АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-5223/10* Головуючий у 1-й інстанції Савічев В.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого- ОСОБА_1.

Суддів: Чічіля В.А.,Лобова О.А.

при секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 березня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов язання вчинити певні дії по перерахунку сум одноразової допомоги на оздоровлення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 березня 2010 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області про визнання дій неправомірними та зобов язання вчинити певні дії по перерахунку сум одноразової допомоги на оздоровлення.

Визнано дії Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області щодо не перерахунку сум одноразової допомоги на оздоровлення неправомірними.

Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області здійснити перерахунок сум одноразової допомоги на оздоровлення за 2009 рік.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати постанову місцевого суду та прийняти нову постанову, посилаючись на прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку, що остання підлягає задоволенню.

Згідно ст. 307 ч.І п.2 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ст. 309 ч.І п. 4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачка в 1986 році фактично проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 і згідно установленого порядку була 05 травня 1986 року евакуйована із зони відчуження Чорнобильської АЕС. В1993 році вперше визнана інвалідом 3-ї групи, захворювання повязанні з наслідками аварії на ЧАЕС. Група інвалідності подовжувалася до 16.02.2006 року, а з цієї дати їй Полтавською обласною МСЕК №1 (довідка №0141605) встановлена безстроково 3-я група інвалідності, захворювання повязаного з впливом аварії на ЧАЕС. Це підтверджується посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи першої категорії серії А №444759 від 01.03.2006 року з вкладкою потерпілої від Чорнобильської катастрофи за №613955с від 15.03 2007 року до посвідчення.

Згідно ч. 4 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України від 06.06.96 р. № 230/96-ВР щорічна допомога на оздоровлення виплачується інвалідам III групи в розмірі 4 мінімальних заробітних плат.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до ч. З ч. 4, ч.5, ч. 7 ст. 48 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області повинно було нараховувати та виплачувати щорічну допомогу на оздоровлення в 2001 - 2009 роках (за виключенням 2006 року) в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати.

Однак за цей період відповідач нараховував та виплачував позивачу щорічно з 2001 по 2005 рік по 21 грн. 50 коп., а з 2006 по 2009 рік по 90 грн., на підставі Постанови КМУ від 26.07.96 р. № 836 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та Постанови КМУ від 12.07.05 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, місцевим судом вірно встановлено право позивачки на отримання щорічної допомоги на оздоровлення , відповідно до ст. 48 ЗУ «Про і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 2001 по 2009 рік (за виключенням 2006 року).

Проте, колегія суддів вважає, що місцевим судом безпідставно застосував позовну давність виходячи із наступного.

Згідно статті 48 Закону України «Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплата щорічної допомоги на оздоровлення є компенсацією за шкоду або відшкодуванням шкоди, заподіяної здоровю особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЄС та сімям за втрату годувальника.

Відповідно до п.З ч.І ст. 268 Цивільного кодексу України, позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю не поширюється.

За змістом ч.З ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи Кодексом адміністративного судочинства України та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, ніж річний строк, передбачений ч.2 ст. 99 КАС України.

Таким чином, виходячи з системного аналізу ст. 48 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , п.З ч,1 ст. 268 Цивільного кодексу України та ч. ч. 2 та 3 ст. 99 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що на вимоги позивача відшкодувати шкоду, заподіяну його здоровю, строки позовної давності не поширюються та річний строк звернення до адміністративного суду не застосовується .

Таким чином, колегія суддів вважає, що постанова місцевого суду підлягає частковому скасуванню, та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовільнити.

Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 березня 2010 року скасувати частково.

Постановити нове рішення.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука Полтавської області здійснити перерахунок сум одноразової допомоги на оздоровлення за 2001 - 2009 роках (за виключенням 2006 року) в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат на момент виплати.

В іншій частині постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 березня 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: підпис

СУДДІ: підписи

З оригіналом згідно: