили суду, що між померлим ОСОБА_6 і його сином ОСОБА_1 постійно виникали сварки, які переходили в бійку, за що ОСОБА_1 притягувався до кримінальної відповідальності. Померлий ОСОБА_6 постійно до них приходим і залівся на сина і останні 5-ть років перед смертю проживав у них і вони за ним доглядали, тількі в останній рік перед смертю ОСОБА_4 забрав його до себе додому в м. Полтава. Вважають, що позивачі права на майно померлого не мають так як заповіт є дійсним і вони ї спадкоємцями.

Представник третьої особи першої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не надіслали.

Третя особа ОСОБА_5 проти позовних вимог позивачів не заперечила, пояснила в судовому засіданні, що позивачі повинні мати частку у майні, як діти померлого, сама вона як дочка на спадщину не претендує.

Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16ОСОБА_17, ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснили, що дійсно між померлим ОСОБА_6 та його сином ОСОБА_1 були суперечки, хтов них винен відповіді дати не змогли, з приводу здоровя померлого вказали, що міг і щось забувати, але свої дії усвідомлював.

Свідок ОСОБА_19, бувший голова Микільської сільської ради Полтавського району, пояснив суду, що як сільський голова часто навідував померлого ОСОБА_6, як верерати війни та престарілого а також мирив батька з сином ОСОБА_1 так як між ними виникали непорозуміння та сварки. З приводу усвідомлення своїх дій пояснив, що померлий ОСОБА_6 був у здравому умі все розумів і міг розмовляти на будь які теми.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а в позовних вимогах ОСОБА_4 слід відмовити за недоведеністю з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частина 3 ст. 27 визначає, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, але відповідач в судові засіданні не зявлявся, докази про неявку з поважних причин не надавав, клопотань та заяв від нього не надходило, що суд вважає за умисне затягування судового процесу.

Відповідно ст 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ст. 1261 ЦК України.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1296 ЦПК України, визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року.

Дії, що свідчать про прийняття спадщини визначені вимогами ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що відповідно свідоцтва про смерть 11.01.2008 року, у віці 87 років, помер ОСОБА_6, після смерті якого залишилося спадкове майно(а.с.-5).

В судовому засіданні сторони не заперечили та не оспорювали факт рідства між померлим ОСОБА_6 , який був батьком ОСОБА_9, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Так само сторони не заперечили факт, що житловий будинок з господарськими спорудами померлий ОСОБА_6 побудував у шлюбі з померлою дружиною ОСОБА_7 і на час смерті обов в ньому проживав та проживає ОСОБА_1 разом зі своєю родиною.

Відповідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 15.09.1988 року виданого виконавчим комітетом Микільської сільської ради Полтавського району ОСОБА_6 на праві власності належить об»єкт в цілому, який розташований в с. Зінці по вул. Жовтневій,5 і складається з одного жилого будинку з господарськими спорудами(а.с.- 6).

Згідно технічного паспотру на житловий будинок, власником будинку, господарських будівель та споруд, розташованих по вул. Жовтнева, 5 в с. Зінці Полтавського району був ОСОБА_6М.(а.с.-9-13).

Відповідно листа Микільської сільської ради Полтавського району № 701 від 15.12.2008 року в будинку померлого ОСОБА_6 проживають та зареєстровані син ОСОБА_1 з 06.05.1972 року, невістка ОСОБА_20 з 17.02.1975, онук ОСОБА_8 з 15.03.1975 року та онука ОСОБА_8 з 03.03.1991 року (а.с.-49).

Окрім цього листом Микільської сільської ради Полтавського району № 62 від 10.02.2010 року, що згідно погосподарської книги № 24 особистий рахунок № 2057 за 1977-1979 роки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 вибув з господарства померлого ОСОБА_6 в м. Полтаву (а.с.-130).

