Апеляційний суд Чернігівської області
Справа№ 22ц-819/2010 Головуючий у 1 інстанції ПАВЛЕНКО О.В.
Категорія - цивільна Доповідач - ЗІНЧЕНКО СП.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: ІВАНЕНКО Л.В.

суддів: ЗІНЧЕНКО С.П.ДШУТКО В.М.,

при секретарі: БИВАЛЬКЕВИЧ Т.В.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2010 року, яким задоволені позовні вимоги ОСОБА_1, про усунення перешкод у користуванні власністю та зобов'язано ОСОБА_2 здійснити зняття з реєстраційного обліку у квартирі АДРЕСА_1.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухваливши рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, не прийняв до уваги, що спірну однокімнатну квартиру отримав його батько ОСОБА_3, який в подальшому її приватизував та подарував апелянту. Апелянт вважає, що суд першої інстанції не звернув увагу і на ту обставину, що ОСОБА_4 незаконно зайняла квартиру, тим самим порушила його права, а тому апелянт вважав , що суд безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2010 року є законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2009 року на праві приватної власності належить спірна квартира за адресою квартира АДРЕСА_1. Оскільки реєстрація без згоди власника, у спірній квартирі ОСОБА_2, перешкоджає власнику у здійсненні його прав щодо володіння, розпорядження та користування своєю власністю на свій розсуд, а тому порушені права власника підлягають поновленню шляхом зняття з реєстрації у спірній квартирі.

Апеляційний суд, погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції так як вони в повній мірі відповідають встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 34,6м2 на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.2009 року / а.с.6-7/. В цій квартирі зареєстрований, але не проживає ОСОБА_2, вказані обставини підтверджені актом від 28.09.2009ч року/а.с.44/ та не заперечуються сторонами.

Враховуючи, те що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що реєстрація в спірній квартирі ОСОБА_5 перешкоджає власнику ОСОБА_1 користуватися квартирою, а тому його порушене право підлягає захисту.

Що стосується доводів апеляційної скарги на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги твердження відповідача про оскарження ним рішень про приватизацію спірної квартири ОСОБА_4 та про визнання свідоцтва про право власності на цю квартиру недійсним, то ці доводи не можуть бути прийняти до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішенням Ріпкинського районного суду від 18.05. 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 12.07.2007 року позов ОСОБА_4 задоволено частково, визнано у цілому незаконним свідоцтво про право власності шч квартиру АДРЕСА_2, виданого 09 серпня 2001 року Ріпкинської районною державною адміністрацією ОСОБА_3, визнано незаконним договір дарування, посвідчений 18 вересня 2003 року Ріпкинської районною державною нотаріальною конторою, за умовами якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_5 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_3. Зазначені судові рішення, ухвалою Верховного Суду від 23.01.2008 року залишені без змін.

Отже, при вирішенні спору судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, закон, який підлягає застосуванню, всі встановлені факти ґрунтуються на повно та всебічно досліджених доказах, оцінка яких проведена у відповідності до положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: