АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-4056/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Худолій Н.А.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України Межівського району Дніпропетровської області

на постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2010 року

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України Межівського району Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «дітям війни», -

В с т а н о в и в :

В грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до УПФ України Межівського району Дніпропетровської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та стягнення недоплаченої щомісячної державної допомоги «дітям війни» посилаючись на те, що вона є дитино війни, а тому згідно ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. У звязку з тим, що відповідач з 2006 по 2009 рік таку допомогу не виплачував, просила суд відновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод і інтересів, зобовязати відповідача нарахувати і виплатити їй недоплачену щомісячну соціальну державну допомогу з 01 січня 2006 року по 31 жовтня 2009 року в розмірі 4927,90 грн. (а.с.2-4).

Постановю Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, УПФ України Межівського району зобовязане нарахувати та виплатити ОСОБА_2 недоплачену як «дитині війни» щомісячну соціальну допомогу в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком за період з 18 листопада по 31 грудня 2008 року та з 01 січня по 18 листопада 2009 року (а.с.20-22).

В апеляційній скарзі (а.с.25-27) УПФ України Межівського району просить постанову суду скасувати, як ухвалену з порушенням норм матеріального права, та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки:

- відповідно ст.6 Закон України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання з 01 січня 2006 рокку підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком, розмір якої для здійснення розрахунку законом чітко не визначено;

- у звязку з внесенням Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік» змін до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» у 2008 році дітям війни виплачується підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни;

- згідно Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансування виплат за цим законом проводиться із державного бюджету України, а тому в 2008 році надбавка до пенсії дітям війни виплачувалась відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік» та в 2009 році відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік», а таким чином підвищення пенсії «дітям війни» виплачувалось в розмірі, передбаченому діючим законодавством.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 народилась 13 червня 1942 року, тому має статус «дитини війни» та відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, що набрала чинності з 01 січня 2006 року, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується «дітям війни» на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» редакцію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» змінено.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня 2008 року відновлено дію ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Як вбачається з матеріалів справи, в 2008 році надбавка до пенсії «дітям війни» виплачувалась відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік», що не відповідає вимогам Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи відповідача стосовно того, що відповідно до вимог ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування мінімальний розмір пенсії за віком як розрахункова величина застосовується лише до правовідносин, що регулюються цим законом, і до такої категорії громадян як діти війни не застосовується, а згідно ст.7 Закону фінансове забезпечення державних соціальних гарантій дітей війни здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України і Пенсійний фонд України не повинен нести відповідальність за позовами вказаної категорії громадян - є неправильним виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Тому положення ч.З ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком до обрахування інших пенсій чи доплат, пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого в Законі України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на це суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність дій відповідача щодо несвоєчасного перерахунку та виплати позивачці надбавки до пенсії як "дітині війни" в розмірі, передбаченому ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», та про необхідність зобовязання відповідача нарахувати та забезпечити виплату позивачці підвищеної пенсії за період з 18 листопада по 31 грудня 2008 року та з 01 січня по 18 листопада 2009 року.

Колегія суддів не враховує посилання відповідача на відсутність коштів для забезпечення таких виплат позивачці, оскільки органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконаний своїх зобов'язань, які встановлені ст.46 Конституції України.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і ухвалив законну і обґрунтовану постанову про часткове задоволення позову.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено, підстав для скасування або зміни постанови суду першої інстанції немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України Межівського району Дніпропетровської області - відхилити.

Постанову Межівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2010 року залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: