Справа №: 2-113/10
Провадження № 2-113/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в кладі: головуючої - судді Чуб І.А.

при секретарі - Баскаковій Л.В.

за участю : представника позивача - ОСОБА_1,

прокурора - Кравчук Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державного казначейства України в Житомирській області про стягнення моральної шкоди , суд, -

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що внаслідок злочину, який був скоєний ОСОБА_3, їй було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження з тривалим розладом здоров'я. Вироком Андрушівського районного суду від 12.02.2007 року ОСОБА_3 засуджений до певного покарання та з нього на користь позивача стягнуто у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. В подальшому вказаний вирок було змінено ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10.04.2007 року та з ОСОБА_3 було стягнуто на користь позивача 18 000 грн. моральної шкоди. На виконання ухвали у цій частині 12.02.2007 року судом було видано виконавчий лист № 1-11, який був надісланий у встановленому порядку на виконання до ВДВС Андрушівського РУЮ для стягнення вказаної суми з засудженого за місцем його реєстрації. У ході стягнення коштів за виконавчим листом виявилося, що боржник є неплатоспроможним і майно, на яке можливо звернути стягнення у нього відсутнє, тому 29.04.2009 року постановою державного виконавця ВДВС Андрушівського РУЮ виконавчий лист було повернуто стягувачеві. Оскільки вказану моральну шкоду позивачеві заподіяно внаслідок злочину, то вона вважає, що за вказаних обставин, її повинна відшкодувати держава, а тому просить стягнути з відповідача на її користь 18 000 грн. моральної шкоди.

Позивач направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність за участю її представника. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 18000 грн..

Представник відповідача головного управління Державного казначейства України в Житомирській області направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на відсутність в бюджеті України видатків на відшкодування шкоди в порядку ст. 1207 ЦК України, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник прокуратури Андрушівського району, який вступив у справу для захисту інтересів держави, також вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 12.02.2007 року ОСОБА_3 було засуджено за ст. 286 ч.І КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України його було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком два роки. Вироком суду частково задоволено вимоги потерпілої ОСОБА_4 щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. (а.с.10-12). Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 10.04.2007 року вказаний вирок в частині вирішення цивільного позову було змінено та збільшено розмір відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 до 18 000 грн. (а.с.7-9). Згідно свідоцтва про шлюб позивач змінила прізвище в шлюбі з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 (а.с. 23). Постановою ВДВС Андрушівського РУЮ від 08.05.2007 року було відкрито виконавче провадження по виконавчому листу № 1-11 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 на користь позивача. 28.04.2009 року ВДВС Андрушівського РУЮ складено акт про відсутність будь- якого майна / рухомого, нерухомого/ у боржника ОСОБА_3, на яке можливо б було звернути стягнення (а.с.14). 29.04.2009 року постановою державного виконавця Солопія П.В. виконавчий документ було повернуто стягувачеві.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 07.05.2007 року до ВДВС надійшов виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4С моральної шкоди в розмірі 18000 грн. Боржник не працював, проведеними діями було встановлено відсутність будь-якого майна у нього на яке можливо звернути стягнення. 15.02.2008 року він сплатив лише 500 грн. Постановою від 29.04.2009 року виконавчий лист було повернуто стягувачеві. Виконавчий документ повторно може бути пред"явлений для виконання в строк до 29.04.2012 року, однак повторно на виконання виконавчий лист не надходив. Свідок ОСОБА_3 пояснив, що йому відомо про те, що він зобовязаний сплатити позивачу 18 000 грн. моральної шкод однак таких коштів у нього немає. В 2008 році він сплатив ОСОБА_2 500 грн. В даний час він заробляє тимчасовими заробітками і отримує невелику зарплату. На його пропозицію позивачу ОСОБА_2 сплачувати моральну шкоду частинами вона відмовилася.

Як вбачається із пояснень ОСОБА_3 він пропонував сплачувати кошти позивачу частинами та вона відмовилася, крім того, боржник сплатив 500 грн. на відшкодування завданої ним моральної шкоди, що підтверджується копією платіжного доручення № 27 від 15.02.200 року. Крім того, виконавчий лист може бути повторно предявлений для виконання в строк до 29.04.2012 року, що не позбавляє позивача можливості повторно предявити виконавчий лист для виконання та, враховуючи пояснення ОСОБА_3, отримувати з нього вказані кошти.

Так, статтею 1207 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю внаслідок злочину, відшкодовується потерпілому або особам, визначеним ст.1200 цього Кодексу, державою, якщо не встановлен особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Однак також у ст. 1207 ЦК України міститься вказівка про те, що умови та порядок такого відшкодування встановлюються законом.

Вказані положення відповідають ст. 95 Конституції України, зі змісту якої випливає, що будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків, у тому числі і на виконання спеціальних законів, визначаються виключно законом про Державний бюджет України.

На момент розгляду справи у суді спеціальний закон, який встановлював би та регулював умови та порядок відшкодування вищезазначеної шкоди, в Україні відсутній, а Законами У країн про державний бюджет України на відповідні роки, починаючи з моменту заподіяння позивачці внаслідок злочину шкоди, та до теперішнього часу, видатки держави на відшкодування вказаної шкоди також не передбачалися.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні правові підстави для відшкодування державою шкоди, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,60,209,212,214,215,218,294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Держав» казначейства України в Житомирській області про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя:ОСОБА_6