Апеляційний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2010 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Парандюк Т.С.

Суддів - Стефлюк О.Д. і ОСОБА_1

При секретарі Сеник В.І.

За участі апелянта ОСОБА_2

і представника позивача -адвоката Ґонти М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

встановила:

У травні 2010 року ОСОБА_3 пред'явив зазначений вище позов, посилаючись на те, що 30 березня 2010 року позичив ОСОБА_2 51 076 гривень на строк до 2 травня 2010 року, про що той написав відповідну розписку, проте у встановлений договором строк боргу не повернув.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 9 серпня 2010 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення апелянта ОСОБА_2, який підтримує доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника позивача - адвоката Ґонти М.С., розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що між сторонами був укладений договір позики, умови якого позичальник у визначений договором

Справа №22ц-2280 Категорія 27

Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_4 Доповідач ОСОБА_5

строк не виконав, тому позичена сума боргу підлягає стягненню на користь позикодавця.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки вони відповідають вимогам закону і грунтуються на матеріалах справи.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ЗО березня 2010 року взяв у борг у позивача ОСОБА_3 гроші в сумі 51076 гривень з терміном повернення до 2 травня 2010 року, про що в цей же день дав відповідну розписку, яка свідчить про укладення між сторонами договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Долучена до справи розписка, яку дав відповідач ОСОБА_2 позивачу ОСОБА_3, свідчить про укладення між ними договору позики на суму 51076 грн., та що вказану суму коштів відповідач отримав у день написання розписки і зобов»язувався повернути до 2 травня 2010 року.

Заперечуючи позов, відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що розписку написав під тиском позивача ОСОБА_3 та працівника охорони товариства «Арс-кераміка»; що вони його примусили написати розписку на суму, на яку виникла недостача на складі, де він працював комірником, а жодних грошей він у борг у ОСОБА_3 не брав.

Судом обгрунтовано ці доводи до уваги не взято, оскільки з пояснень відповідача ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду вбачається, що в правоохоронні органи він не звертався з приводу написання розписки під тиском посторонніх осіб, ні зразу після її написання, ні в даний час.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про позбавлення його можливості доказати свою правоту в суді першої інстанції. З його пояснень в судовому засідання видно, що з клопотанням про виклик свідків чи витребування будь-яких доказів до суду першої інстанції він не звертався. В даний час на покази свідків покликатись не може, оскільки всі вони працюють під керівництвом позивача ОСОБА_3 і дати свідчення проти нього відмовляються.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду постановлено у відповідності до чинних норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Відхилити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 9 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий підпис:

Судді два підписи:

з оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області ОСОБА_5