Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-186/2010 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія - цивільна Доповідач - Лакіза Г.П.
УХВАЛА

Іменем України

25 січня 2010 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого: Лакізи Г.П.

суддів: Бобрової І.О. Шевченка В.М.

при секретарі: Марченко О.О.

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ічнянського районного суду від 10 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів в сумі 43000 грн., -

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Ічнянського районного суду від 10 листопада 2009 року та направити справу на новий розгляд, посилаючись на невідповідність вказаного рішення обставинам справи та дослідженим доказам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить частково скасувати рішення Ічнянського районного суду від 10 листопада 2009 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що висновки суду першої Інстанції в частині задоволених позовних вимог не відповідають обставинам справи та дослідженим доказам, оскільки докази про укладення позики між нею та ОСОБА_2 відсутні, і що від сестри - ОСОБА_2, вона ніяких грошей в позику не брала.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу.

Рішенням Ічнянського районного суду від 10 листопада 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7052 грн. 50 коп. та 120 грн. в повернення витрат на ІТЗ, а також 70 грн. держмита на користь держави. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено лише те, що вона сплатила 1500 доларів ОСОБА_4 та 1700 грн. ОСОБА_5, які ОСОБА_3 заборгувала за ремонт будинку в м. Ічня по вул. Першотравнева, 170, І що з відповідачки належить стягнути половину вказаної суми, оскільки кожна із сторін має право власності на 1/2 частину вказаного домоволодіння, а ремонт було здійснено відносно всього будинку.

Вислухавши доповідь судді, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу належить відхилити, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що позивачка ОСОБА_2 і відповідачка ОСОБА_3 є рідними сестрами, яким на праві власності належить по 1/2 частині домоволодіння, розташованого в м. Ічня по вул. Першотравнева, 170, в порядку спадкування, що підтверджується рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17 лютого 2009 року (а.с.4).

На час ухвалення Ічнянським судом рішення у даній справі реальний розподіл домоволодіння між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проведений не був.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 сплатила 1500 доларів ОСОБА_4 та 1700 грн. ОСОБА_5, і що вказані гроші А витрачені на ремонт будинку в м. Ічня по вул. Першотравнева, 170, власниками якого є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в рівних частинах. Зазначені обставини підтверджуються показаннями ОСОБА_6 і ОСОБА_4, допитаних в якості свідків в суді першої інстанції, та їх письмовими розписками. Крім того, в засіданнях суду першої інстанції 22 жовтня та 10 листопада 2009 року відповідачка ОСОБА_3 зазначені обставини визнавала, і погодилась з тим, що вона повинна повернути сестрі -ОСОБА_2 половину суми, сплаченої її сестрою ОСОБА_6 і ОСОБА_4, що підтверджується технічним записом цивільного процесу. Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо незаконності рішення суду в частині задоволених позовних вимог, є необгрунтованими, та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на положення ст.533 Цивільного кодексу України щодо валюти виконання грошових зобов'язань, суд першої інстанції обґрунтовано обчислив суму заборгованості з врахуванням офіційного курсу долара США відносно гривні (а.с.36).

Доводи ОСОБА_2 щодо необхідності стягнення з ОСОБА_3 не половини, а всієї суми грошей, які сплачені ОСОБА_6 і ОСОБА_4 за ремонт будинку, з тих підстав, що ремонт проводився лише у половині будинку ОСОБА_3, суд апеляційної інстанції вважає необгрунтованими, оскільки на час ухвалення судом рішення у даній справі реальний розподіл домоволодіння між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проведений не був, і між сторонами також не був визначений порядок користування будинком.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що решта доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, що стосуються відмови у задоволенні позовних вимог, також є необгрунтованими. Відповідачка ОСОБА_3 заперечувала отримання в борг від позивачки у 2003 році 700 доларів США, у 2007 році 550 доларів СІЛА та 5000 грн., 445 доларів СІНА і 200 доларів США, 300 грн., 280 грн., 200 грн. та 100 грн. Наявність між сторонами договору позики не підтверджується допустимими доказами. Сторони у справі є рідними сестрами. Оскільки не доведена наявність між сторонами по справі договору позики, як це передбачено ст.ст. 1046,1047,1049 Цивільного кодексу, навіть за доведеності факту передачі коштів від однієї сестри іншій не є підтвердженням договірних зобов'язань щодо повернення грошей за договором позики.

Зважаючи на наведене, ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, та є правильним по суті; дослідженим у справі доказам дана належна оцінка. Судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування судового рішення або ж призвели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, апеляційні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 належить відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ічнянського районного суду від 10 листопада 2009 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: