Справа № 2-25/10 Провадження № 2-25/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2010 року Жидачівський районий суд Львівської області

в складі : головуючої -судді Галій О.Й.

при секретарі СтасівС.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, місті Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів та додаткових витрат із своїх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, посилається на те, що в 1995 році через хворобу звільнився з роботи, а 22.08.2007 року його визнано інвалідом III групи загального захворювання. Впродовж цих років працював на дачній ділянці, вирощував сільськогосподарську продукцію для потреб сім'ї. Він сумлінно виконував свої батьківські права та обов'язки. У зв"язку із захворюванням несе витрати на придбання ліків. Після втрати працездатності, неодноразово звертався до дітей з проханням матеріально допомогти, однак вони відмовилися.

На даний час син ОСОБА_4 закінчив НАУ «Бережанський агротехнічний інститут» та працює у ВАТ «Жидачівський ЦПК» на посаді інженера - конструктора і його середньомісячна заробітна плата становить 1342,43 грн.

Син ОСОБА_3 на даний час перебуває на заробітках в Італії та отримує достатній заробіток.

Оскільки, відповідачі добровільно не бажають йому допомагати матеріально, а мають таку можливість, тому просить стягувати з них аліменти на своє утримання в розмірі 400,00 грн. щомісячно з кожного та 2 668,07 грн., понесені ним витрати на придбання лікарств.

Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги, як в частині розміру стягнення аліментів на своє утримання так і в частині відшкодування витрат на придбання лікарських препаратів.

У сьогоднішньому судовому засіданні позивач, підтримуючи заявлені вимоги, просить стягнути із сина ОСОБА_4 300 грн, а з сина ОСОБА_3 - 800 грн аліментів та 8 326 грн 09 коп витрат понесених на лікування.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та пояснив, що позивач погано ставився до нього, ухилявся від виконання батьківських обов'язків. З 1995 р. ніде не працював, не вживав заходів для працевлаштування. На дачних земельних ділянках працював не тільки позивач, але і мама та він з братом. Всі витрати по утриманню сім`ї несла мати. На час його навчання в коледжі, інституті на платній формі навчання позивач не допомагав йому матеріально. Його середньомісячний дохід - 1 000 грн., крім зарплати інших доходів немає. Позивач як інвалід III групи має матеріальні пільги на безоплатне придбання лікарських препаратів, отримує пенсію. Оскільки їх доходи є співрозмірними із визначеним прожитковим мінімум, тому не згідний сплачувати аліменти на утримання батька та нести витрати на його лікування

Ухвалою суду від 21 травня 2008 року відповідач ОСОБА_5, по цивільній справі за позовом позивача про стягнення аліментів, оголошений в розшук.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав:

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьком зазначено позивач ОСОБА_1.

У відповідності до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов»язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, II чи III групи. Потреба в матеріальній допомозі має визначатися залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму.

Як встановлено в судовому засіданні, що із 2007 р. ОСОБА_1- інвалідом третьої групи загального захворювання. Даний факт підтверджується долученими до справи довідками (а.с. 5, 102). На час подачі цього позову позивач не досяг був пенсійного віку, а був інвалідом III групи загального захворювання із можливим працевлаштуванням. Однак, він не пред"явив жодного доказу про наміри працевлаштуватися та зареєструватися у випадку відсутності роботи у районному центрі зайнятості з метою отримання допомоги на випадок безробіття.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час розгляду справи досяг пенсійного віку, отримує пенсію за віком. Станом на 01.12.2010 р. розмір отримуваної ним пенсії - 756 грн.

Відповідно до Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність з 01.12.2010 р - 734 грн.

Із наведеного випливає, що розмір отримуваної пенсії позивача є більшим від встановленого розміру прожиткового мінімуму для осіб зазначеної категорії.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює на ВАТ «Жидачівський целюлозно - паперовий комбінат» і його середньомісячна заробітна плата - 1 228 грн. (з відрахуванням обов»язкових платежів становить 1000 грн.) (а.с. 135).Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.12.2010 р. - 922 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивач може забезпечувати та отримувати себе за рахунок пенсії, а оскільки у відповідача на даний час немає можливості надавати позивачу матеріальну допомогу- аліменти, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов»язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.08.1998 р. № 1303 встановлений перелік категорій захворювань, у разі амбулаторного лікування яких лікарські засоби відпускаються безоплатно. Із пояснень позивача видно, що він неодноразово звертався до сімейного лікаря з приводу отримання рецепту на безкоштовне придбання ліків. Оскільки аптекам не було перераховано кошти, тому відпуск проводився за готівку. Один тільки раз протягом двох років йому безкоштовно видали лікарство - 1 упаковку метипреду. Даний факт підтверджується довідкою Жидачівської ЦРЛ (а.с. 112).

Як встановлено в судовому засіданні, що позивач є інвалідом IIІ групи, впродовж травня - листопада цього року знаходився на стаціонарному лікуванні, а відтак ніс витрати на придбання ліків. Дана обставина підтверджується, долученими до справи виписками з історії хвороби, рецептами на призначене лікування і довідками про вартість придбаних ліків ( а.с.46-50, 57-60, 82-88, 124- 134 ). З часу подачі позову до суду і на день розгляду його в суді позивач поніс витрати на придбання ліків в сумі 5658.02 грн.

Оскільки, відповідач добровільно не бере участі у додаткових витратах на батька, викликаних хворобою, інвалідністю, а має можливість, так як є працездатним і має постійне місце роботи та стабільний заробіток, та не має інших утриманців, тому заявлені вимоги в цій частині слід задоволити частково.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 202, 203 Сімейного кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково. Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 2 000 грн. витрат, понесених на придбання ліків.

Стягнути із ОСОБА_2 в доход держави 51 грн судового збору та 120 грн ІТЗ.

В решті заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня оголошення рішення.

Головуюча суддя

Примітка: рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.