Справа № 2 - 809 /10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1 квітня 2010 р. Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивачки ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2009 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Позивачка вказувала на те, що з 25 січня 1997 року вони перебували з відповідачем у шлюбі. В період шлюбу з відповідачем, а саме 21 липня 1998 року ними за спільні кошти було придбано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, 5 травня 1999 р. за договором купівлі-продажу придбано гараж № 543 в автокооперативі «Сонячний», а 7 жовтня 1999 року автомобіль ВАЗ 2108, 1989 року випуску.

Оскільки між ними немає згоди щодо розподілу зазначеного майна, просила суд про задоволення позову. При цьому, посилаючись на те, що на її утриманні знаходиться неповнолітня донька, на утримання якої відповідач сплачує аліменти періодично, а тому вона має право на збільшення до 2/3 частини спірної квартири, просила суд провести розподіл зазначеного майна, виділивши їй у власність цілу квартиру, а відповідачу гараж і автомобіль.

В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову, просила про його задоволення. Відповідач позов не визнав. Вказував на те, що грошові кошти на купівлю квартири даровані йому особисто його матірю, та були отримані нею до купівлі спірної квартири від продажу ? частини житлового будинку у м.Баштанка, яка також і сплачувала за договором купівлі-продажу спірної квартири завдаток у розмірі 200 доларів США. А спірний гараж перейшов у власність ОСОБА_5, оскільки був йому проданий ще у 2004 р., а відтак поділу не підлягає. Посилаючись на такі обставини, просив суд розподілити майно, визнавши за ним право власності на цілу квартиру, а позивачці виділити у власність автомобіль.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що з 25 січня 1997 р. по 27 листопада 2007 р. сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 27.11.2007 р. шлюб між сторонами розірвано.

Під час перебування сторін у шлюбі і спільного сумісного проживання було придбано на імя ОСОБА_3: на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.1998 р.- трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.1999 р.- гараж № 543 в автокооперативі «Сонячний», 07.10.1999 р. - автомобіль ВАЗ 2108, 1989 року випуску, державний номер 4210-83 НІ.

Як свідчать матеріали справи і підтверджується поясненнями сторін в судовому засіданні після придбання квартири сторони з донькою проживали в ній однією сімєю.

Згідно ст.ст.60, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, у разі поділу якого частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що спірна квартира була куплена за гроші, які йому подарувала мати, отримані нею до купівлі цієї квартири від продажу ? частини житлового будинку у м.Баштанка. На підтвердження своїх заперечень відповідач надав суду копію договору купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку у м.Баштанка, належного ОСОБА_7, від 18.10.1996 р., та копію договору про внесення ОСОБА_7 07.07.1998 р. авансового платежу у розмірі 200 доларів США за квартиру АДРЕСА_3.

Між тим, суд вважає, що надані відповідачем суду докази не спростовують відсутності в даному разі спільності зазначеного майна подружжя, оскільки в судовому засіданні позивачка не заперечувала, що мати відповідача давала гроші на придбання квартири, але для всієї сімї сторін. Належних доказів про те, що грошові кошти відповідачу були його матірю подаровані йому особисто відповідач суду не надав.

Що стосується тверджень відповідача про те, що спірний гараж не підлягає розподілу між подружжям, оскільки перейшов по договору у власність іншої особи, то суд вважає їх безпідставними.

Так згідно довідки Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 02.02.2010 р. право власності на гараж № 543 в автокооперативі «Сонячний» зареєстровано за ОСОБА_3.

Крім того за змістом ч.3 ст.65 СК України стосовно майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, можливе за нотаріально посвідченою письмовою згодою другого з подружжя.

Між тим, як встановлено по справі, ОСОБА_1 оформленої відповідно до вимог закону згоди на відчуження спірного гаражу не давала.

Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідно до ч.1 ст.69,частин 1,3 ст.70 СК України спірне майно, а саме: квартира АДРЕСА_2, гараж № 543 в автокооперативі «Сонячний» і автомобіль ВАЗ 2108, 1989 року випуску є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу між сторонами.

Враховуючи положення ч.1 ст.70 цього ж Кодексу, щодо рівності часток у спільному майні, відсутність іншої визначеної домовленості про його поділ між сторонами, суд вважає за необхідне виділити у власність кожної із сторін по ? частці спірних квартири, гаражу та автомобіля.

У відповідності до ст.88 ЦПК України між сторонами підлягають розподілу судові витрати.

Виходячи з вартості спірного майна, враховуючи ті обставини, що позивачкою при подачі позову до суду було сплачено 168 грн. 66 коп. судового збору і 250 грн. інформаційно-технічних витрат, слід з відповідача на користь позивачки стягнути 125 грн. інформаційно-технічних витрат. Також необхідно стягнути з ОСОБА_1 38 грн. 55 коп. судового збору на користь держави, з ОСОБА_3 207 грн. 21 коп. судового збору на користь держави

Керуючись ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Поділити між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 майно, що є їх спільною сумісною власністю.

Виділити у власність ОСОБА_1 і ОСОБА_3:

по ? частині квартири АДРЕСА_4, яка має загальну площу 58,2 кв.м і складається із трьох жилих кімнат загальною житловою площею 38,5 кв.м;

по ? частині гаражу № 543 в автокооперативі «Сонячний» в м.Миколаєві;

по ? частині автомобіля ВАЗ 2108, 1989 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 125 грн. інформаційно технічних витрат і 207 грн. 21 коп. судового збору на користь держави.

Стягнути з ОСОБА_1 38 грн. 55 коп. судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження

або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: Н.А. Спінчевська