Справа № 2-1179/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"13" жовтня 2010 р. м.Самбір

. Самбірський міськрайонний суд

Львівської області

у складі головуючого судді Кунцік О.С.

при секретарі Янушевич І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самбір справу за позовом ОСОБА_1 до Стрілковицької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Стрілковицької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, яке знаходиться в с. Дубрівка по вул. Шкільна, 7 Самбірського району Львівської області. В підтвердження позовних вимог посилається на те, що 12 лютого 2010 року помер її батько, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ №199272.

Після смерті батька на майно, яке належало йому на день смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на будинковолодіння в селі Дубрівка по вул. Шкільна, 7 Самбірського району.

При житті, 15.02.2002 року, ОСОБА_3 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповів їй, своїй дочці, ОСОБА_1.

Будучи спадкоємцем майна ОСОБА_3 по заповіту вона звернулася до державного нотаріуса Рудківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадкове майно. Нотаріус прийняв її заяву та одночасно роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння №7 по вул. Шкільна в селі Дубрівка не може видати, так як у свідоцтві про право власності на даний житловий будинок від 25.03.1989 року зазначено, що дане будинковолодіння належить до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3С, в складі якого можливо були інші члени двору, що підтверджується листом нотаріуса від 29.06.2010 року №348/02-14.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки, її право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 на будинковолодіння в селі Дубрівка по вул. Шкільна, 7 Самбірського району, не може бути оформлено у державній нотаріальній конторі, і тим самим не визнається державними органами, то за захистом порушеного права на майно я змушена звернутись до суду.

Будинковолодіння в селі Дубрівка по вул. Шкільна, 7 Самбірського району, Львівської області належало до суспільної групи господарства, селянський, колишній колгоспний двір, що підтверджується довідкою Стрілковицької сільської ради №1429 від 03.09.2010 року. Станом на 01.01.1991 року в даному будинковолодінні проживали і були зареєстровані померлий, ОСОБА_3, його дружина, а її мати, ОСОБА_2 та їх син, а її брат, ОСОБА_4

Згідно ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності п.6, "а" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно п. 6 "г" даної постанови згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в лині двору застосовуються з 01.07.1990 року.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.01.1991 року поширюється загальних трирічний строк позовної давності.

ОСОБА_4 вибув з будинковолодіння по вул. Шкільна, 7 в селі Дубрівка в інше будинковолодіння 13.11.2001 року, що підтверджується довідкою Стрілковицької сільської ради №1430 від 03.09.2010 року. З часу вибуття на постійне місце проживання в інший житловий будинок він не брав участі ні своєю працею, ні коштами у веденні селянського господарства будинковолодіння в селі Дубрівка по вул. Шкільна, 7.

Отже, він втратив право на частку в майні цього колишнього колгоспного двору по вул.Шкільна, 7 в селі Дубрівка, що існувало станом на 15.04.1991 року.

ОСОБА_2 від своєї частки в майні будинковолодіння відмовилась.

А тому, вважає, що право на все будинковолодіння колишнього селянського двору в селі Дубрівка по вул. Шкільна, 7 мав лише померлий ОСОБА_3, в тому числі і на день смерті, це право не припинилось внаслідок його смерті, і входить до спадщини, яка відкрилася після його смерті.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вважаю, що так як померлому на день смерті належало право на все будинковолодіння в селі Дубрівка по вул. Шкільна, 7, це право не припинилось внаслідок його смерті, то вона, в порядку спадкування його майна по заповіту, має право на набуття у власність будинковолодіння в селі Дубрівка по вул. Шкільна, 7, Самбірського району, вцілому.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

В судовому засіданні позивачка вимоги позовної заяви підтримала, просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради, ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнали, не заперечують проти його задоволення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

Судом встановлено, що згідно довідки виданої Стрілковицькою сільською радою від 03.09.2010 року за № 1929, вбачається, що ОСОБА_3 проживав і був головою колгоспного двору в с. Дубрівка по вул. Шкільна, 7 Самбірського району Львівської області.

Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25 березня 1989 року, вбачається, що будинковолодіння в с. Дубрівка по вул. Шкільній, 7 Самбірського району Львівської області, вцілому належить колгоспному двору, головою якого являється ОСОБА_6.

Із заповіту складеного 15 лютого 2002 року ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8, вбачається, що все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день його смерті, і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 12 лютого 2010 року Стрілковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області, серія 1-СГ № 199272, вбачається, що ОСОБА_3 помер 12.02.2010 року, у віці 67 рік.

Померлий ОСОБА_6 був членом колгоспного двору у с. Дубрівка по вул. Шкільна, 7 Самбірського району Львівської області і йому належало на праві власності ціле будинковолодіння.

Згідно ст. 346 ЦК України, право власності на належне померлому майно припинилося, так як за життя померлий не оформив права власності, а правовстановлюючий документ виданий після його смерті.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За таких обставин позов слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 130, 174 ЦПК України, ст. 1218 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, який помер 12.02.2010 року, в порядку спадкування за законом, а саме будинковолодіння в селі Дубрівка по вул. Шкільна, 7 Самбірського району Львівської області.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя