Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія 34 ( IІІ ) ОСОБА_1
Доповідач Зубакова В.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді Неклеси В.І.

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.

при секретарі: Іванюк О.В.

за участю: позивачки - ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, відповідачів - ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, треті особи ОСОБА_6, Страхове акціонерне товариство «Остра» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обгрунтування якого послалась на те, що 05.10.2008 року відповідач ОСОБА_7, керуючи автомобілем марки «Опель», н.з. АЕ 2343 СК, який на праві приватної власності належить його батькові- Погорелову О.М., допустив зіткнення з автомобілем марки «Сузукі», д.з. АЕ 9637 СК, який належить їй на праві приватної власності, і яким керував її чоловік ОСОБА_6. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивачки отримав механічні пошкодження, позивачці завдана моральна шкода, і в зв`язку з чим остання просила стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 солідарно на її користь завдані матеріальні збитки у розмірі 40 656,81 грн. та на відшкодування моральної шкоди 40 000,00 грн., при розгляді справи, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідачів на її користь на відшкодування матеріальних збитків 20 328,40 грн. та на відшкодування моральної шкоди 20 000, 00 грн. з кожного.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 23 листопада 20009 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 33 631,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 344,81 грн. витрат зі сплати судового збору, а всього 39 005,81 грн. В решті позову відмовлено. Зобов`язано позивача після відшкодування матеріальної шкоди повернути відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ушкоджені деталі, заміна яких була здійснена під час ремонту автомобіля.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що судом при розгляді справи не враховано всі обставини справи, що призвело до неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права при ухваленні рішення. Зокрема, судом не взято до уваги, що відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, тобто відшкодування спричиненої матеріальної шкоди повинно повладатись на ОСОБА_7, цивільна відповідальність якого застрахована Страховим акціонерним товариством «Остра». Позивачка звернулась до страхової компанії із заявою про страховий випадок і отримала відповідь, що вона має право на отримання страхового відшкодування.

Крім того, судом неправомірно стягнуто з нього на користь позивачки моральну шкоду, яка відповідно до законодавста відшкодовується винною особою, тобто ОСОБА_7

Позивачка заперечує проти апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.10.2008 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди було механічно пошкоджено автомобіль НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2

Суд першої інстанції вірно дійшов висновку про те, що зіткнення транспортних засобів сталося з вини водія автомобіля Опель д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_7, яким він керував на підставі відмітки в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, внаслідок порушення останнім п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що було встановлено Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу при ухваленні постанови від 05 листопада 2008 року року по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_8 за ст. 124 КУпАП (а.с. 4 т.1).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України ця постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з вини відповідача ОСОБА_7 у ДТП та обов`язку власника транспортного засобу ОСОБА_4 нести відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, та наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 1167, 1187 ЦК України для її відшкодування.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо покладення відповідальності з відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивачці ОСОБА_2 на власника транспортного засобу ОСОБА_4 не відповідає закону.

Так, відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небузпеки розуміються юридична особа або громадяними, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Також, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції щодо покладення обов`язку відшкодування моральної шкоди позивачці ОСОБА_2 на відповідача ОСОБА_4 суперечить положенням ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Матеріалами справи встановлено і не спростовано в суді апеляційної інстанції, що винною особою в ДТП є ОСОБА_7 (а.с. 4 т.1), який володів автомобілем на підставі відмітки в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 90 т.1), тобто на законних підставах.

Не підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь позивачки судові витрати, оскільки, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з другої сторони понесені стороною і документально підтверджені судові витрати стороні, на користь якої ухвалено рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що районним судом неправильно застосовано норми матеріального права, у зв'язку з чим рішення суду в частині відшкодування шкоди ОСОБА_4 підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задовленні позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди та судових витрат.

Крім того, рішення суду в частині відшкодування шкоди ОСОБА_7 підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Так, як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована САТ «Остра», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/0375977 від 08.07.2008 року ( т.1 а.с 36).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який набув чинності з 1 січня 2005 p., страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика.

Відповідно до акту виконаних робіт від 22.07.2009 року ( т. 1 а.с. 111), рахунку № 84 від 22.07.2009 року ( т.1 а.с. 112) та податкової накладної від 22.07.2009 року ( т.1 а.с.113-114) загальна вартість відновлювального ремонту кузова автомобіля НОМЕР_3 з врахуванням податку на додану вартість становить 33 631,00 грн.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що приватним акціонерним товариством « Страхова компанія «Остра» призначено позивачці на відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди з урахуванням податку на додану вартість 24 105, 22 грн., що підтверджується заявою ОСОБА_2 про виплату страхового відшкодування на рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_6 ( т. 2 ак.с. 36 ), актом про страховий випадок від 15.05.2009 року ( т. 2 а.с. 27-28 ), витягом про рух коштів на рахунку ОСОБА_6 в період з 16.10.2009 року по 22.12.2009 року ( т. 2 а.с. 38 ).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_7 підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_2 різниця між понесеним позивачкою витратами на відновлювальний ремонт автомобіля та сумою страхового відшкодування, яка становить 9 525, 78 грн. із розрахунку: 33 631, 00 грн. 24 105, 22 грн. = 9 525, 78 грн.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню, колегія суддів враховує роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер та тривалість страждань, завданих позивачці внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, , і наслідків, що наступили, вважає за необхідне зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з 5 000, 00 грн. до 1 000, 00 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому необхідно зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_7 на користь позивачки судових витрат з 344,81 грн. до 95,26 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2009 року в частині стягнення з ОСОБА_4 в солідарному порядку з відповідачем ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 33 631,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 344,81 грн. витрат зі сплати судового збору, а всього 39 005,81 грн. скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь матеріальної та моральної шкоди та стягнення судових витрат по справі відмовити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2009 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 33 631,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 5 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, 30,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 344,81 грн. витрат зі сплати судового збору, а всього 39 005,81 грн. змінити і зменшити стягнутий з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2 розмір матеріальної шкоди з 33 631, 00 грн до 9 525 ( дев`яти тисяч п`ятсот двадцяти п`яти) гривень 78 ( сімдесят вісім) копійок, моральної шкоди з 5 000, 00 грн до 1 000 ( однієї тисячі) гривень 00 (нуль) копійок, витрат зі сплати судового збору з 344, 81 грн. до 95 ( дев`яносто п`яти) гривень 26 ( двадцять шість) копійок.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: