ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 2-800/10
провадження № -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2010 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі : судді Синиці Л. П., при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в залі суду в м. Городище цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики таким, що відбувся та стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з вимогою до ОСОБА_3 про визнання договору позики таким, що відбувся та стягнення боргу за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач ОСОБА_2 посилається на те, що 09 липня 2010 року між ним та ОСОБА_3, відповідачем по справі, визнання договору позики таким, що відбувся та стягнення боргу за договором позики укладена усна домовленість про надання в борг грошей в сумі 5000,00грн. в строк до 01.08.2010 року, а в разі не повернення вчасно вказаного, відповідач зобовязувався сплатити 2% від суми боргу за кожен місяць прострочки, що підтверджується розпискою, написаною власноруч відповідачем та засвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_4 і є зареєстрованою в реєстрі за №434, тобто фактично було укладено договір позики. У вказаний термін відповідач не повернув кошти, на неодноразові звернення не відреагував належним чином. 22.09.2010 року ОСОБА_5 було направлено листа, в якому йшлося про добровільне повернення боргу в сумі пяти тисяч гривень, котрий він отримав 24.09.2010р., і до часу звернення до суду не відреагував належним чином, тобто не повернув борг. Дана обставина змусила звернутися до суду за захистом прав.

У судовому засіданні позивач позов підтримав, зіславшись на обставини, що викладені у позовній заяві та вказав, що просить стягнути з відповідача борг в сумі 5000,00грн. та 200,00грн., що складають 2% від суми позики за два місяці прострочки згідно умов укладеного договору, а також судові витрати в розмірі 172,00грн.. Відповідач позов визнав, пояснивши, що мав намір розрахуватися з позивачем, але там де він працював йому не заплатили грошей, тому він змінив роботу і в найближчий час поверне все до копійки.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши позивача, відповідача, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, з врахуванням того, що у відповідності із вимогами ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, 09.07.2010 року ОСОБА_3, відповідач по справі, відповідно до нотаріально завіреної розписки отримав в позику від ОСОБА_2, позивача по справі, гроші в сумі пять тисяч гривень, які зобовязується повернути до 01.08.2010р., у разі неповернення до даного числа грошей, зобовязався сплатити нараховані відсотки за кожен прострочений місяць в розмірі 2% (а. с. 5). 22.09.2010р. по сплину строку, позивач направив до відповідача лист з проханням протягом семи календарних днів повернути грошові кошти в сумі 5000,00грн., в іншому разі він буде звертатися до суду і ставити питання про стягнення як боргу так і відсотків, що передбачені у розписці (договорі), котрий відповідач отримав 24.09.2010р.. Станом на 04.11.2010р., час подачі позовної заяви, як і на час постановлення рішення відповідач кошти не повернув.

Відповідно до вимог ст. ст. 509, 526 Цивільного Кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобовязання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ст. 530 ЦК України.

За договором позики одна сторона (позичальник) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками ст. 1046 ЦК України. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позичальникові позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України ст. 1050 ЦК України.

Таким чином, у суді з достовірністю встановлено, що між сторонами відбулося укладення зобовязання, що підтверджується розпискою від 09.07.2010 року, яке відповідачем не виконано, тому і приходить до висновку про задоволення позову як в частині визнання договору позики укладеним, так і в частині стягнення з відповідача 5000,00грн. згідно вказаної розписки та 2% за кожен місяць прострочення суми, що становить 200,00грн. .

Враховуючи положення ст. ст. 79-81 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс судові витрати в розмірі 175,00грн., а саме, сплатив судовий збір (мито) у розмірі 52,00грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120,00 грн., суд стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

Позов підтверджується : розпискою від 09.07.2010р., листом, квитанцією, повідомленням про отримання рекомендованого поштового відправлення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 530, 1046 - 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 79-81, 88, 174, 212, 215, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити. Визнати договір позики, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, таким, що відбувся.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, грошові кошти в розмірі 5200 (пять тисяч двісті) грн. 00коп. заборгованості згідно розписки від 09.07.2010р. з нарахованими відсотками за прострочення, та судові витрати в розмірі 172 (сто сімдесят дві) грн. 00коп. .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_6