АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2а-24/10Головуючий у 1-й інстанції Антоновський
Провадження № 22ц-695/10 Доповідач - Ткач О.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бахметова В. Х., Гірський Б. О.,

при секретарі Жовняревич Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі на постанову Заліщицького районного суду від З березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області про оскарження неправомірними дій органу владних повноважень,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до УПФ в Заліщицькому районі, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо неперерахування йому як особі, яка має правовий статус дитини війни, доплати (підвищення) до пенсії, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ , у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 2006 по 2008 роки та зобов'язати УПФ в Заліщицькому районі здійснити перерахування такої доплати.

Змінивши позовні вимоги ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача недовиплачене підвищення до пенсії за період з 22.05.2008 по 31.12. 2009 року.

Постановою Заліщицькому районного суду від 3 березня 2010 року позов задоволено :

"Визнано дії УПФ в Заліщицькому районі про відмову у підвищенні щомісячної пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» неправомірними.

Зобов'язано УПФ в Заліщицькому районі провести нарахування

недовиплаченого підвищення до пенсії ОСОБА_2 в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року та провести виплату в межах сум бюджетних асигнувань , виділених на дані цілі."

В апеляційній скарзі УПФ в Заліщицькому районі просить постанову суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а постанову суду залишити без змін.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що УПФ в Заліщицькому районі як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" від 18 листопада 2004 року № 2195-ГУ і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена), але в порушення вимог вказаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни. Протягом 2008-2009 років йому не було нараховано і виплачено підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком у зв'язку із відсутністю механізму розрахунку підвищення пенсій, а також, що у ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 1295-ІУ не вказано, яким саме органом, за рахунок яких коштів і джерел фінансування, та в якому процедурному порядку здійснюється їх призначення і виплата.

Згідно ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року № 2195-ГУ (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% мінімальної пенсії за віком.

Підпунктом 2 пункту 41 розділу II ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» було змінено редакцію ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», проте рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 ці зміни визнані неконституційними, оскільки за правилами ч.2 ст.З ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» державні гарантії дітям війни,

встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із цим на підставі вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що позивачу з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року повинна була нараховуватись підвищена пенсія, яка передбачена для дітей війни , тому відмова УПФ в Заліщицькому районі в такому нарахуванні та виплаті є протиправною бездіяльністю.

Доводи апелянта щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни на увагу не заслуговують, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів управлінню Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядались.

Безпідставними є також посилання апелянта на можливість нецільового використання коштів ПФУ, оскільки судом не ухвалено рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

Таким чином, суд першої інстанції повно та правильно з'ясував характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального права, висновки суду про встановлені обставини й правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому постанова суду є законною та обгрунтованою.

Керуючись ст.307,308,313,315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Заліщицькому районі відхилити.

Постанову Заліщицького районного суду від 3 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі

скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3