Іллінецький районний суд Вінницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2010 року Іллінецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Мотрука М. І.

при секретарі Мозоль Л.І.,

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відновлення меж, перенесення огорожі, визнання недійсними державних актів на право власності на землю, стягнення моральної шкоди, треті особи по справі без самостійних вимог ОСОБА_5 сільська рада Липовецького району і Липовецька районна державна адміністрація Вінницької області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому зазначив, що відповідно до державного акта на право власності на землю від 22 вересня 1997 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,37 га по вул. Леніна, 68, в с. Брицьке Липовецького району Вінницької області. Із його земельною ділянкою суміжними є земельні ділянки, що на праві власності належать відповідачам ОСОБА_6 і ОСОБА_4 Оскільки останні самовільно порушили межі земельних ділянок, встановили огорожі на землі позивача, зруйнували рів для стоку води, у позивача виникла необхідність у зверненні до суду із даним позовом, в якому із зміненими та доповненими позовними вимогами позивач просить суд: відновити межі належної ОСОБА_2 на праві власності земельної ділянки у вигляді прямих ліній станом на 22 вересня 1997 року; визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки: № 70 по вул. Леніна в с. Брицьке Липовецького району на імя ОСОБА_6 І А. і № 66 по вул. Леніна в с. Брицьке Липовецького району на імя ОСОБА_4; зобовязати відповідачів перенести кожному із своєї сторони огорожі у вигляді сітки із належної ОСОБА_2 земельної ділянки на свої земельні ділянки на відстань не менше 1 метра від межі; зобовязати ОСОБА_6 протягом одного місяця із дня набрання рішенням суду законної сили відновити стічний рівчак для відведення стічних вод по межі із земельною ділянкою ОСОБА_2 шириною не менше 1 м і глибиною не менше 50 см; стягнути із відповідачів на користь ОСОБА_2 3000 грн. відшкодування моральної шкоди солідарно; стягнути із відповідачів на користь ОСОБА_2 усі понесені по справі судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримав повністю, та просить їх задоволити у повному обємі.

Представник позивача ОСОБА_2 за дорученням, ОСОБА_7, надала суду заяву, якою позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала в повному обсязі, та справу просить слухати у її відсутності, оскільки вона є особою похилого віку та має скрутне матеріальне становище.

Відповідач за первинним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_6 померла 10 квітня 2004 року (а.с.61), спірні правовідносини допускають правонаступництво, однак в судовому засіданні встановлено, що визнаний Липовецьким районним судом 31 серпня 2005 року належним відповідачем по справі ОСОБА_3 (а.с.82) на цей час спадщини після смерті своєї матері не приймав, тому не може відповідати за вимогами ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_4 та представник відповідача за дорученням ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, хоча були завчасно повідомленими належним чином про час та місце судового засідання, про що свідчать розписки.

Треті особа по справі, Липовецька районна державна адміністрація Вінницької області і ОСОБА_5 сільська рада Липовецького району позовних вимог ОСОБА_2 не визнали, подали до суду письмові заяви із проханнями вирішити справу у відсутність їх представників.

За таких обставин, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутність відповідача в порядку заочного розгляду справи.

Вивчишви матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до слідуючого висновку.

ОСОБА_2 є власником трьох земельних ділянок загальною площею 0,67 га в с. Брицьке, які йому надані для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ВН № 02665, виданого 22 вересня 1997 року головою Бричанської сільської ради (а.с.7), одна із них площею 0,37 га із західної сторони межує із землею ОСОБА_4 Відповідачу ОСОБА_4 відповідно до державного акта на право власності на землю серії ВН № 02609, виданого 22 вересня 1997 року головою Бричанської сільської ради (а.с.20 т.2), є власником земельної ділянки площею 0,31 га в с. Брицьке, яка надана для ведення особистого підсобного господарства площею 0,31 га, яка жодною стороною не межує із землею ОСОБА_2 Дружина відповідача ОСОБА_8 відповідно до державного акта на право власності на землю серії ВН № 02167, виданого 25 березня 1998 року головою Бричанської сільської ради (а.с.27 т.2), є власником двох земельних ділянок в с. Брицьке, які вона отримала для будівництва житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,72 га, одна із яких площею 0,35 га межує із землею ОСОБА_2 С.П.

Відповідач ОСОБА_6, яка померла 10 квітня 2004 року (а.с.61), відповідно до державного акта на право власності на землю серії ВН № 08767, виданого 1 жовтня 2002 року головою ОСОБА_5 сільської ради, була власником двох земельних ділянок загальною площею 0,5410 га в с. Брицьке, по вул. Леніна, які вона отримала для обслуговування жилого будинку 0,2500 га і ведення особистого селянського господарства 0,2910 га, одна із них площею 0,35 га із однієї сторони межує із землею ОСОБА_2

Станом на 16 листопада 2000 року рів для відведення стічної води був викопаний на межі між земельними ділянками ОСОБА_2 і ОСОБА_6, вздовж рову на землі ОСОБА_6 встановлено огорожу із панцерної сітки, однак при цьому площа земельної ділянки ОСОБА_2 не була порушена, порушень із обох сторін немає, оскільки рів є межовим знаком площею 0,025 га і згідно ОСОБА_5 сільської ради (а.с.91) відноситься до земель запасу сільської ради.

Рішенням ОСОБА_5 сільської ради від 10 грудня 2003 року у звязку із неможливістю виявлення дійсних меж їх закріпити за фактичним використанням земельної ділянки ОСОБА_2 замовнику рекомендовано, перед початком будівництва стічного рівчака дощових і талих вод, погодити дане питання з відділом архітектури і містобудудівництва (копія рішення на а.с.4).

23 січня 2004 року ОСОБА_2 звернувся до Липовецького районного суду із первісним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 із вимогами в відновити межі станом на 22 вересня 1997 року, зі сторони ОСОБА_4, так зі сторони ОСОБА_6 у вигляді прямих ліній. Зобовязати відповідачів забрати з його огороду сітки і перенести їх на свою частину огороду. Стягнути із відповідачів на його користь судові витрати (а.с.3).

Згідно повідомлення відділу РАЦС Вінницького міського управління юстиції (а.с.61) ОСОБА_6 померла 10 квітня 2004 року. Спадщина, що відкрилася після смерті ОСОБА_6 не прийнята, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (а.с.195). Хоча спірні правовідносини допускають правонаступництво, ОСОБА_3 спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 не приймав, тому не може відповідати за вимогами ОСОБА_2 і є не належним відповідачем.

Станом на 16 вересня 2005 року площа присадибної земельної ділянки ОСОБА_8 за рахунок переміщення повздовжніх меж із сусідніми землекористувачами не змінювалася (а.с.89). Рішенням ОСОБА_5 сільської ради від 4 жовтня 2005 року (а.с.101) ОСОБА_2 було погоджено будівництво стічного рівчака на власній земельній ділянці.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21 жовтня 2009 року, фактичні розміри земельних ділянок сторін становлять: ОСОБА_8 0,3258 га (згідно державного акту 0,3500 га); ОСОБА_2 0,3174 га (згідно державного акту 0,3700 га); ОСОБА_6 0,2937 га (згідно державного акту 0,3500 га). Таким чином, фактичні розміри земельних ділянок не відповідають розмірам вказаних правовстановлюючим документам на право власності на відповідні земельні ділянки як за площами, так і за конфігураціями межових знаків, через відсутність на місцевості довгострокових межових знаків встановленого зразка неможливо встановити, порушення з чиєї сторони призвели до такої невідповідності, приведення їх до відповідності можливе із залученням землевпорядних організацій.

Таким чином правовідносини, що є предметом спору по цій справі, регулюються земельним законодавством України щодо прав власників земельних ділянок і гарантій їх захисту, та цивільним законодавством України щодо підстав і умов відшкодування шкоди. Відповідно до ст.ст. 90, 106, 107, 152, 184 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом; власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними; основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації , у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки, якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки , у випадках, коли в такий спосіб визначення меж не узгоджується з виявленими обставинами, зокрема з встановленими розмірами земельних ділянок, то межі визначаються з урахуванням цих обставин; власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків; землеустрій передбачає , зокрема, встановлення (відновлення) на місцевості меж адміністративно-територіальних утворень, землеволодінь і земле користувань. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оцінюючи наведені вище і досліджені в судовому засіданні докази по справі суд приходить до висновку, що позивач і уповноважені ним на представництво його інтересів в суді особи не надали суду жодного прийнятного переконливого доказу на підтвердження позовних вимог.

Вимога про відновлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 станом на 22 вересня 1997 року і визначення їх у вигляді прямих ліній не підтверджена будь-якими належними доказами встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 на місцевості 22 вересня 1997 року. Позивачем та його законними представниками не надано жодних доказів порушення права власності на землю ОСОБА_2 саме відповідачами. На спростування вимог позивача судом, на підставі висновку судової експертизи, встановлено, що земельні ділянки сторін по справі не відповідають площею та не відповідають за конфігураціями межових знаків, значно меншими за площами від визначених у їх правовстановлюючих документах тому суд вважає, що оскільки вина відповідачів у невідповідності площі і конфігурації межових знаків земельної ділянки ОСОБА_2 не встановлена в судовому засіданні, приведення її до такої відповідності за рахунок земельних ділянок відповідачів є неприпустимим. Тому суд не знаходить підстав для зобовязання відповідачів відновити межі земельної ділянки ОСОБА_2 у вигляді прямих ліній.

Позивач і його представники на навели жодних підстав, не надали суду жодних доказів недійсності вказаних ними державних атів на право власності на землю ОСОБА_3 і ОСОБА_4, не вказали жодних реквізитів таких правовстановлюючих документів, та доказів їх існування. Крім того, суду на надано жодних доказів того, що ОСОБА_3 має у власності земельну ділянку в с. Брицьке Липовецького району. Натомість судом встановлено, що він не приймав спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_6 Належна ОСОБА_4 згідно державного акта серії ВН № 02609 земельна ділянка площею 0,31 га в с. Брицьке не має зовнішньої межі із земельною ділянкою позивача (а.с.20 т. 2). Тому суд не знаходить підстав для визнання недійсними вказаних представником відповідачів державних актів.

Вимога представника позивача адвоката ОСОБА_1, викладена у заяві до суду від 11 квітня 2008 року (а.с. 240), про зобовязання саме ОСОБА_6 на протязі одного місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили з метою водовідведення стічних вод відновити по межі земельної ділянки ОСОБА_2 стічний рівчак шириною не менше 1 м і глибиною не менше 50 см не може бути задоволена судом, оскільки ОСОБА_6 померла ще 10 квітня 2004 року, що підтверджується повідомленням відділу РАЦС Вінницького міського управління юстиції (а.с. 61), після її смерті спадщини ніхто не прийняв, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру (а.с.195), а наявність самого рівчака як гідротехнічної споруди не підтверджена жодними належними доказами. Судом не може бути прийнята до уваги наявність в державному акті серії ВН № 02665 на право власності на землю на імя ОСОБА_2 запису про технічний опис існування споруди «РІВ» на проїзді межі «В Г» земельної ділянки ОСОБА_2 (а.с.7) оскільки дані зміни зроблені без додержання вимог чинного законодавства.

Оскільки судом не встановлено будь-які факти порушення права власності позивача на землю з боку відповідачів, суд не знаходить жодних підстав як для відмови в задоволенні вимоги про покладення на них обовязку перенести огорожу, так і вимоги про стягнення із них на користь позивача солідарно моральної шкоди в розмірі 3 тисяч гривень. Крім того, характер, вид і розмір втрат немайнового характеру позивача ОСОБА_2, а також підстави солідарної відповідальності відповідачів представником адвокатом ОСОБА_1 не обґрунтовані в його заяві про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 238) та не підтверджені будь якими доказами. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволення даної частини вимог позивача також слід відмовити.

Оскільки відсутні будь які підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд не має правових підстав для стягнення із відповідачів на його користь судових витрат по справі.

Таким чином, в задоволенні усіх позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити повністю за їх безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 90, 106, 107, 152, 184 ЗК України, ст.1167 ЦК України, ст.ст. 209, 212 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відновлення меж, перенесення огорожі, визнання недійсними державних актів на право власності на землю і стягнення моральної шкоди, треті особи по справі без самостійних вимог ОСОБА_5 сільська рада Липовецького району і Липовецька районна державна адміністрація Вінницької області, за безпідставністю позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: