Справа № 2-638/2010
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"12" жовтня 2010 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Терлецькій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Самбір цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія про стягнення страхового відшкодування та зустрічною позовною заявою Акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я особа Головне управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації про визнання договору добровільного страхування недійсним, проведення реституції,

встановив :

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду із вказаним позовом. Свої вимоги мотивують тим, що Головним управлінням праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації, згідно листа №107712 від 13.07.2006 р., ОСОБА_1, як інваліду 2-ї групи, в довгострокове користування був виділений автомобіль Ауді А6. Даний автомобіль, за його дорученням, був застрахований його родичем ОСОБА_2 у відповідача за договором добровільного страхування (КАСКО) №0011509 від 27.07.2006 р. на суму 101 000 грн. Позивачами було повністю сплачено страховий платіж 5 935,26 грн. Після викрадення автомобіля з гаражу по вул.Набережній, 10, у м.Самборі, Львівської області, що мав місце 22.03.2007 р., вони звернулися в Самбірський МВ ГУМВСУ у Львівській області та до відповідача, а також віддали страховому агенту дві пари ключів від викраденого автомобіля, технічний паспорт та страховий поліс. За фактом викрадення автомобіля була порушена кримінальна справа. Позивачі звернулись до відповідача щодо виплати їм страхового відшкодування, яке передбачено договором, однак їм в цьому відмовлено. Просять стягнути з відповідача 90 000 грн., що передбачено договором страхування.

29 липня 2010 року АТ „Українська пожежно-страхова компанія подало зустрічний позов про визнання договору добровільного страхування №0011509 недійсним з моменту укладення - 27.07.2006 р. та проведення реституції. В підтвердження позову вказує, що 27.07.2006 р. на підставі письмової заяви ОСОБА_2 (невідємна частина договору) між ним та АТ „УПСК був укладений Договір добровільного страхування автомобіля НОМЕР_1, вигодонабувачем була визначена ОСОБА_3 Після заяви-повідомлення, яка надійшла 22.03.2007 р. від ОСОБА_3 до АТ „УПСК про незаконне заволодіння автомобілем невідомими особами, було зясовано, що вказаний автомобіль, який перебував у державній власності (як гуманітарна допомога) і право володіння та розпорядження яким здійснювалось від імені держави Головним управлінням праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації, був переданий у тимчасове довгострокове користування (на 10 років) інваліду 2-ї групи ОСОБА_1 без надання дозволу щодо передачі права керування зазначеним автомобілем іншій особі. Всупереч цьому, ОСОБА_1 домовився з працівниками Самбірського МРЕВ ДАІ при реєстрації автомобіля, які протиправно внесли додаткову інформацію у свідоцтво про реєстрацію (тимчасовий реєстраційний талон) про право керування автомобілем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 начебто згідно довіреності Головного управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації, яку останнє на час реєстрації автомобіля (26.07.2006 р.) не видавало. Крім того, ОСОБА_1, маючи намір незаконно продати зазначений автомобіль та отримати за нього гроші, 16.10.2006 р. оформив нотаріальну довіреність на розпорядження автомобілем на ОСОБА_2, після чого передав його з тимчасовим реєстраційним талоном ОСОБА_2 Надані ОСОБА_2 при страхуванні документи ввели в оману працівників АТ „УПСК, внаслідок чого було укладено договір добровільного страхування, яким було передбачено ризик „Викрадення і Страхувальником визначений ОСОБА_2, а Вигодонабувачем ОСОБА_3 Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали ніяких майнових прав (власності, користування та розпорядження) на даний автомобіль, то вказаний договір страхування, відповідно до ст.ст.216, 230, ч.3 ст.614 ЦК України, ст.29 Закону України „Про страхування, вважають нікчемним (недійсним) з моменту його укладення, тобто таким що не породжує жодних зобовязань та просять провести реституцію.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримав, крім того пояснив, що при оформленні техпаспорта на автомобіль, де був вписаний ОСОБА_2 з правом їздити, в працівників міліції запитань не виникло. Автомобіль він не відчужував і грошей за нього не брав, а видав генеральне доручення на ОСОБА_2, бо його треба було возити.

Позивач-відповідач ОСОБА_2 підтримав свої позовні вимоги, зустрічний позов АТ „УПСК не визнав. Крім того зазначив, що страхування автомобіля було зроблене на пропозицію працівників відповідача, які й диктували йому як писати всі заяви. При страхуванні він нікого не вводив в оману, він та його дружина ОСОБА_3 власниками автомобіляНОМЕР_2 не були. Автомобіль тримали у своєму гаражі, бо у ОСОБА_1 не було місця.

ОСОБА_3 залучена судом до участі в справі як 3-я особа на стороні позивачів без самостійних вимог щодо предмета спору, а також відповідач у справі, первісний позов підтримала, проти зустрічного позову АТ „УПСК заперечила та пояснила, що автомобіль був застрахований на пропозицію працівників страхової компанії.

