Болградський районний суд Одеської області
Справа № 2-ц-1077/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2010 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретарів Бочковар Ю.В., Божевої І.Д.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсною реєстрації права власності та визнання права власності на ? частину будинку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом та просить постановити рішення, яким визнати частково недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно, здійснену 03.07.2005 року за реєстраційним номером 687814, щодо будинку № 202 по вулиці Перемоги в м. Болград Одеської області в частині реєстрації права власності на ? частину цього будинку за ОСОБА_2 та визнати за нею, позивачкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину будинку № 202 по вулиці Перемоги в м. Болград Одеської області, залишивши за ОСОБА_2 право власності на ? частину вказаного будинку.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 4 вересня 1998 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. 03.07.2005 року вони з чоловіком придбали зазначений будинок, проте договір купівлі-продажу укладений та оформлений був лише з чоловіком ОСОБА_2. Оскільки будинок № 202 по вулиці Перемоги в м. Болград Одеської області був придбаний за час шлюбу, то це майно вважається спільною сумісною власністю, а тому право власності на ? частку має бути оформлено на її , позивачки імя. Тому зазначене стало приводом для позивачки для звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі та надала пояснення з підстав зазначених в позові.

Відповідач позов не визнав, посилався на те, що вказаний будинок був придбаний за спільні кошти його матері та сестри, отримані від продажу будинку, який всі вони успадкували після смерті батька (чоловіка).

Представник відповідача підтримав пояснення відповідача, просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач та його представник в судове засідання 2 грудня 2010 року не прибули, причини неявки не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що між позивачкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідачем ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, було зареєстровано шлюб 4 вересня 1998 року Василівською сільською радою Болградського району Одеської області (а.с.7), який недійсним не визнаний, підтримували шлюбні відносини й припинили їх у жовтні 2010 року, а саме за рішенням Болградського районного суду Одеської області від 22 жовтня 2010 року шлюб між позивачкою та відповідачем - розірвано, справа № 2-ц-1019/2010 (а.с.26).

За час перебування в шлюбі, а саме 3 липня 2005 року позивачка та відповідач придбали будинок № 202 по вулиці Перемоги в м. Болград Одеської області, що підтверджується договором купівлі-продажу № 3714 від 03.07.2010 року посвідчений приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області, ОСОБА_4І.(а.с.8).

Зазначений договір зареєстровано в Комунальному підприємстві «Болградське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом № 7880776 від 26.07.2005 року (а.с.9).

Отже, на підставі вище вказаних доказів встановлено, що спірний житловий будинок був придбаний сторонами під час знаходження у зареєстрованому шлюбі.

При вирішенні спору, суд враховує, що Сімейний кодекс України набрав чинності 01.01.2004 року і його норми відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України застосовуються до сімейних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Виходячи з того, що права та обовязки сторін щодо спірного майна виникли в момент придбання цього майна, тобто у 2005 році, правовий режим цього майна й правовідносини сторін з приводу нього повинні регулюватися нормами Сімейного Кодексу України.

Згідно ст. 60 СК України та ст. 16 Закону України «Про власність», майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користуються рівними правами на майно і у тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних підстав не мав самостійного заробітку.

З огляду на наведені положення закону, чинного на момент виникнення правовідносин, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними під час шлюбу і доводити наявність такого права ні дружина ні чоловік не повинні.

Згідно із зазначеною нормою при вирішенні питання про визнання майна подружжя їх спільною сумісною чи особистою приватною власністю з'ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і джерела його придбання.

Аналізуючи наведені докази, суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими, оскільки встановлено, що сторони перебуваючи в шлюбі, за спільні кошти придбали будинок № 202 по вулиці Перемоги в м. Болград Одеської області, тому відповідно до ст.60 СК України, цей будинок є майном, що набуте подружжям за час шлюбу, а тому є їх спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має piвні права володіння, користування i розпорядження цим майном, крім того ст. 70 зазначеного Кодексу передбачає, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Виходячи із правил ст.10 ч.2, ст.60 ч.ч.1,3,4 ЦПК України щодо засад змагальності сторін, обовязку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, суд дійшов висновку, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи відповідача, що спірний будинок був придбаний за спільні кошти його матері та сестри, отримані від продажу будинку, який всі вони успадкували після смерті батька (чоловіка), суд до уваги не приймає, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. 16 ЦК України, гл. 8 СК України, ст.ст. 10, 60, 131, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсною реєстрації права власності та визнання права власності на ? частину будинку задовольнити.

2. Визнати частково недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно, здійснену Комунальним підприємством «Болградське бюро технічної інвентаризації» 26 липня 2005 року за реєстраційним номером 7880776, щодо будинку № 202 по вулиці Перемоги в м. Болград Одеської області в частині реєстрації права власності на ? частину цього будинку за ОСОБА_2.

3. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину будинку № 202 по вулиці Перемоги в м. Болград Одеської області, залишивши право власності на ? частину цього будинку за ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Кодінцева