Справа № 2-502/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2010 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Скрипченко Д.М., при секретарі Левкович Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про поновлення порушеного права та зобовязання здійснити нарахування та виплату надбавки до пенсії, дитині війни,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління ПФУ в Томаківському районі і просить суд постановити рішення , яким задовольнити її позов до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про поновлення порушеного права на отримання надбавки до пенсії як дитині війни у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та зобовязати управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплатити їй надбавку до пенсії як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 1 січня 2009 року по час постановлення рішення, відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично отриманих нею сум за вказаний вище період часу.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона народилась 13 вересня 1944 року і відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», як громадянка України, якій на день закінчення /02 вересня 1945 року / Другої світової війни було менше 18 років, являється дитиною війни.

Позивач у справі, отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни

Закон набрав чинності з 01.01.2006 року , і з цього часу позивач має правовий статус «дитини війни», що підтверджується копією її паспорту та копією її пенсійного посвідчення з відповідною відміткою.

У відповідності зі статею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» позивач має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення / надбавки / до пенсії в розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсіїї за віком .

Але за період дії Закону , тобто з 1 січня 2006 року надбавку до пенсії у такому розмірі вона не отримувала , а тому звернулась до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі з заявою про нарахування та виплату їй неотриманої надбавки до пенсії за період часу з 1 січня 2006 року і по теперішній час .

Як вбачається із письмової відповіді управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі у нарахуванні та виплаті надбавки до пенсії як дитині війни позивачу відмовлено з тих підстав , що нарахування та виплата надбавки у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за минулий час законодавчо не була врегулювана , а при нарахуванні надбавки до пенсії дітям війни /починаючи з 22 травня 2008 року і по теперішній час / управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі керується п.8 постанови Кабінету Міністрів України №530 від 28 травня 2008 року «ОСОБА_2 питання соціального захисту окремих категорій громадян », згідно з якою щомісячне підвищення до пенсії дітям війни проводиться в таких розмірах: з 22 травня - 48.10 грн., з 1 липня -48 ,2 грн., та з 1 жовтня 2008 року і далі - 49,8 грн.

Але вказані вище розміри надбавки до пенсії є меншими, ніж 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, яка в період часу з травня до грудня 2008 року становила від 482 грн.до 498 грн., а в 2009 році -498 грн., тобто щомісячний розмір надбавки до пенсії мав становити від 144,30 грн. до 149,30 грн. , а не ту щомісячну суму надбавки, яку позивач фактично отримує.

Крім того, відповідач вважає , що за період часу до 28 травня 2008 року / коли була прийнята постанова Кабінету Міністрів №530 / позивач взагалі не має права на отримання надбавки до пенсії.

Відмову відповідача у нарахуванні та виплаті їй надбавки до пенсії у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком позивач вважає неправомірною і такою , що порушує її право на отримання державної соціальної підтримки у вигляді надбавки / підвищення / до пенсії у розмірах , передбачених діючим законодавством, а тому змушена звернутись з позовом до суду за захистом свого порушеного права .

В судовому засіданні позивач свій позов підтримала повністю.

Представник управління ПФУ в Томаківському районі Дніпропетровської області в судове засідання не зявися, у своєму клопотанні просив суд розглянути справу без його присутності.

Крім того, у своїй заяві відповідач проти позову позивача заперечує посилаючись на те, що позивач перебуває на обліку в управлінні ПФУ у Томаківському районі та отримує пенсію за віком з 13.09.1999 року, перераховану відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Підвищення позивачу призначено згідно зі ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (в редакції від 28 грудня 2007 року) та виплачувалося з 01 січня 2008 року в сумі 47 гривень, з 01 квітня 2008 року 48 гривень 10 копійок, з 01 липня 2008 року 48 гривень 20 копійок, а з 01 жовтня 2008 року в сумі 49 гривень 80 копійок, що дорівнює розміру надбавки встановленої для учасників війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни (в редакції від 01 січня 2008 року) підвищення до пенсії передбачено у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком без визначення величини мінімальної пенсії за віком. Однак, у вказаному нормативно-правовому акті не було визначено величини мінімальної пенсії за віком для здійснення розрахунку відповідного підвищення особам, які мають статус діти війни. Мінімальний розмір пенсії за віком визначено ст.. 28 Закону України «Про загальнообовязкове держане пенсійне страхування» і застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, які призначаються виключно цим законом.

Згідно зі ст.7 Закону України „Про соціальний захист дітей війни фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, розпорядником яких є Державне казначейство України. Бюджет ПФУ щорічно затверджується КМУ, а реалізація нормативних приписів пенсійних програм здійснюється за рахунок чітко визначених прибутковою частиною бюджету ПФУ джерел, відповідно до конкретних напрямів витратної частини бюджету ПФУ. Тому управління ПФУ у Томаківському районі в частині виплати зобовязань підвищення до пенсії згідно ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни не є належним відповідачем.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, враховуючи позицію відповідача, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1В перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України у Томаківському районі, з 13.09.1999 року отримує пенсію за віком і має статус «діти війни».

Відповідно до ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни позивач має право на отримання надбавки до пенсії у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії за віком, починаючи з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року , потім з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року , а далі з 1 січня 2009 року і по день звернення до суду , виходячи із наступних правових підстав .

Згідно з пуктом 12 ч.1 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» на 2007 рік було призупинено дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням статті 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що в 2007 році підвищення до пенсії , або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги , яка виплачується замість пенсії , відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни » виплачується особам , які є інвалідами / крім тих , на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» / у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Разом з тим, рішенням Конституційного суду України № 6-рп від 9 липня 2007 року положення статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» про призупинення дії статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2007 рік визнано таким , що не відповідає Конституції України .

В подальшому відповідно до п.41 розділу 2 Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було викладено в наступній редакції: «Дітям війни / крім тих , на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»/ до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги , що виплачується замість пенсії , виплачується підвищення у розмірі надбавки встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги , що виплачується замість пенсії , відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту » дане підвищення проводиться за їх вибором згідно з одним із Законів».

Але рішенням Конституційного суду України № 10-рп від 22 травня 2008 року , положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року щодо внесення змін до Закону України «Про соціальний захист дітей війни » визнані такими , що не відповідають Конституції України .

Вказані вище рішення Конституційного суду № 6-рп від 9 липня 2007 року та №10-рп від 22 травня 2008 року є обовязковими до виконання на території України , остаточними і не можуть бути оскарженими. Крім того , ці рішення мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами , які виникли внаслідок дії положень статей зазначених Законів , що визнані неконституційними .

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України , закони , інші правові акти , або їх окремі положення , що визнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним судом рішення про їх неконституційність. Тобто, з дня визнання Конституційним судом неконституційними норм Закону «Про Державний бюджет України на 2007 рік» , ці норми Закону втратили чинність , і саме з цього часу / з 9 липня 2007 року / особам які мають статус дитини війни поновлено право на отримання щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком .

Крім того, зважаючи на те, що відповідач не в повному розмірі виплачував надбавку до пенсії в 2008, в 2009 та в поточному 2010 році, то за цей час він також повинен зробити перерахунок та виплатити заборгованість у вигляді різниці між надбавкою до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком та фактично виплаченою за минулий час надбавкою. Відповідно до вимог ст.54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» встановлено, що у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих , хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення , визначається у розмірах , що діяли у грудні 2008 року, тобто цей розмір складав 498 грн. Зміни до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у 2009 році не вносились , а тому виплата надбавки до пенсії за 2009 та за 2010 рік / на час звернення з позовом до суду / має виплачуватись відповідачем також у розмірі , що складає 30 відсотків мінімальної пенсії за віком .

Посилання відповідача на Постанову Кабінету Міністрів №430 від 28 травня 2008 року «ОСОБА_2 питання соціального захисту окремих категорій громадян » щодо виплати надбавки до пенсії у розмірах , вказаних в названій постанові /з 22 травня 2008 року -48,10 грн.,з 1 липня 48,20 грн. і з 1 жовтня 2008 року 49,80 грн./ є необгрунтованими та такими , що не відповідають нормам діючого законодавства та Конституції України .

Постанова Кабінету Міністрів є підзаконним актом і не відповідає ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» , тобто видана в порушення ст.8 Конституції України , в якій зазначено принципи верховенства права . Відповідно до п.4 ст.8 ЦПК України , у разі невідповідності правового акта Закону України суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Положення вказаної вище Постанови Кабінету Міністрів протирічать також рішенню Конституційного Суду від 22 травня 2008 року № 10-рп.

Крім того, слід зазначити , що статею 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Кабінету Міністрів було надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Тобто, вказана вище норма передбачає встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат , вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати , тоді як розмір соціальних виплат згідно із Законом «Про соціальний захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком , а тому розміри надбавки , встановлені постановою Кабінету Міністрів №530 від 28 травня 2008 року , на які посилається відповідач у своїй відмові , не можуть застосовуватися до дітей війни .

Необгрунтованою є відмова відповідача і в частині виплати позивачу щомісячної надбавки до пенсії у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з посиланням на частину частину 3 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування » , яка передбачає , що мінімальний розмір пенсії за віком застосовується виключно для визначення розміру пенсій і що для розрахунку розмірів пенсій або підвищень за іншими Законами України цей мінімальний розмір не застосовується .

Вихідним критерієм обрахунку надбавки до пенсії має бути мінімальна пенсія за віком .Її мінімальний розмір згідно ст.78 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року встановлений у розмірі прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність .

Тому при обчисленні розміру надбавки до пенсії , передбаченої ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб , які втратили працездатність , встановлений у законі « Про Державний бюджет України» на відповідний рік і з якого і визначається мінімальна пенсія за віком.

Посилання відповідача на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги, оскільки реалізація особою права, яке повязано з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Щодо вимог про стягнення з відповідача щомісячної державної соціальної допомоги з урахуванням індексації суд дійшов висновку, що позов в цій частині не підлягає задоволенню відповідно до п.3 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України „Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення № 1078 від 17.07.2003 року, оскільки соціальні виплати, які визначаються залежно від прожиткового мінімуму, в т.ч. пенсії, обчислені з урахуванням абзацу першого ч.1 ст. 28 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування не відносяться до обєктів індексації, визначених у п.2 цього Порядку.

Що стосується вимог позивача про зобов'язання відповідача здійснити подальше коригування державної та додаткової пенсії йому у відповідності зі ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни, ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", то в цій частині необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Цивільно-процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Таким чином, є неможливим прийняття судом рішення, щодо захисту прав і інтересів осіб на майбутнє.

З огляду на положення статей 4,215 ЦПК України та ст.16 ЦК України цивільний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльність відповідача, зобовязання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю. Оскільки відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, тому суд такі дії повинен визнати незаконними і зобовязати відповідача провести нарахування та виплату належних сум відповідно до закону.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214-215 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни №2195-IV від 18 листопада 2004 року, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області про поновлення порушеного права та зобовязання здійснити нарахування та виплату надбавки до пенсії, як дитині війни, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 доплати до пенсії за періоди з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по день звернення до суду з відповідною заявою, у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у вказані періоди.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 надбавку до пенсії як дитині війни за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року , з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року та з 01 січня 2009 року по 25 серпня 2010 року, відповідно до вимог ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком з урахуванням фактично отриманих нею сум за вказаний вище період часу.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 171 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного суду через Томаківський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_2