РІШЕННЯ

Іменем України Справа № 2-179/10

27.01.2010 року Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого- судді Шимка В.П., при секретарі Фурман О.А., з участю позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бердичеві справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського міського центру зайнятості про визнання незаконним наказу директора Бердичівського міського центру зайнятості,-

встановив:

В березні 2009 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Він зазначив, що згідно наказу директора Бердичівського міського центру зайнятості № 66 від 12.01.2009 року щодо нього вимагалося вжити заходів по поверненню коштів, виплачених йому як матеріального забезпечення у зв»язку з встановленням центром зайнятості його належності до категорії зайнятих осіб. Даним рішенням та згідно матеріалів розслідування було встановлено безпідставність виплати йому матеріального забезпечення , оскільки він на момент виплати навчався на державному замовленні у Житомирському ліцеї легкої промисловості, а відтак був зайнятою особою.

Про те цей факт не відповідає дійсності, оскільки виплати йому почали проводити з 02.07.2007 року, а навчання він закінчив, згідно довідки ліцею, 30.06.2007 року / підстава наказ з № 5 «В - УДЗ» від 29.06.2007 року/.

Як вбачається з його трудової книжки, у період виплати з 02.07.2007 року по 03.02.2008 року він ніде не працював, а тому згідно ст. 2 Закону України « Про зйнятість населення, був безробітним.

Підстав, зазначених у ст. 2 вищезазначеного закону які б передбачали те, що він не може відноситись до категорії безробітних громадян, щодо нього немає, а тому вважає вказаний наказ директора Бердичівського міського центру зайнятості незаконним і просить визнати його незаконним рішенням суду.

В судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених в ньому.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що актом розслідування № 2 від 12.01.09 р. проведеного Бердичівським міським центром зайнятості, встановлено, що позивач, в період знаходження на обліку в центрі зайнятості як безробітнього, навмисно не подав центру відомості про те, що навчається в Житомирському професійному ліцеї легкої промисловості і згідно чинного законодавства України відноситься до категорії зайнятих осіб, тобто не мав права на статус безробітнього і, відповідно, не мав права на матеріальне забезпечення , яке отримав в розмірі 3371 грн 67 коп, а тому наказ директора Бердичівського центру зайнятості № 66 від 12.01.2009 року відповідає вимогам закону.

Вислухавши доводи сторін, з»ясувавши обставини справи, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову зі слідуючих підстав

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно персональної картки № 32700001, позивач 27.03.2007 року був зареєстрований в Бердичівському міському центрі зайнятості як безробітній /а.с.25/ і наказом по центру від 03.04.2007 року № НТО 070403 йому надано статус безробітнього та призначено допомогу по безробіттю.

/а.с.26/

Актом № 2 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 12.04.2009 року Бердичівського міського центру зайнятості встановлено, що на момент реєстрації та надання статусу безробітнього та перебуванні на обліку з 27.03.2007 року по 03.02.2008 року, позивач був зайнятою особою, оскільки з 01.09.2006 по 30.06.2007 року був студентом Житомирського професійного ліцею легкої промисловості /а.с.7/.

Наведене також стверджується копією довідки директора ліцею № 452 від

12.2008 р. /а.с.28/

Згідно п»е» ч.З ст.1 Закону України « Про зайнятість населення «, в Україні до зайнятого населення належать громадяни , які проходять професійну підготовку.

Оскільки позивач проходив професійну підготовку навчаючись в Житомирському професійному ліцеї легкої промисловості, то він був зайнятою особою, а не безробітним, про що не повідомив Бердичівський міський центр зайнятості, а тому і був зареєстрований як безробітний та отримував матеріальне забезпечення.

А згідно ч.2 ст. 36 Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов»язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Частиною третьою статті 36 вказаного Закону визначено, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов»язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливают на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Крім того, відповідно п.20 « Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних», затв. постановою КМУ від 14.02.2007 року № 219 , громадяни, громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня вступу до навчального закладу з відривом від виробництва.

Отже наказ директора Бердичівського міського центру зайнятості від 12.01.2009 року № 66 відносно позивача відповідає вимогам Закону і підстав для визнання його незаконним суд не вбачає, а тому позов являється безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, п «є» ч.З ст.1 ст.2 Закону України від 01.03.1991 року № 863 - XI1 з наступними змінами « Про зайнятість населення», ч.ч. 2,3 ст. 36 Закону України від 02.03.2000 року № 1533-111 з наступними змінами « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»,п.20 «Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних», затв. постановою КМУ від 14.02.2007 року № 219 суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до Бердичівського міського центру зайнятості про визнання незаконним наказу директора Бердичівського міського центру зайнятості № 66 від 12.01.2009 року відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10- ти днів після його проголошення і подачі апеляційної скарги протягом 20- ти днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий підпис

Згідно: суддя