АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6399/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2010 року року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Варенко О.П., Петешенкової М.Ю.,

при секретарі - Білоус А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2009 року позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 18.03.2008 року позивачами та відповідачем був укладений передній договір купівлі-продажу, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання у строк до 18 травня 2008 року передати у спільну власність позивачів, як подружжя, за договором купівлі-продажу домоволодіння та земельну ділянку площею 0,1175 гектарів у межах згідно з планом, надану для обслуговування:0,1000 га - житлового будинку господарських будівель та споруд, 0,0175 га - ведення особистого підсобного господарства, розташованих на території міста Дніпропетровська, вулиця Ляшко-Попеля, будинок 66 та позивачами було передано відповідачу грошові кошти в рахунок попередньої оплати об'єкту нерухомості на забезпечення виконання своїх зобов'язань на загальну суму 130000 долларів США (в еквіваленті 1 041 300 гривень 00 коп.), але відповідач прийняті на себе зобов'язання не виконав і у добровільному порядку виконувати відмовляється, у зв'язку з чим позивачі були вимушені звернутись до суду з даним позовом та просили суд розірвати попередній договір купівлі-продажу, стягнути з ОСОБА_2 кошти, сплачені за угодою у національній валюті України, а також витрати, пов'язані з розглядом справи.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року позов задоволено, розірвано попередній договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки площею 0,1175 гектарів у межах згідно з планом, надану для обслуговування: 0,1000 га - житлового будинку господарських будівель та споруд, 0,0175 га - ведення особистого підсобного господарства, розташованих на території міста Дніпропетровська, вулиця Ляшко-Попеля, будинок 66, укладений 18 березня 2008 року між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1293. Стягнуто з ОСОБА_2 (ідентифікаційний № 5) в рівних частках на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суму 1 041 300(один мільйон сорок одну тисячу триста) гривень 00 коп. у рахунок повернення коштів сплачених за угодою та вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судового рішення й направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 18.03.2008 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу за реєстраційним номером 1293, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу ОСОБА_5, на бланку суворої звітності ВКІ №657706, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання у строк до 18 травня 2008 року передати у спільну власність позивачів, як подружжя, за договором купівлі-продажу домоволодіння та земельну ділянку площею 0,1175 гектарів у межах згідно з планом, надану для обслуговування: 0,1000 га - житлового будинку господарських будівель та споруд, 0,0175 га - ведення особистого підсобного господарства, розташованих на території міста Дніпропетровська, вулиця Ляшко-Попеля, будинок 66 та позивачами передано відповідачу грошові кошти в сумі 50000 (п'ятдесят тисяч) доларів США в рахунок попередньої оплати об'єкту нерухомості, але відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, що підтверджується матеріалами справи (а.с 8).

Окрім того, 14.07.2008 року між сторонами у письмовій формі було укладено ще один попередній договір купівлі-продажу на той же об'єкт нерухомості, згідно п.1 якого сторонами було визначено новий строк укладення Основного договору купівлі - продажу -14 вересня 2008 року, відповідно до якого позивач взяв на себе зобов'язання у строк до 14 вересня 2008 року передати у спільну власність позивачів як подружжя, за договором купівлі-продажу домоволодіння та земельну ділянку площею 0,1175 гектарів у межах згідно з планом, надану для обслуговування:0,1000 га-житлового будинку господарських будівель та споруд, 0,0175 га - ведення особистого підсобного господарства, розташованих на території міста Дніпропетровська, вулиця Ляшко-Попеля, будинок 66 та передано відповідачу додатково суму в розмірі 80 000(вісімдесят тисяч) доларів США в рахунок попередньої оплати, який також не був виконаний відповідачем, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 9).

Станом на 24.09.2009 року власник домоволодіння території міста Дніпропетровська, вулиця Ляшко-Попеля, будинок 66 ОСОБА_2 протягом 2008- 2009 року за отриманням витягу про право власності на даний об'єкт нерухомості до КП «ДМБТІ» Дніпропетровської області не звертався, згідно відповіді КП «ДМБТІ» від 25.09.2009 року (а.с.12). Також в даній відповіді, повідомляється, що в матеріалах архівної інвентаризаційної справи знаходиться постанова прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 15.08.2007 року про накладення арешту на будь-яке майно, що належить ОСОБА_2

Станом на 12 жовтня 2009 року сума внесеної позивачами передплати складає 130000 (сто тридцять тисяч) доларів США, проти чого не заперечував і відповідач.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.209,635,639,651,693 ЦК України, виходив з того, що відповідач, взятий на себе обов'язок перед позивачами не виконав та у добровільному порядку виконувати відмовляється, а також те, що, укладаючи попередній договір ОСОБА_2 усвідомлював, що не може виконати вимоги даного договору, так як на все його майно 15.08.2007 року накладено арешт Прокуратурою Бабушкінського району м.Дніпропетровська.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи позивача та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а також поясненнями позивача.

При вище зазначених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню згідно ч. ч. 1,2 ст.635, ч. 2 ст. 651 ЦК України та самого договору від 18.03.2008 року, зокрема п.11 договору.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що заочне рішення прийняте з порушенням норм процесуального права через неналежне його повідомлення про час розгляду справи, спростовуються матеріалами справи, а саме: згідно телеграми (а.с.61), направленої відповідачем 17 лютого 2010 року, в день слухання справи з Херсону, він просив відкласти слухання справи через хворобу, тобто йому було відомо про день та час розгляду справи, але і на час розгляду справи в апеляційній інстанції ніякого документа, який би підтверджував факт хвороби на час винесення заочного рішення відповідач не надав.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що договір купівлі-продажу квартири не був укладений не з його вини не можуть бути прийняті до уваги оскільки є надуманими і не підтверджені належними доказами по справі.

Навпаки, з матеріалів справи вбачається, що відповідач ще до укладення 18 березня 2008 року попереднього договору - 21 січня 2008 року здійснив передоплату замовлення виходу спеціаліста МБТІ за адресою: вул.Ляшко-Попеля, буд.66 в розмірі 480 грн., яка йому була повернута 22.08.08. (а.с.79). Вихід спеціаліста призначено на 15.02.2008 року. Згідно відповіді КП «ДМБТІ» від 25.09.2009 року станом на 24.09.2009 року власник домоволодіння території міста Дніпропетровська, вулиця Ляшко-Попеля, будинок 66 ОСОБА_2 протягом 2008- 2009 року за отриманням витягу про право власності на даний об'єкт нерухомості до КП «ДМБТІ» Дніпропетровської області не звертався (а.с.12). Також в даній відповіді, повідомляється, що в матеріалах архівної інвентаризаційної справи знаходиться постанова прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 15.08.2007 року про накладення арешту на будь-яке майно, що належить ОСОБА_2

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що суд безпідставно виніс рішення про стягнення з нього коштів за попереднім договором між ним та ОСОБА_3 від 14 липня 2008 року безпідставні, оскільки, як вбачається з зазначеного договору, сторони домовились укласти договір купівлі-продажу будинку, тобто між сторонами мали місце лише наміри щодо укладення договору купівлі-продажу спірного будинку (а.с.9).

Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Домовленість між сторонами про купівлю-продаж будинку від 14 липня 2008 року не є ні попереднім договором, ні договором купівлі-продажу будинку, а тому і не наступають ніякі правові наслідки щодо невиконання обовязків по купівлі-продажу будинку за цією домовленістю ні для однієї із сторін.

Відповідно до домовленості між сторонами, покупець ОСОБА_3 передав продавцю ОСОБА_2 суму 80000 доларів США, що еквівалентно 368800 грн. Відповідач не заперечував проти отримання цих грошей у іноземній валюті.

Як вбачається з вище викладеного, домовленість між сторонами від 14.07.2008 року, щодо намірів купівлі-продажу будинку, - не є договором, а тому грошова сума отримана відповідачем від позивача є авансовою сумою відповідно до ст.570 ЦК України і підлягає поверненню позивачу, тобто стягненню з відповідача на користь позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору купівлі-продажу, стягнення грошових коштів - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з цього часу.

Головуючий

Судді