Справа №22-ц-2600 Суддя-доповідач - Гагін
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.

суддів: Гагіна М.В., Ільченко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю імені Браташа Роменського району про розірвання договору оренди земельної ділянки, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов.

При цьому зазначає, що відповідач безпідставно всупереч вимог указу Президента України «Про невідкладність заходів щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) № 725/2008» протягом 2008 та 2009 років не збільшив виплату орендної плати до мінімально встановленого розміру, а виплачував 1,5% від грошової оцінки земельної ділянки.

Вважає, невиконання вищезазначеного указу є істотним порушенням договору у звязку з чим їй спричинені збитки у розмірі 1061 грн. 86 коп.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_3, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 4,249 га земель сільськогосподарських угідь, розташованих на території Малобубнівської сільської ради Роменського району (а.с.10-11).

У лютому 2008 року сторонами у справі підписано договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала, а ТОВ ім.Браташа прийняло в оренду терміном на 5 років вищезазначену земельну ділянку. Договір зареєстровано у Роменському відділенні Сумської регіональної філії ДКЗ 05 листопада 2008 року.

Згідно з умовами зазначеного договору орендар зобовязувався сплачувати орендодавцю орендну плату один раз на рік до 31 грудня кожного року у розмірі 530 грн. 93 коп., що становить 1,5% від грошової оцінки, у натуральній формі.

Орендна плата за час користування землею виплачена у розмірі 1,5% від вартості землі у натуральній формі, що і не заперечується позивачем, тобто відповідно до умов договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що в оспорюваному договорі дотримані всі вимоги законодавства про оренду землі.

Вимога позивача про те, що відповідно з Указом Президента України «Про невідкладні заходи захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)» встановлено розмір орендної плати у розмірі 3% від вартості орендованої землі і у звязку з цим орендар зобовязаний змінити розмір такої плати, встановлений у договорі, та збільшити його до 3% - не є підставою для розірвання договору оренди землі.

Правильно встановивши обставини справи, характер правовідносин сторін, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ці правовідносини регулюються нормами Закону України «Про оренду землі», Земельним та Цивільним кодексами України.

Так, відповідно до ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право передавати земельну ділянку в оренду.

Відносини, повязані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст.2 ЗУ «Про оренду землі»).

Згідно зі ст.ст.12, 14, 19 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це угода сторін про взаємні зобовязання, відповідно до яких орендодавець за плату (розмір якої, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду, передбачаються умовами договору, які не можуть суперечити умовам договору) передає орендареві у володіння і користування земельну ділянку для господарського використання на обумовлений договором строк.

Після досягнення сторонами домовленості з питань орендної плати та інших істотних умов, передбачених ч.2 ст.14 ЗУ «Про оренду землі», підписання договору оренди та його реєстрації він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, у тому числі й у частині розміру орендної плати (ст.ст.16, 21, 25 цього Закону та ст.792 ЦК України).

Оскільки, як правильно встановлено місцевим судом, сторонами досягнуто домовленості щодо орендної плати у розмірі 1,5% від базової вартості земельної ділянки, визначеної у договорі, та не передбачено обовязку її індексації, то слід виходити з умов укладеного договору, який не суперечить ЗУ «Про оренду землі».

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не дають підстав для зміни чи скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: