АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 5010 Головуючий суддя І інстанції Горчакова
Провадження № Суддя доповідач Бобровський В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бобровського В.В.

Суддів Кокоші В.В., Черкасова В.В,

При секретарі Каплоух Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління пенсійного фонду України в Лозівському районі Харківської області на постанову Лозізського міськрайонного суду Харківської області від 3 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління ПФУ у Лозівському районі Харківської області про визнання дій неправомірними та про зобовязання вчинити перерахунок і виплату пенсій,

встановила:

У лютому 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління ПФУ у Лозівському районі Харківської області про визнання неправомірною відмову відповідачем в перерахунку пенсійного забезпечення в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком державної пенсії та додаткової за шкоду, заподіяну здоровю у розмірі 50% мінімальних пенсій за віком щомісячно, виходячи з розміру, встановленої мінімальної пенсії на 1 лютого 2009 року.

В обґрунтування позову посилався на те. що внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи його визнано інвалідом 3-ї групи і віднесено до 1-ої категорії осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, він має право на пенсійне забезпечення в розмірах, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України № 796-Х1І від 28 лютого 1991 року «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ), але відповідач відмовляється в проведенні вказаного перерахунку та виплат пенсій з посиланням на виплати відповідно до положень постанови КМУ № 654 від 16.07.2008 року.

14 грудня 2009 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги і просив суд додатково стягувати з відповідача кошти з урахуванням виплачених, з січня 2004 року, з часу набуття чинності Закону України № 1051-1 від 09.07.2003 року «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1051-1) та Закону України № 966-ХІУ «Про прожитковий мінімум» чинного з 15 липня 1999 року.

Відповідач заперечував позов як безпідставний.

Постановою суду від 3 лютого 2010 року позов задоволено частково.

Відмову управління ПФУ в проведенні перерахунку ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС відповідно до Закону № 796-ХП та Закону № 1051-1 визнано протиправною.

Управління ПФУ зобовязане здійснити перерахунок та провести виплату ОСОБА_1 пенсії по інвалідності 3-ої групи через захворювання, повязаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, державної, виходячи з розміру 6 мінімальних пенсій за віком та 50% мінімальної пенсії за віком додаткової відповідно з урахуванням отриманих сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою від 8 лютого 2010 року змінено резолютивну частину про визнання дій неправомірними та вказане про визнання протиправною відмову Управління ПФУ у перерахунку ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії, як особі, яка постраждала внаслідок аварії на ЧАЕС, інвалід 3-ої групи відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період з 1 січня 2004 року за виключенням періоду з 1 січня по 22 травня 2008 року.

В апеляційній скарзі Управління ПФУ в Лозівському районі Харківської області просить скасувати постанову суду, новим рішенням у позові відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права при задоволенні безпідставного позову.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія вирішила скаргу Управління ПФУ на постанову суду задовольнити частково з наступного.

Справа судом розглянута в порядку адміністративного провадження за нормами процесуального права діючих на час ухвалення рішення.

Переглядаючи справу відповідно до Закону України № 1691-VI від 18 лютого 2010 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» в порядку цивільного провадження, колегія встановила, що ОСОБА_1 згідно висновку МСЕК від 23.05.2001 року є інвалідом 3-ої групи безстроково внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і його віднесено до першої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно довідки Управління ПФУ позивач перебуває на пенсійному обліку з 14 квітня 1993 року і отримує пенсію інваліда 3-ої групи відповідно Закону № 796-ХІІ. Станом на 1 жовтня 2008 року загальний розмір виплат складає 1346 грн. 88 коп. відповідно до Постанови КМУ № 654 від 16.07.2008 року «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Відповідно до положень ст. 54 Закону № 796-ХІІ, в редакції Закону України від 06.06.1996 року, в усіх випадках розмір державної пенсії для інвалідів 3-ої групи, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком, а додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю згідно до ст. 50 цього Закону для осіб, віднесених до 1-ї категорії, складає 50% мінімальної пенсії за віком щомісячно, з відповідним підвищенням за нормою ст. 67 Закону № 796-ХІІ, в редакції чинної з 31 жовтня 2006 року, при збільшенні розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що визначається щорічно Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року № 107-УІ зміни, внесені до ст.ст. 50, 54. 67 Закону № 796-ХІІ про порядок та обсяги пенсійного забезпечення, рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 визнані неконституційними. Зазначене рішення є обовязковим до виконання , є остаточним та таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції для вирішення спірних правовідносин.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про те. що з 1 січня по 22 травня 2008 року відповідачем правомірно нараховувались та сплачувались суми пенсійного забезпечення в порядку і розмірах встановлених Законом № 107-УІ від 28.12.2007 року.

Обґрунтованим вважає колегія висновок суду про визнання протиправним відмову у перерахунку пенсійного забезпечення позивачу, починаючи із 22 травня 2008 року із покладанням обовязку на Управління ПФУ провести перерахунок та виплатити державну пенсію та додаткову відповідно до ст.ст. 54. 50, 67 Закону України № 796-ХІІ.

Проте з висновком суду про визнання протиправною відмову у перерахунку пенсійного забезпечення, починаючи з І січня 2004 року, з часу набуття чинності Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», погодитись не можна, оскільки до такого висновку суд дійшов в порушення норм пенсійного законодавства для осіб, які втратили працездатність внаслідок Чорнобильської катастрофи.

За правилом ст. 67 Закону № 796-ХІІ в редакції Закону України № 231-У від 05.10.2006 року, чинного з 3 жовтня 2006 року, у разі збільшення прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсій, передбачених ст.ст. 50, 54 цього Закону.

Вказані норми є спеціальними нормами права, що регулюють порядок, обсяги і умови соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС.

До цих правовідносин допускається застосування загальних норм, а саме положення Закону № 1051-1 та Закону України № 1788-ХІІ від 5 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення» щодо виплати пенсій за минулий час.

Відповідно до ст. 46 Закону № 1051 -І та ст. 87 Закону № 1788-ХІІ суми пенсій не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує за минулий час виплачується без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. В іншому випадку пенсії виплачуються не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням.

Згідно п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, що затверджено Указом Президента України № 121/2001 від 01.03.2001 року - ПФУ є центральним органом виконавчої влади і формує на місцях управління для забезпечення призначення та виплати пенсій, які в своїй діяльності керуються нормами Конституції, законів, указів Президента України та постановами КМУ.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач в своїй діяльності при нарахуванні та виплаті пенсій позивачу виходив із норм законів про пенсійне забезпечення та Постанов К МУ з цих питань.

Вини Управління ПФУ щодо недоврахування та виплат пенсій позивачу відповідно до Закону № 796-ХІІ не встановлено.

З огляду на зазначене колегія вважає за необхідне змінити постанову суду в частині перерахунку пенсій позивачу з 1 січня 2004 року на початок перерахунку з 1 лютого 2006 року в межах трирічного строку звернення з відповідною заявою з 6 лютого 2009 року.

Виходячи із наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління ПФУ у Лозівському районі Харківської області задовольнити частково.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 3 лютого 2010 року змінити.

Визнати протиправною відмову Управління ПФУ у Лозівському районі Харківської області у перерахунку ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 лютого 2006 року.

В решті цю постанову залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після проголошення, але протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду України.

Головуючий

Судді