Справа № 2-111/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 березня 2010 року, Житомирський районний суд Житомирської області, в складі: головуючого судді - Мокрецького В. І. секретаря с/з - ОСОБА_1, адвоката - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним -

ВСТАНОВИВ

Позивач просить суд визнати недійсним заповіт складений 02.02.1990 року його матірю ОСОБА_7, у відповідності до якого остання заповіла все належне їй майно відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях.

В судовому засіданні позивач підтримав позов з тих підстав, що при складанні вказаного заповіту ОСОБА_7, внаслідок похилого віку та тяжкого стану здоровя не розуміла своїх дій та не віддавала їм звіт. Окрім цього, оспорюваний заповіт складений з порушенням діючого на той час законодавства, а тому є недійсним.

Відповідачі та адвокат ОСОБА_2 позов не визнали, оскільки даний заповіт складений з дотриманням та у відповідності до діючого на той час законодавства.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в позові слід відмовити за таких підстав.

Судом встановлено, що 02.02.1990 року ОСОБА_7 був складений заповіт, у відповідності до якого остання заповіла все належне їй майно відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних долях. 21.01.2004 року ОСОБА_7 померла.

В судовому засіданні позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження факту перебування заповідача ОСОБА_7 в тяжкому стані здоровя, внаслідок чого остання не усвідомлювала своїх дій щодо складання оспорюваного заповіту. Також позивач не довів факту порушення діючого на той час законодавства при складанні ОСОБА_7 оспорюваного заповіту.

Навпаки, з досліджених доказів по справі, зокрема, спадкової справи, де мається заповіт ОСОБА_7 (а.с. 77-94), медичних довідок з ЦРЛ та Берегівської лікарської амбулаторії (а с. 31, 56), а також з пояснень допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що на момент складання заповіту ОСОБА_7 віддавала звіт своїм діям, не скаржилась на поганий стан здоровя та розуміла всі наслідки повязанні зі складанням заповіту. При цьому з пояснень свідка ОСОБА_8 ГІГ. видно, що ОСОБА_7 були розясненні всі права та обовязки передбачені при складанні заповіту.

Отже, оскільки оспорюваний заповіт було укладений в порядку та формі передбаченої чинним на той час законодавством, зокрема, Законом Української PCP "Про державний нотаріат" від 25.12.1974 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, що затверджена наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року та ст. 541 ЦК України в редакції 1963 року, суд немає підстав для визнання вказаного заповіту недійсним та відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3.

На рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення, до Житомирського районного суду може бути подана заява про апеляційне оскарження цього рішення, а протягом 20 днів після подання вказаної заяви може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні під час проголошення рішення з моменту отримання його копії, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд.

Суддя:

01.03.10