25.02.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа 22ц-607, 2010р. Категорія: 5
Головуючий в 1 інстанції Орендовський A.B. Доповідач Воронцова Л.П.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року лютого місяця 25 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Прокопчук А.П.

Суддів: Воронцово! А.П., ОСОБА_1

при секретарі Остренко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Скадовського районного суду від 31 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Скадовської міської ради, виконкому Скадовської міської ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Херсонській області, відділу Держкомзему у Скадовському районі про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні будинком, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсними договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку,

встановила:

В серпні 2008 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до суду, уточненим в ході розгляду справи до ОСОБА_2, Скадовської міської ради, виконкому Скадовської міської ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Скадовської міської ради, відділу земельних ресурсів Скадовського району про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні будинком, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що на підставі нотаріально-посвідчених договорів купівлі-продажу від 22.05.2006 року вона є власником житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого у м. Скадовську по вул. Володарського, 61 /Чапаева, 107 та земельної ділянки 0,0524га.

Рішенням виконкому Скадовської міської ради від 20.09.2006 року №189 їй було дозволено знести старий будинок та побудувати двохквартирний 10-тикімнатний житловий будинок з вбудованими господарськими спорудами по індивідуальному проекту.

Вона знесла старий будинок та влітку 2006 року на його місці розпочала будівництво нового житлового будинку, два поверхи якого без внутрішніх робіт, накритого дахом було споруджено до грудня 2006 року.

ОСОБА_2 запропонував їй продати йому частину збудованого будинку ОСОБА_2 запропонував їй продати йому частину збудованого будинку після закінчення внутрішніх робіт і як запоруку укладення у майбутньому цього договору - укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, яка розміщена біля будинку.

15.12.2006 року вона та відповідач уклали договір купівлі-продажу 53/100 частин земельної ділянки (площею 0,0524га) та посвідчили його нотаріально, однак гроші ОСОБА_2 не сплатив, оскільки фактично наміру купівлі-продажу земельної ділянки у них обох не було, і розрахунок повинен був бути проведеним після оформлення на ОСОБА_2 частини будинку.

На підставі ст.392 ЦК України просила визнати за нею право власності на будинок та усунути перешкоди у користуванні ним, витребувати його із чужого незаконного володіння, оскільки з середини 2007 року відповідач чинить їй перешкоди у користуванні зведеним нею будинком.

Позивачка також просила на підставі ч.5 ст.203, ч.1 ст.215, ч.ч.1,2 ст.234 ЦК України визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки та державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_2, оскільки даний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Справа судом розглядалася неодноразово.

Рішенням Скадовського районного суду від 31 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обємі.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права просив його скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 22.05.2006 року ОСОБА_3 за нотаріально посвідченими договорами купівлі-продажу придбала житловий будинок з господарськими спорудами та земельну ділянку площею 0,0524га для його обслуговування, розташованих в м. Скадовську по вул. Володарського-Чапаєва, 61/107 /т. 1, а.с.13-16/.

Рішенням виконкому Скадовської міської ради №189 від 2009.2006 року ОСОБА_3 дозволено знести старий будинок з господарськими спорудами за вище зазначеною адресою та побудувати двоквартирний 10-тикімнатний житловий будинок по індивідуальному проекту житловою площею 164,37кв.м загальною площею 444,96кв.м із вбудованими господарськими будівлями /т. 1, а.с.8/.

Влітку 2006 року ОСОБА_3 розпочала будівництво нового будинку з облаштуванням фундаменту, на що їй було внесено приписи про припинення будівельних робіт інспекцією держархбудконтролю міськвиконкому від 07.07.2006 року №51 та від 19.08.2006 року №56 /т. 1, а.с.24,126,127/.

15 грудня 2006 року відповідно до договору купівлі- продажу, який нотаріально посвідчений, ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 53/100 частини із земельної ділянки по вул. Чапаева, 107/ Володарського, 61 ум. Скадовську загальною площею 0,0524га і 29 травня 2007 року ОСОБА_2 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0277га /т.1, а.с.9.38/.

Довідкою БТІ від 06.08.2007 року підтверджено, що у м. Скадовську по вул. Чапаєва, 107/Володарського, 61 на земельній ділянці знесено господарські споруди: сарай, гараж, літня кухня та збудовано нове приміщення, готовністю 95% /ті, а.с. 11/.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обємі суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 виконала всі необхідні дії від початку будівництва та до його завершення, направлені на отримання необхідних дозволів, придбання всіх будівельних матеріалів потрібних для зведення будинку, що є підставами для визнання за нею права власності на житловий будинок. Крім того, суд дійшов висновку, що та обставина, що при укладенні договору купівлі-продажу частини земельної ділянки від 15.12.2006 року, на якій вже був зведений житловий будинок, що не було враховано при укладенні договору та невідповідність розміру земельної ділянки, яка продавалася і розміром земельної ділянки, яка не була зайнята будівлею, свідчать про те, що дії сторін не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а ОСОБА_3 була позбавлена того, на що вона розраховувала під час укладання даного договору, що свідчить про недійсність договору купівлі-продажу земельної ділянки на підставі ч.ч.1-3,5,6 ст.203 та ч.ч.1,3 ст.215 ЦК України, а отже є недійсним і державний акт на землю, який виданий на підставі недійсного правочину.