Посмертна судово-психіатрична експертиза, акт № 707 від 28.09.2010 року, яка проведена по справі встановила:

ОСОБА_21, який помер 11.01.2008 року, на період посвідчення правочину /підписання заповіту 07.04.2006 року/ виявляв ознаки церебрального атеросклерозу з легким інтелектуально-мнестичним зниженням без психозу та слабоумства.

2.Ступінь порушень в інтелектуально-мнестичній сфері на час складання заповіту була не така, що позбавляла його можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд вважає, що за даних обставин позивні вимоги, щодо визнання заповіту не дійсним, задоволенню не підлягають так як спростовуються показами свідків а також висновком посмертної судово-психіатричної експертиза, акт № 707 від 28.09.2010 року.

Відповідно вимог про визнання права власності на ? частину спадкового майна після сметрі матері ОСОБА_7, підлягають задоволенню, так як сторони не заперечили, що спадкове майно є спільною власністю подружжя померлих ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Позивач ОСОБА_1 на час смерті матері проживав разом з родиною у сім»ї батька, що також не заперечувалося сторонами і підтверджуються матеріалами справи, тому відповідно вимогам ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року він прийняв спадщину, так як фактично вступив в володіння спадковим майном і тому має право на ? частку майна з частки померлої матері.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_4 має право на ? частину спадкового майна від частки матері, тому суд вважає за можливим визнати факт, що він прийняв спадщину після померлої ОСОБА_7 у вигляді 1/2 частини домоволодіння яке розташоване за адресою: вул. Жовтнева, 5 в с. Зінці Полтавського району

Суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_4 про обов»язкову частку в майні задоволенню не підлягають, так як останній не надав доказів свого народження, яке можливо встановити тільки з копії погосподарських книг Микільської сільської ради Полтавського району (оригінали якої були оглянуті в судовому засіданні) де зазначено рік народження останнього 14.07.1952 р.н.(а.с.-108).

На день смерті батька ОСОБА_6 01.11.2008 р. позивачу ОСОБА_4 було 55 років, в Україні це працездатний вік. Позивачем надано суду посвідчення ветерани війни - учасника бойових дій, яке не встановлює його непрацездатність а тільки підтверджує статус та пільги, інших доказів непраццездатності позивача ОСОБА_4 суду не предоставлено.

Відповідно довідки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської ради м. Полтава ОСОБА_6 проживав по день смерті в м. Полтава, вул. 8 Березня,39(а.с.-8).

Згідно повідомлення першої Полтавської державної нотаріальної контори від 30.12.2009 року після померлого ОСОБА_6 заведена спадкова справа за заявами ОСОБА_22, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, свідоцтво про спадщину не видавалося(а.с.-122).

Враховуючи, що померлим ОСОБА_6 було складено заповіт, тому відповідно до вимог ст. 1223 ЦК Укравїни право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За даних обставин в позовних вимогах ОСОБА_4 про визнання права власності на обов»язкову частку у спадщині слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно вимог ст. 209 ЦПК України, суд при винесенні рішення повинен вирішити питання розподілу судових витрат по справі згідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10 - 14, 209, 212-215, 218, 292, 256 ЦПК України, ст.ст. 548, 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), ст.ст. 328, 392, 1225, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. 81 Земельного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після померлої ОСОБА_7 у вигляді ? частини домоволодіння яке розташоване за адресою: вул. Жовтнева, 5 в с. Зінці Полтавського району.

Визнати право власності за ОСОБА_7 Григоровичем на ? частину домоволодіння яке розташоване за адресою: вул. Жовтнева, 5 в с. Зінці Полтавського району.

В інших позовних вимогах ОСОБА_1, - відмовити.

В позовних вимогах ОСОБА_4, - відмовити.

Скасувати ухвалу Полтавського районного суду від 10 лютого 2009 року якою скасувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на домоволодіння яке розташоване за адресою: вул. Жовтнева, 5 в с. Зінці Полтавського району.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави недоплачених витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 90 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільних справ в сумі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення, якщо рішення було ухвалено без участі особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: