Дата документу 24.11.2010
Справа № 2-1142/10
Провадження № 2-1142/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого- судді Нікітенко Н.П.., при секретарі Висоцькій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства МетаБанк про стягнення індексації, трьох процентів за прострочення зобов'язань, моральної шкоди, компенсації завданих збитків за договором банківського вкладу ,

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про стягнення з ПАТ МетаБанк суми заборгованості за несвоєчасне повернення грошових коштів за договором банківського вкладу, індексацію, 3% річних за прострочення виконання зобов'язань, моральну шкоду та суму упущеної вигоди в якому зазначила , що 20.06.2008 року між нею та Акціонерним банком Металург, правонаступником якого за усіма правами і обов'язками є ПАТ МетаБанк, був укладений договір банківського вкладу (депозиту) за № 56 на суму 10 000 (десять тисяч) доларів США строком до 20.07.2009 оку з виплатою вкладнику 8,7 % річних.

П.2.3.3. договору банківського вкладу № 56 передбачена можливість дострокового розірвання договору за ініціативою вкладника з відповідним повідомленням банка про свій намір не менш ніж за 2 робочі дні до дати розірвання договору. Крім того, п.3.2. договору № 56 передбачає, що при поверненні вкладу за ініціативою вкладника повертається сума вкладу та виплачуються відсотки за неповний термін вкладу.

06.12.2008 та 08.12.2008 року позивач звернувся до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу та повернення грошових коштів відповідно до п.п. 2.3.3., 2.4.5., 3.2 3.5. договору банківського вкладу № 56 від 20.06.2008 року. Відповідачем було відмовлено позивачу у поверненні вкладів з посиланням на постанову Правління НБУ №413 від 04.12.2008р. «Про окремі питання діяльності банків».

На думку позивача, відповідачем були грубо та навмисно порушені умови договорів банківського вкладу та норми діючого законодавства України, у відповідності до ст. 625 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення в сумі 10 548,93 (десять тисяч п'ятсот сорок вісім гривень 93 копійки) гривень, а також 3 % річних від простроченої суми, що становить 1 106, 26 ( одна тисяча сто шість гривень 26 копійок) .

Неповернення відповідачем суми депозитного вкладу і нарахованих процентів , на думку позивача , спричинило фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Впродовж тривалого терміну у позивача був порушений попередній уклад життя. Унаслідок матеріальних проблем та безладдя виникли сварки, скандали, чого раніше у родині не було. Важко переживаючи обставини, що склалися, позивач вважає, що серйозно ризикував здоров'ям . Позивач відчувала серцеві болі, сталося порушення сну, депресія. Позивач була змушена витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Крім того, позивач не могла забезпечити собі належний догляд та умови життя, який повинен бути у вагітної жінки,тобто неправомірними діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, розмір якої вона визначає сумою 17 400 (сімнадцять тисяч чотириста) гривень.

В зв'язку з відмовою відповідача в повернені позивачу суми банківського вкладу за договором № 56 від 20.06.2008 року, позивач був позбавлений можливості використати належну їй суму 10 000 (десять тисяч) доларів США в інтересах сім'ї та отримати доходи у розмірі 1 217, 19 (одна тисяча двісті сімнадцять гривень 19 копійок) гривень. Дане отримання доходів (упущену вигоду) позивач підтверджує тим що 10.10.2008 року чоловік позивача ОСОБА_2 уклав договір банківського вкладу (депозиту) № 007241 з ВАТ Мотор Банк. За умовами договору, укладеного на термін до 15.10.2009 року, було встановлено процентну ставку за користування грошовими коштами в розмірі 12% річних.

В судовому засіданні представники позивачки підтримали позов , просили стягнути спричинені відповідачем збитки в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав , посилаючись на відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3 % річних, пені та інфляційних втрат, а також зауважив, що позивачем не доведено спричинення збитків та моральної шкоди внаслідок неправомірних дій АТ МетаБанк.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності надані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач надала суду договори № 56 банківського вкладу та № 007241, свої заяви про дострокове розірвання договору, відповіді АТ МетаБанкпро відмову у задоволенні заяв позивача з посиланням на заборону НБУ достроково виплачувати грошові кошти за депозитними договорами .

Представник відповідача в своїх запереченнях проти позову посилався на помилкове застосування позивачем норм діючого законодавства України.

Так, ст. 625 ЦК України, на яку посилається позивач, передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання; боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначені у ст.625 ЦК України 3 % річних, на стягненні яких наполягає позивач, не є неустойкою як мірою відповідальності, а являються платою за користування чужими грошовими коштами. У відповідності до п.1 укладеного між сторонами договору банківського вкладу встановлена процентна ставка у розмірі 8,7% річних, при поверненні вкладу позивачу були сплачені відсотки у розмірі, передбаченому п.1 договору, який значно перевищує 3% річних.

Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом вкладу, індексації не підлягає. Така правова позиція неодноразово підтверджена рішеннями Верховного Суду України, в яких зазначено, що індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Ціни на Україні встановлюються в національній валюті, тому вказана норма ЦК України може бути застосована лише у випадку прострочення грошового зобовязання у гривні.

З огляду на зазначене вище, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних не підлягають задоволенню.

З'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової шкоди) підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Позивач не надав суду жодних доказів та розрахунків на підтвердження того, що неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача йому було спричинено моральну шкоду, до того ж правові наслідки порушення договірних зобовязань регулюються ст. 611 ЦК України, відповідно до якої, в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення упущеної вигоди, позивач посилається на те, що не зміг укласти депозитний договір з іншим банком на умовах 12% річних. При цьому позивач у своїй позовній заяві посилається на те, що її чоловік ОСОБА_2 є вкладником в ВАТ Мотор-Банкз 10 жовтня 2008 року, і що відсоткова ставка по депозитній лінії для фізичних осіб з виплатою процентів щомісяця складає 12% річних, а за умовами договору банківського вкладу між позивачем та АТ Мета Банком відсоткова ставка по депозитному договору № 56 від 20.06.08р. складає 8.7 %. Отже, у зв'язку з відмовою АТ Мета Банк в поверненні позивачу відповідно до договору банківського вкладу суми вкладу, позивач була позбавлена можливості отримати від ВАТ Мотор-Банк дохід у сумі 1 217, 19 гривень (одна тисяча двісті сімнадцять гривень 19 копійок), таким чином позивач обґрунтовує що внаслідок протиправних дій АТ Мета Банку позивачу були завдані збитки у вигляді не отриманих доходів (упущеної вигоди.)

Під упущеною вигодою розуміються доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (стаття 22 ЦК).

Наявність можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного звязку між протиправною поведінкою та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що стягненню з АТ МетаБанк на користь ОСОБА_1 суми заборгованості за несвоєчасне повернення грошових коштів за договором банківського вкладу, індексації, 3% річних за прострочення виконання зобов'язань, моральну шкоду та суму упущеної вигоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.4,10,60,88,212,215 ЦПК України, ст.ст.526, 611, 623, 625, 1060, 1073 ЦК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «МетаБанк»-відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Нікітенко Н. П.