Однак колегія суддів з висновками суду першої інстанції погодитися не може, оскільки вони не відповідають обставинам справи та до них суд дійшов у порушення норм матеріального права, що відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та постановлення нового.

Так, уточнюючи позовні вимоги ОСОБА_3 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки з підстав, передбачених ч.5 ст.203, ст.234 ЦК України, як такий, що не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, тому він є фіктивним, а фіктивний правочин визнається недійсним.

Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ч. 1 ст.234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9 «якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого (фіктивного) правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний».

Ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише про людське око, а інша - намагалася досягти правового результату, то такий правочин не визнається фіктивним.

ОСОБА_3 як у першій позовній заяві від 29.08.2007 року /а.с.3-5/, так і впродовж всього розгляду справи судом зазначала, що договір купівлі-продажу земельної ділянки був укладений між нею та відповідачем, як попередній до договору купівлі-продажу нею ОСОБА_2 житлового будинку, після завершення його будівництва, тобто позивачка усвідомлювала, що відчужений нею житловий будинок у майбутньому знаходиться саме на проданій ОСОБА_2 земельній ділянці.

Ще до укладення спірного договору, було складено схему розподілу земельної ділянки від 31.10.2006 року, яку погодили та підписали як ОСОБА_2 так і ОСОБА_3 /а.с.40-42/ та у звязку з цим рішенням виконкому Скадовської міської ради від 20.06.2007 року №152 надано ОСОБА_2 дозвіл на присвоєння поштової адреси - вул. Володарського, 61 /т.1, а.с.39/.

Дана земельна ділянка 53/100 частини, розміром 277кв.м була позивачкою передана відповідачу, який продовжив розпочате на ній будівництво житлового будинку, що підтвердили у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 /т.З, а.с.120-123/.

З огляду на вище зазначене, суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку щодо фіктивності укладеного між сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки та його недійсності, а отже недійсності і виданого на його підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку.

Окрім того, задовольняючи позов, суд послався як на підставу його задоволення - на ч.3 ст.215 ЦК України, вийшовши за межі заявлених позовних вимог.

Відповідно до положень ст.375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі і споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

З огляду на вище зазначене право на забудову земельної ділянки має власник.

Станом на 15.12.2006 року момент продажу ОСОБА_3 частки земельної ділянки ОСОБА_2, на якій було зведено фундамент з коробкою першого поверху без перекриття, внутрішніх перегородок, вікон і дверей, що підтверджується показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які слід взяти за основу, оскільки вони безпосередньо здійснювали будівництво спірного житлового будинку. Як зазначають ці свідки дане будівництво проводилося ОСОБА_2 за його рахунок.

Станом на 06.08.2007 року, збудовано нове приміщення, готовність якого складає 95% /т.1, а.с.11/.

Відповідно до рішення виконкому Скадовської міської ради №189 від 20.09.2006 року, ОСОБА_3 було дозволено знести старий будинок та господарчі будівлі і побудувати двохквартирний 10-тикімнатний житловий будинок по індивідуальному проекту житловою площею 104,37кв.м загальною площею 444,66кв.м із вбудованими господарськими будівлями, як виняток /т.1, а.с.8/.

Однак, як вбачається з висновку судової будівельно- технічної експертизи від 27.03.2008 року досліджуване приміщення є новозбудована двохповерхова будівля, що складається з 27 приміщень загальною площею 216кв.м, площею забудівлі 147кв.м, будівельним обємом 882кв.м, розташована на земельній ділянці площею 277кв.м, яка являється власністю ОСОБА_2 та у повному обємі не відповідає проектній документації «Двохквартнрннй житловий будинок зблокований з госппобутовими приміщеннями.

Реконструкція індивідуального одноквартирного житлового будинку м. Скадовськ, вул. Володарського, 61, Чапаева, 107 /т.2, а.с.7-27/.

З огляду на вище зазначене слідує, що спірна будівля розміщена на земельній ділянці, власником якої є ОСОБА_2, не завершена будівництвом, та не прийнята в експлуатацію, не є реконструкцією раніше придбаного ОСОБА_3 житлового будинку, дозвіл на реконструкцію якого дано виконкомом Скадовської міської ради, і який позивачкою не знесений та існує на належній їй земельній ділянці. Спірна будівля є новозбудованою і не відповідає виданій ОСОБА_3 проектній документації, тому суд безпідставно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 331,377 ЦК України.

Згідно до положень ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право на витребування майна із чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні майном належить лише власникові майна (ст.ст.387,391 ЦК України), яким ОСОБА_3 не являється, з огляду на що такі позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню з постановлениям нового про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, ч.5 ст.ст.203,234,375,376 ЦК України, керуючись ст.ст. 303,307,309,314 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Скадовського районного суду від 31 грудня 2010 року скасувати, постановити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Скадовської міської ради, виконкому Скадовської міської ради, інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Херсонській області, відділу Держкомзему у Скадовському районі про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні будинком, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання недійсним договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього ж часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий: Л.П.Прокопчук

Судді: Л.П.Воронцова, П.О.Вадзінський