Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-2824/10
РІШЕННЯ

Іменем України

07.07.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Гуменній Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2010 року ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни.

Свої позовні вимога позивач мотивував тим, що він відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року є дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного закону йому повинна виплачуватися щомісячна соціальна державна допомога, у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п. 2.1. Постанови правління Пенсійного Фонду України «Про затвердження Положення про управління Пенсійного Фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах , містах і районах у містах» від 30 квітня 2002 року № 8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Таким чином, виплата надбавки до пенсії мала здійснюватись відповідачем.

Пунктом 41 розділу II Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року положення статті 6 Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено.

Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6 -рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року Положення, що призупиняли дію статті 6 Закону, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином, відповідач зобов'язаний був здійснювати виплату належної йому допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за 2007 та 2008 роки. Відповідно до положень ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Положення ст. 22 Конституції України передбачає заборону звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів.

Зупинення Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дії ст. 6 Закону на 2006 рік було грубим порушенням положень КонституціїУкраїни. Тому він вважає, що відповідач зобов'язаний був керуватись Конституцією України як законом прямої дії та здійснити нарахування державної соціальної допомоги в розмірі 30 % починаючи з 2006 року.

З цих же міркувань виходив Конституційний Суд України, ухвалюючи Рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р., зокрема в п. 5.4. якого було встановлено, що законом про Державний бюджет не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об'єктивних причин, це створює протиріччя у законодавстві, і як наслідок скасування та обмеження прав і свобод людини і громадянина. У разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін доповнень, визнання їх нечинними мають використовувати окремі закони.

Позивачем було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної йому, як дитині війни, соціальної державної допомоги у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком за 2006-2008 роки та забезпечити її виплату. Вважає, що відмова відповідача є незаконною, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону, державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Розмір підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону становить 30 % мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Посилаючись на зазначене, ОСОБА_1 просив визнати відмову відповідача йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком протиправною та зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком і забезпечити її виплату за 2009 рік.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 позивач є дитиною війни на яких поширюються гарантії і пільги, визначені Законом від 18.11.2004 № 95-ІV).

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-4 дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Ст. 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено.

Статтею 71 Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік дія даної норми була зупинена. Згідно даного закону було зупинено нарахування та виплата дітям війни надбавки до пенсії, а також Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким були внесені зміни в ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в частині, що стосується зменшення розміру надбавки до їх пенсій з 30 % до 10 % прожиткового мінімуму доходів осіб, які втратили працездатність.

Конституційний Суд України рішенням № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року по справі 1-29/2007 вирішив визнати таким, що не відповідають Конституцїї України і є неконституційними положення Закону України „Про Державний бюджет України на 2007 рік пункт 12 статті 71, яким зупинено дію ст. 6 Закону України № 2195-статті 71 Закону України „Про державний бюджет України на 2007 рік № 489 від 19.12.2006 року і п.5 зазначеного рішення має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції, при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Верховний Суд в своєму листі 14.07.2006 року № 1-5/400 надав роз'яснення щодо застосування законодавства з аналогічних правових відносин з огляду на рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кечко проти України» про незворотність дії у часі законів та інших нормативно - правових актів, крім випадків, коли вони пом'якшують, або скасовують відповідальність особи. Реалізація особою права на отримання бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства не може бути поставлена в залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань, судами не повинні прийматися до уваги, у випадках, коли з набуттям чинності певним законом, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Конституційний суд України в рішенні від 22.05.2008 року по справі 1-28 зазначив, що виходячи з того, що 09 липня 2007 року Конституційний суд України прийняв рішення у справі про соціальні гарантії громадян та відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом України рішення про їх неконституційність і з 09 липня 2007 року норма ст. 6 Закону України «Про соціальний статус дітей війни» про підвищення пенсії дітям війни на 30% підлягає виконанню.

Тому суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити по підвищенню позивачу пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, за період з 01 січня 2009 по 31 грудня 2009 року з урахуванням раніше здійснених виплат на підставі рішення Конституційного суду України від 09 липня 2007 року, від 22 травня 2008 року, оскільки в 2006 році Конституційний Суд України не розглядав питання відповідності Конституції України норм Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» і підвищення пенсії проводиться лише з моменту набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року та від 22 травня 2008 року.

На підставі Закону України „Про соціальний захист дітей війни від 18 листопада 2004 року № 2195-IV ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93, ст. ст. 257, 267 ЦК України, ст. ст. 9, 10, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни задовольнити.

Визнати дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Києво-Святошинському районі Київської області при нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 неправомірними.

Зобовязати ОСОБА_2 Пенсійного фонду України у Києво-Святошинському районі здійснити ОСОБА_1 з нарахуванням щомісячної соціальної державної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком на підставі вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» за період з 01 січня 2009 по 31 грудня 2009 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги або шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги.

Суддя Л. М. Ковальчук