АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-144/09Головуючий у 1-й інстанції Процько
Провадження № 22ц-363/10 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Козака І.О.

суддів - Кузьма Р. М., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Николишин О.М.

з участю апелянта ОСОБА_1, відповіцача ОСОБА_2 прецставника Дичківської сільської раци Тернопільського району ОСОБА_3,

розглянувши у віцкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19 листопада 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2, Товстолузької сільської ради, Дичківської сільської раци /надалі «рада»/, управління земельних ресурсів Тернопільського району /надалі «управління»/

про визначення розміру спірної земельної ділянки та усунення перешкоц у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 19.11.09, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми матеріального та процесуального закону. Просить скасувати рішення та направити справу на новий судовий розгляд.

Порушення норм матеріального права, на думку апелянта, полягає в невірному застосуванні судом земельного законодавства, яке регулює дані правовідносини, а саме - щодо права набуття відповідачкою у користування земельної ділянки, яка була самовільно захоплена.

Оспорюваним рішенням відмовлено у задоволенні вимог позивачки. У судовому засіданні апелянт підтримала вимоги скарги, пославшись на мотиви, викладені у ній.

Відповіцачка та представник ради заперечили щодо задоволення апеляційної скарги й просять її відхилити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення сторін спору, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін, виходячи із наступних мотивів.

Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що сторони спору користуються земельними ділянками у розмірах, визначених при їх наданні, розміри ділянок відповідають обліковим даним ради й зі сторони відповідачки немає порушення межових знаків або ж самозахоплення частини ділянки позивачки.

Із таким висновком колегія судців погоджується.

Встановлено, що у відповіцності до погосподарських книг за 1967-1969 роки за будинковолодінням, яке на даний час належить позивачці ОСОБА_1, рахувалося 0,32 га. Відповідно, за будинковолодінням відповіцачки - 0,44 га.

Після придбання частини житлового будинку в с. Дичків Тернопільського району (договір купівлі-продажу від 20.08.1979 року) позивачка ОСОБА_1 не зверталася до ради з вимогою про надання (закріплення) за нею земельної ділянки.

У силу ст.ст. 63, 64, 70, 78, 106 ЗК УРСР, у редакції на момент придбання позивачем частини будинку, в позивачки не виникло права користування земельною ділянкою.

Також, відсутні будь-які докази про закріплення за апелянтом ділянки після спадкування в 2003 році решти 1/3 частини будинку, як це передбачено ст. 120 ЗК України.

Тобто, позивачка не реалізувала свого права щодо належного землекористування.

Рішенням сесії ради № 185 від 08.04.08 закріплено за нею земельну ділянку площею

0,30 га.

Згідно із висновком судової земельно-технічної експертизи № 192 від 30.06.09 фактичний розмір присадибної земельної ділянки позивачки становить 0,2929 га.

Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зроблений висновок про відсутність порушень прав позивача у користуванні земельною ділянкою зі сторони відповідача.

Твердження позивача про самозахоплення ОСОБА_2 частини земельної ділянки є безпідставними й спростовуються письмовими доказами.

Апеляційна інстанція не приймає до уваги висновки судової земельно-технічної експертизи, окрім відповіді на запитання щодо розмірів земельних ділянок сторін спору, якими вони фактично користуються, оскільки експертом запропоновано варіанти усунення порушень прав позивача без документального підтвердження таких порушень.

Колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість вимог апелянта в частині скасування рішення суду в зв'язку із невірним застосуванням норм матеріального права, оскільки висновок суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивачки є вірними.

Також, колегія судців не встановила порушень норм процесуального закону при вирішенні спору по суті. уг

Враховуючи дані обставини, апеляційна інстанція погоджується із рішенням, а тому підстав для задоволення скарги, з мотивів зазначених у ній, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду віц 19 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4