Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа №2-2001/ 10 рік.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

30 грудня 2010 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:

головуючої, судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Кононенко Н. О.,

з участю адвокатів - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування будинку

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору дарування житлового будинку укладеного між ним та відповідачкою 12.10.2009 року так як договір був укладений під впливом тяжких обставин на вкрай невигідних умовах,під впливом помилки, насильства та обману і не відповідає моральним засадам суспільства.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокат ОСОБА_1 підтримуючи позовні вимоги вказували, що спірний будинок ,розташований за адресою місто Миргород вулиця Прирічна, 22 Полтавської області належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 26 грудня 2001року на праві приватної власності, оскільки придбаний за його особисті кошти в той час коли він перебував у зареєстрованому шлюбі, однак фактично спільно з відповідачкою ОСОБА_4 не проживав. На даний час шлюб між сторонами по справі розірваний. Факт належності вказаного будинку на праві приватної власності позивачу ОСОБА_3 підтверджується положеннями п. 9 оспорюваного договору.

Договір вважають недійсним, оскільки він був укладений під впливом тяжких для позивача обставин та під впливом обману. Оскільки він людина похилого віку потребує уваги та піклування, а після вселення відповідачки та її сина в належний йому будинок,останні постійно його принижували, а син навіть застосовував фізичну силу. Тому після висловлених 2008році погрози останнього забрати все належне позивачу майно у випадку якщо той не подарує будинок та запевнень, якщо він подарує будинок то відповідачка створить йому належний догляд та буде про нього турбуватися ОСОБА_3 вирішив подарувати будинок відповідачці. Однак через незначний час після укладення договору дарування відповідачка створила позивачу нестерпні умови для проживання.

Спірний договір дарування був укладений на вкрай невигідних умовах,оскільки після його укладення позивач позбавився єдиного житла, не отримав будь-якого матеріальної допомоги і відповідачка не виконала своїх обіцянок про створення для ОСОБА_3 належних умов існування.

Крім того вказаний договір був укладений під впливом психологічного та фізичного насильства збоку відповідачки та її повнолітнього сина

Виходячи з вищевикладеного просили визнати недійсним договір дарування житлового будинку та господарських споруд розташованих за адресою м. Миргород вулиця Прирічна,22 укладений між позивачем та відповідачкою 12 жовтня 2009року, застосувати наслідки недійсності правочину передбачені ст.216 ЦК України та визнати за позивачем право власності на вказаний будинок та господарські споруди.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала просила відмовити в його задоволенні за недоведеністю позовних вимог. Оскільки спірний договір був укладений за ініціативи самого позивача,який бажав обдарувати сина відповідачки,так як із своєю дочкою перебував у неприязних відносинах. Однак відповідачка не радила йому дарувати будинок сину,так як не вважала це необхідним. Після цього позивач спочатку сам , а потім разом з нею звертався до нотаріуса за консультацією,а останній пояснював умови та наслідки укладення договору дарування. В день укладення договору на її погляд розяснюючи наслідки укладення договору нотаріус начебто переконував не укладати вказаний договір,однак позивач наполягав на його посвідченні і нотаріус посвідчив спірний договір. Твердження позивача щодо застосування до нього фізичного та психологічного тиску є надуманими та безпідставними. Як після розірвання шлюбу так і на даний час вона не заперечує проти користування позивачем належним їй будинком.

Представник відповідачки , адвокат ОСОБА_2 вважав, що в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог,оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин зазначених в позові, як підстави визнання договору дарування недійсним.

Свідки ОСОБА_5., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили ,що зі слів ОСОБА_3 їм відомо, що між сторонами по справі та між позивачем та сином відповідачки були сварки та непорозуміння.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив,що ним посвідчувався спірний договір. Як при підготовці документів так і при укладенні договору,він як нотаріус він неодноразово розяснював позивачу про наслідки даного правочину,позивач наполягав на укладенні договору і ним був посвідчений спірний договір.

Заслухавши сторони та їх представників, пояснення свідків,дослідивши письмові докази по справі, суд вважає,що в задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного.

Судом встановлено, з 15 березня 1985року до 15 вересня 2010 року позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.11-12).

12 жовтня 2009року ОСОБА_4 В Ф. подарував, а ОСОБА_4 прийняла в дар жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою місто Миргород вулиця Прирічна,22,який є особистою власністю дарувальника і належав йому на підставі договору купівлі-продажу від26 грудня 2001року(а.с.13).

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

В супереч вищевказаних вимог закону та положень ст.. ст.229,230 ЦК України,які визначають правові наслідки правочину ,який вчинено під впливом помилки та обману позивачем не надано будь-яких обєктивних доказів,що підтверджують неправильне сприйняття ним істотних умов договору дарування, введення позивача в оману відповідачем чи іншою особою стосовно природи правочину, прав і обовязків сторін по укладеній угоді, що вплинуло на його волевиявлення.

Як і не надано доказів ,що воля учасника правочину, дарувальника, позивача ОСОБА_3 формувалася невільно під психологічним чи фізичним тиском, зважаючи на свідчення свідка нотаріуса ОСОБА_8, який посвідчував спірний договір, які в судовому засіданні підтвердив позивач. Та враховуючи, що позивачем не підтверджено обєктивними доказами його твердження про застосування до нього психологічного та фізичного насильства сином відповідачки. Більше того ОСОБА_3 обєктивно не підтверджено навіть факт проживання у спірному будинку сина відповідачки до та у момент укладення договору дарування спірного будинку

Також не надано позивачем доказів,які підтверджують тяжкі обставини на момент укладення договору,які стали підставою для його укладення,як вимагає ст..233ЦК України,тобто відсутність у позивача засобів необхідних для його нормального існування чи нормального існування його близьких..

Не заслуговують на увагу на думку суду свідчення свідків, щодо конфліктів які виникали в сімї сторін по справі і які стали підставою для укладення договору дарування з метою нормалізування відносин,оскільки безпосередніми свідками конфліктів вони не були, а про їх існування останнім відомо зі слів позивача.

Виходячи з вище викладеного, оскільки позивачем всупереч вимог ст..ст.10,60 ЦПК України не доведені обставини на які він посилається як на підставу в задоволенні позову ,тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за недоведеністю.

В звязку з відмовою в задоволенні позову судові витати понесені позивачем при зверненні до суду не можуть бути стягнуті з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст.10, 11, 81, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 227, 228ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування будинку, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: