Справа № 2-385/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року

Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді - Баренко С.Г.

за участю секретаря судового засідання Поліщук О.В., сторін, розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 111 Державної Житомирської нотаріальної контори про скасування свідоцтва про право відповідача на спадщину за законом та скасування реєстрації права власності та позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, державного нотаріуса 111 Державної Житомирської нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом і визнання дій нотаруса протиправними, третті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4,-

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до свого брата ОСОБА_2 та інших про скасування свідоцтва про його право на спадщину за законом та скасування реєстрації права власності відповідача па 1/2 частину житлового будинку №72 з с.Лука Житомирського району. Вимоги мотивовано тим, що наведене нерухоме майно відноситься до складу спадщини, на яку залишено заповіт, відповідно до якого спадкоємцями призначені сторони та ОСОБА_5 Посилаючись на те, що лише відповідач отримав все майно заповідача у власність, просила позов задовольнити.

ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 та інших про визнання свідоцтва про право власності ОСОБА_1 за законом від 10.02.2000 недійсним, оскільки воно видано після спливу 6-місячного строку на отримання спадщини без його продовження, без встановлення обставин чи мало місце фактичне прийняття ОСОБА_1 спадщини та на підставі неправдивої заяви останньої про відсутність інших спадкоємців. До того ж відповідач приховала наявний заповіт. Втім разом із грошовим вкладом позивачка не могла отримати спадщину на житловий будинок, оскільки на той час він до складу спадщини не входив.

Позови об»сднані в одне провадження.

У ході розгляду справи ОСОБА_1 свій позов підтримала. Пояснила, що 16.03.1997 померла їх матір - ОСОБА_6, яку позивач доглядала до самої смерті, вони разом проживали з нею в м. Шепетовка. Вона її поховала. Грошовий вклад отримала на поховання. Позивач після смерті матері один став користуватися будинком та земельною ділянкою, у подальшому отримав його у спадок, що, на думку позивачки, є незаконним. Стверджувала, що заповіт не приховувала, не заперечувала проти визнання свідоцтво про її право власності за законом на грошовий вклад від 10.02.2010 недійсним, але при умові задоволення її позову.

ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав. Пояснив, що він єдиний і із спадкоємців фактично вступив у управління спадковим майном дбав про будинок, робив поточний ремонт, протоплював взимку, влітку проживав в ньому. ОСОБА_1 приховала заповіт і від нього і від нотаріуса, щоб отримати грошовий вклад матері, брат ОСОБА_5 помер у 1998, проте жодних дій про отримання спадщини за життя не вчиняв. Вважає, що свідоцтво про право власності за законом отримав на законний підставах, а позовні вимоги ОСОБА_1. не грунтуться на матеріальному законі. Просив у задоволені позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 пояснила, що її батько ОСОБА_5 помер у 1998 році, за життя своє право на отримання спадщини за законом не реалізував, хоча фактично вступив в управління спадковим майном, обробляв земельну ділянку біля будинку. Просила скасувати свідоцтва про права власності на спадщину, які видані обом сторонам сторонам у справі.

ОСОБА_4 в суді займав аналогічну позицію, у подальшому просив справу розглядати за її відсутністю

Беручи до уваги пояснення учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матер і шш справи, судом встановлені обставини, які відповідають спадковому праву.

Як вбачається з матеріалів справи 16 березня 1997 року померла ОСОБА_6, яка за заповітом визначила спадкоємцями належного неї майна ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у рівних частках. На час складання заповіту право власності заповідача на спірний будинок № 72 належним чином не було зареєстровано, (а.с.35,119)). Жодний із спадкоємців не скористався правом на отримання спадщини на підставі заповіту.(а.с.107,112,113,133)

ї

Треті сторони не надали доказів про прийняття їх батьком спадщини за життя.

У відповідності до вимог ст. 11 ЦПТС України суд розглядає справу у межах заявлених ними вимог.

Вимоги ОСОБА_1, які порушені перед судом, на думку суду, не можуть бути задоволені, оскільки суд не може с касу ваги право, воно або є, або його немає, окрім цього суд не може скасовувати і документи. Доводи позивача, що вона належним чином викопувала свій обов»язок про піклування за хворою та перестарілою матірю не може бути у даному випадку підставою для задоволенні її вимог.

Позов ОСОБА_2 також не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_1, як спадкоємиця першої черги мала право на отримання спадщини, доказів того, що остання не прийняла спадщину позивач суду не надав, питання про стягнення частини вкладу перед судом не порушував.

Керуючись:ст.ст.524,526,529,549,564 ЦК УРСР(ред.1963),ст.ст.16, 1233,1235,1280 ЦК України, ст.ст.3,5,11,57,60,61,88,130,131,212,213,214,215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 111 Державної Житомирської нотаріальної контори про відмовити за безпідставністю.

У позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 і і 1 Державної Житомирської нотаріальної контори відмовити за недоведеністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду області/церез Житомирський районний суд ирогягом 10 днів з дня його проголошення

Суддя: С.Г. Баренко