Приватний нотаріус Старосамбірського нотаріального округу ОСОБА_4, залучений судом до участі в справі як 3-я особа на стороні позивачів без самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не зявився, однак надіслав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності на снові представлених та перевірених у судовому засіданні доказів.

Представник відповідача-позивача АТ „УПСК, ОСОБА_5, зустрічний позов підтримала, первісний позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не визнала. Додатково вказала, що Головне управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації не надавало ОСОБА_1 дозвіл щодо передачі права керування зазначеним автомобілем іншій особі. Вважає, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не є належними страхувальниками. Доказів зговору ОСОБА_1 із працівниками МРЕВ ДАІ та доказів введення ОСОБА_2 в оману АТ „УПСК у них не має. Генеральне доручення від 16.10.2006 р. не було підставою укладення договору страхування автомобіля НОМЕР_2. На даний час техталон на автомобіль та генеральне доручення на нього не скасовані.

Представник Головного управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації - 3-я особа на стороні відповідачів-позивачів без самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи і про причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності на снові представлених та перевірених у судовому засіданні доказів.

Заслухавши пояснення сторін, 3-ї особи, дослідивши докази в справі, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а зустрічний позов АТ „УПСК не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, як інвалід 2-ї групи загального захворювання, 13.07.2006 р. отримав через Головне управлінням праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації з числа гуманітарних надходжень автомобіль Ауді А6 1.8 синього кольору 2000 року випуску. Вказаний автомобіль належить на праві власності (як гуманітарна допомога) Головному управлінню праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації.

Згідно листа від 13.07.2006 р. за №10-7712, Головне управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації звернулося в ОРЕВ ДАІ у Львівській області з проханням зареєструвати автомобіль Ауді, ідентифікаційний номер WAUZZZ4BZYN107304, робочий обєм двигуна 1781 см.куб., виготовлений в 2000 р., на інваліда ОСОБА_1, який видається йому безкоштовно, із записом в свідоцтві про реєстрацію автомобіля „ГУМАНІТАРНА ДОПОМОГА. ПРОДАЖ ЗАБОРОНЕНО (а.с.115 т.1).

Із копії тимчасового реєстраційного талона (був дійсний до вересня 2006 року) на автомобіль Ауді А6 1.8, року випуску, синього кольору, р.н. НОМЕР_3, відомо, що він був виданий Самбірським МРЕВ ДАІ ОСОБА_1 і в ньому було зроблено запис „має право кер. ОСОБА_2; має право кер. ОСОБА_3, а також записано „ДОВ.ОРГАНУ СОЦЗАБЕЗПЕЧЕНННЯ 10-7712 13.07.2006 Львів СОЦАБЕЗ ГУМАНІТАРНА ДОПОМОГА ПР.ЗАБОРОНЕНИЙ (а.с.91 т.1).

Заявою на страхування наземних транспортних засобів (автокаско) засвідчується, що ОСОБА_2 заявив про свій намір, як страхувальника, укласти договір страхування на автомобіль Ауді А6 1.8, року випуску, синього кольору, р.н. НОМЕР_3, на страхову суму 101 000 грн., а вигодонабувачем визначена - ОСОБА_3. Вказана заява підписана ОСОБА_2 та представниками Страховика (АТ „УПСК) ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які в акті огляду транспортного засобу, що є складовою частиною заяви, зазначили про відсутність зауважень щодо ТЗ. В графі „стаж водія вказано „два водії, стаж обох 14 років.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України „Про страхування, при укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику.

У відповідності із договором добровільного страхування № 0011509 від 27.07.2006 року (далі Договір), страхувальник - ОСОБА_2 по 27.07.2007 р. застрахував в Старосамбірському міжрайонному відділенні АТ „УПСК автомобіль Ауді А6 1.8, номер кузова НОМЕР_4, 2000 року випуску, синього кольору, р.н. НОМЕР_3, на страхову суму 101 000 грн. з безумовною франшизою у разі викрадення 10% від страхової суми. Вигодонабувачем в даному договорі визначена ОСОБА_3. Договір підписаний з одного боку представником Старосамбірського міжрайонного відділення АТ „УПСК ОСОБА_7, а з другого - ОСОБА_2 Як зазначено в Договорі, підставою його укладення був тимчасовий реєстраційний талон № НОМЕР_3, Довіреність.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_2 буладоведена до відома представників АТ „УПСК вся інформація про автомобіль Ауді А6 1.8, 2000 року випуску, р.н. НОМЕР_3, а також були представлені всі документи, які представники Страховика вважали необхідними і достатніми для укладення Договору страхування зазначеного наземного транспорту.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України „Про страхування, договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Як ствердив позивач-відповідач ОСОБА_2, що також було підтверджено представником відповідача-позивача, листом-відмовою АТ „УПСК №2002 від 05.07.2007 р. (а.с.19-20 т.1), страховий платіж в сумі 5 935,26 грн. був ОСОБА_2 повністю сплачений на рахунок АТ „УПСК, а отже договір добровільного страхування № 0011509 від 27.07.2006 року набрав чинності.

На підставі ч.1 ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та

виконувати інші умови договору.

Із заяви від 22.03.2006 р., поданої страхувальником ОСОБА_2 на адресу страховика АТ „УПСК (зареєстрована за №8 в журн.рєстр.), а не ОСОБА_3 як про це зазначав представник відповідача, вбачається, що позивач-відповідач вчасно повідомив відповідача-позивача про угон (викрадення) автомобіля Ауді А6 1.8, 2000 року випуску, р.н. НОМЕР_3, внаслідок проникнення в гараж, шляхом розібрання цегли лівої стіни гаражу. Подія відбулася в ночі з 21.03.2007 на 22.03.2007 за адресою м.Самбір, вул. Набережна, 10 (а.с.133 т.1). Також ОСОБА_2 були вчинені всі необхідні дії, як це вимагалося п.п.5.1.4.2 Договору страхування від 27.07.2006 р. у разі викрадення вказаного застрахованого автомобіля.

Листом №2002 від 05.07.2007 р. відповідач-позивач повідомив ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та Головному управлінню праці та соціального захисту населення Львівської ОДА про відмову у виплаті страхового відшкодування за викрадений автомобіль НОМЕР_5, 2000 р., на підставі ст.26 Закону України „Про страхування за подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування. Крім того в листі зазначено, що АТ „УПСК надсилає всі документи з цього приводу до правоохоронних органів та прокуратури з метою порушення кримінальної справи (а.с.19-20 т.1).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.26 Закону України „Про страхування, підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Згідно п.3 ч.1 ст.991 ЦК України, Страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про обєкт страхування або про факт настання страхового випадку.

Оцінюючи встановлені обставини, суд не може погодитись із висновком відповідача про відмову позивачу відповідачу ОСОБА_2 у виплаті страхового відшкодування на тій підставі, що ним були свідомо надані неправдиві відомості про обєкт страхування, оскільки даний висновок є надуманим, ґрунтується на припущеннях і домислах, спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім того, як ствердила в судовому засіданні сама представник відповідача-позивача, доказів зговору ОСОБА_1 із працівниками МРЕВ ДАІ та введення ОСОБА_2 в оману АТ „УПСК у них не має. Генеральне доручення від 16.10.2006 р. не було підставою укладення договору страхування автомобіля НОМЕР_2. На даний час техталон на автомобіль та генеральне доручення на нього не скасовані.

Інших доказів, які б спростовували зазначений висновок суду, і підтверджували протиправність дій позивачів-відповідачів, повязаних із реєстрацією та страхуванням автомобіля НОМЕР_2, відповідачем-позивачем суду не представлено, хоч АТ „УПСК, згідно листа №2002 від 05.07.2007 р., надсилало всі документи з цього приводу до правоохоронних органів та прокуратури з метою порушення кримінальної справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач-відповідач ОСОБА_2 неправдивих відомостей про предмет договору страхування - автомобіль НОМЕР_2 страхувальнику не тільки свідомо, а й взагалі не надавав, тому правові підстави для відмови йому у виплаті страхового відшкодування у відповідача-позивача відсутні.

На підставі п.п.4.1.3 Договору страхування від 27.07.2006 р., Страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 30 робочих днів після отримання всіх необхідних документів.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У звязку з цим, суд приходить до переконання, що, хоч сума страхового відшкодування, повязаного із викраденням автомобіля НОМЕР_2, яке відповідач-позивач повинен був сплатити позивачу-відповідачу ОСОБА_2, у відповідності із Договором від 27.07.2006 р., становить 90 900 грн. (101 000 грн. 10 100 грн. (10% франшиза)), з відповідача-позивача слід стягнути на користь позивача-відповідача ОСОБА_2, згідно заявленої вимоги, страхове відшкодування в сумі 90 000 грн., а первісний позов задовольнити.

Також суд вважає, що в задоволенні зустрічної позовної заяви АТ „УПСК слід відмовити за недоведеністю, оскільки відповідачем-позивачем не надано суду жодних доказів щодо підтвердження тих обставин, на які вони посилаються.

Крім того, на даний час, техталон на автомобіль НОМЕР_2 та генеральне доручення на нього не скасовані.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача-позивача на користь позивача-відповідача ОСОБА_2 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн., та стягнути на користь держави 900 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 88, 209, 212 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 979, 983, 988-991 ЦК України, ст.ст.18, 25, 26, 29 Закону України „Про страхування -

вирішив :

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія про стягнення страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 90 000 (девяносто тисяч) грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) грн. 00 коп., а всього в загальній сумі 90 030 (девяносто тисяч тридцять) грн. 00 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія на користь держави 900 (девятсот) грн. 00 коп. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову Акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-я особа Головне управління праці та соціального захисту населення Львівської обласної адміністрації про визнання договору добровільного страхування недійсним, проведення реституції, відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення в Апеляційний суд Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя І.А.Пташинський