Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-3826/10р.
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» про зміну формулювання причини звільнення, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить змінити формулювання причини звільнення її з роботи, вказавши причину звільнення в наступній редакції: «звільнена за власним бажанням у зв язку з невиконанням власником законодавства про працю згідно з ч.3 ст.38 КЗпП України».

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 19.01.2009 року на підставі Наказу № 2-К ТОВ «Хлібороб» її було прийнято на посаду начальника юридичного відділу.

Наказом № 29-К від 27.08.2010 року її було звільнено із займаної посади на підставі ст.38 КЗпП України, за власним бажанням. Аналогічний запис було внесено в трудову книжку.

Проте, в трудовій книжці причина звільнення, яка надає певні пільги і переваги, зазначена неповністю, а саме не вказано «в зв язку з невиконанням власником законодавства про працю», що не відповідає тексту її заяви та вимогам заповнення трудової книжки, передбаченим Інструкцією.

Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердивши обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити позов.

Директор ТОВ «Хлібороб» ОСОБА_2 в суді позов не визнав, надав письмові заперечення, в яких зазначає, що позивачка не виконувала свої посадові обов язки, внаслідок її непрофесіоналізму та недостатнього рівня кваліфікації підприємству були нанесені значні збитки. Невчасна виплата заробітної плати пов язана з форс-мажорними обставинами, так як ТОВ «Хлібороб» є сільськогосподарським підприємством, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати. Разом з тим, позивачці при звільненні були виплачені всі належні суми. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Представники відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також заперечили проти позову, надавши аналогічні пояснення.

Суд, заслухавши позивачку, директора ТОВ «Хлібороб», представників відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що, відповідно до наказу № 2-К від 19.01.2009 року ТОВ «Хлібороб», позивачку було прийнято на посаду начальника юридичного відділу ТОВ «Хлібороб», що вбачається з трудової книжки.

Наказом від 27.08.2010 року за № 29-К позивачку було звільнено з роботи за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, на підставі її заяви. Формулювання причини звільнення було зазначено наступним чином: «...звільнити з роботи 27 серпня 2010 року за власним бажанням, ст.38 КЗпП України. Підстава: заява ОСОБА_1І.».

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як передбачено п.2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (зі змінами та доповненнями), записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Частиною 3 ст.38 КЗпП України передбачено лише можливість працівника визначити строк розірвання трудового договору за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Дана норма не передбачає необхідності зазначення в трудовій книжці причини звільнення за власним бажанням у зв язку з невиконанням власником законодавства про працю.

Разом з тим, відповідачем при звільнені позивачки не було зазначено частину на підставі якої звільнено останню, що є порушенням відповідно до п.2.25 Інструкції.

Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи, що відповідачем не було зазначено частину статті відповідно до якої звільнено позивачку, а підстави для зазначення формулювання причини звільнення, вказаної останньою, відсутні, необхідно змінити причину звільнення позивачки вказавши частину статті.

Судові витрати по справі, від сплати яких було звільнено позивачку при подачі позову, необхідно стягнути пропорційно до задоволених вимог з сторін, відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково.

В звязку з вищевикладеним, на підставі п.2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993 року (зі змінами та доповненнями); ст.ст.38 ч.3, 48 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» задовольнити частково.

Змінити формулювання причини звільнення, вказавши причину звільнення в наступній редакції: «Звільнена за власним бажанням на підставі ч.3 ст.38 Кодексу законів про працю України».

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ТОВ «Хлібороб» на користь держави судовий збір з кожного в розмірі 4 грн. 25 коп..

Стягнути з ТОВ «Хлібороб» на користь ОСОБА_1, пропорційно задоволеним позовним вимогам, витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу в розмірі 18 грн. 50 коп..

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення, на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський