Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„16 червня 2010р. м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Соколовського В.М.,

суддів: Проскурніцького П.І., Горблянського Я.Д.,

секретаря Кіндрата В.П.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання дій банку по підвищенню відсоткової ставки протиправними, зобовязання банку відновити сплату річних відсотків, встановлених кредитним договором,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Верховинського районного суду від 08 квітня 2010 року,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, в якому просив визнати протиправними дії Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (в подальшому ПАТ КБ «ПриватБанк») щодо підвищення відсоткової ставки по укладеному 11 квітня 2008 року між сторонами кредитному договору та відновлення попередньої відсоткової ставки з часу її підвищення.

Рішенням Верховинського районного суду від 08 квітня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо внесення змін до кредитного договору № IFYWGA 00000148 від 11 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 і Банком. Зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» відновити сплату відсоткової ставки, встановленої договором № IFYWGA 00000148 від 11 квітня 2008 ________________________________________________________________________________

Справа № 22-ц-1203/2010р. Головуючий у 1 інстанції Токарук В.І.

Категорія 27 Суддя-доповідач ОСОБА_2

року, з часу внесення Банком змін до умов договору в односторонньому порядку. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 1051 грн. 50 коп. судових витрат.

На дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, вказуючи, що рішення підлягає скасуванню через неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права. Зокрема, апелянт зазначає, що на час укладання кредитного договору з ОСОБА_1, тобто на 11 квітня 2008 року, законодавство не містило заборони банкам збільшувати в односторонньому порядку встановлений кредитним договором розмір процентів. Така заборона була введена з 09 січня 2009 року із вступом в дію ч.4 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Відповідно ж до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Тому апелянт вважає, що п.2.3.1 кредитного договору відповідав законодавству, чинному на момент укладання договору. Отже, вважає, що банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки станом на 01 лютого 2009 року, оскільки, така зміна встановлена ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст.ст.212, 651 ЦК України. Також суд не врахував, що позивач фактично погодився на збільшення відсоткової ставки за кредитом, поскільки, 24.02.2009 року, 27.03.2009 року, 23.04.2009 року та 22.05.2009 року здійснював погашення заборгованості по кредиту за підвищеною процентною ставкою.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги не визнав, вважає її безпідставною, а рішення - законним і обґрунтованим, яке просив залишити в силі, відмовивши у задоволенні скарги. При цьому пояснив, що листа з банку про підвищення відсоткової ставки по кредиту не отримував і проплати щомісячні здійснював за процентною ставкою, обумовленою кредитним договором.

Представник апелянта в судове засідання не прибув, хоча ПАТ КБ «ПриватБанк» належно був повідомлений про розгляд справи.

Вислухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 квітня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № IFYWGA 00000148, згідно пунктів 1.1 та 8.1 договору банк зобовязувався надати «Позичальникові» кредитні кошти, шляхом надання готівкою через касу на строк з 11.04.2008 року по 10.04.2013 року включно, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії, у розмірі 211429 грн. 50 коп. на наступні цілі: ремонт житла 200000 грн., а також у розмірі 11429 грн. 50 коп. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених підпунктами 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,38% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з «05» по «10» число кожного місяця (а.с.8-10). Позивач не заперечив про отримання кредиту в зазначених розмірах.

Відповідно до підпункту 2.3.1 пункту 2.3 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Також встановлено, що на звернення позивача до банку про безпідставність підвищення відсоткової ставки, директор Івано-Франківської філії «ПриватБанку» повідомив позивача листом від 10.06.2009 року про те, що розмір відсоткової ставки за кредитним договором банк підвищив на підставі укладеного кредитного договору, згідно п.2.3.1. При цьому також послався на те, що про підвищення відсоткової ставки позивача повідомлялося шляхом надіслання відповідного повідомлення, що передбачено п.2.3.1 договору, п.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та надавався пільговий період для погашення поточної заборгованості за існуючою процентною ставкою до 01 лютого 2009 року (а.с.7).

Проте, факт отримання позивачем повідомлення від банку про підвищення відсоткової ставки по кредитному договору нічим не доведено в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися вказівка про зміну відсоткової ставки за кредитом в залежності від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.1056-1 ЦК України (яка набула чинності 09.01.2009 року), встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Отже, за даних обставин, суд першої інстанції, відповідно до чинного законодавства, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, поскільки, банк не довів про належне повідомлення позивача про підвищення відсоткової ставки по кредиту до 29,04% річних з 01 лютого 2009 року, згоду на яке позивач не давав, і таке підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку проведено банком всупереч нормам ст.1056-1 ЦК України. Тому суд правомірно визнав дії банку з приводу односторонньої зміни процентної ставки неправомірною з часу такої зміни умов договору та відновив розмір процентної ставки, встановлений під час укладання кредитного договору.

З даним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Твердження апелянта про неврахування судом всіх обставин по справі та невідповідності його висновків обставинам справи, що призвело до порушення норм матеріального права, колегія суддів вважає надуманими і голослівними, які не можуть братися до уваги.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи та дано їм вірну юридичну оцінку, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують законності та обґрунтованості постановленого судом рішення, підстав для скасування якого колегія cуддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Верховинського районного суду від 08 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

ОСОБА_3 ОСОБА_2

Судді: П.І. Проскурніцький

ОСОБА_4