Покровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-1108/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді: Єланського О.Г.

при секретарі: Копиці С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. В позовній заяві вона зіслалася на те, що 07.06.2004 року прийнята на роботу молодшою медичною сестрою ОСОБА_2 фельдшерсько-акушерського пункту, про що у трудовій книзі зроблено відповідний запис за № 40/1 від 07.06.2004 року. 26.10.2009 року звільнено з роботи на основі п.5 ст.36 КЗпГІ України, в порядку переведення в Орловську сільську раду. Після її звільнення вона неодноразово зверталася до голови ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_3, з вимогою про прийняття її на роботу, та оформлення відповідним чином трудової книжки, але на всі її звернення отримувала відмову. Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2010 року було визнано неправомірною відмову ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області в прийнятті її на роботу та зобовязано ОСОБА_2 сільську раду прийняти її на роботу на посаду молодшої медичної сестри фельдшерсько-акушерського пункту та укласти з нею трудового договору від 26.10.2009 року згідно штатного розпису на 2009 рік. Таким чином із 26.10.2009 року до часу вступу рішення в законну силу - 12.04.2010 року позивачка знаходилась у вимушеному прогулі, хоча у період з 26.10.2009 року фактично виконувала обов'язки молодшої медичної сестри ОСОБА_2 фельдшерсько-акушерського пункту, тобто виконувала свої трудові обовязки до 22.12.2009 року, але трудові відносини, у тому числі і оплата праці, належним чином відповідачем оформлені не були. Окрім зазначеного, вищевикладені обставини призводили до значних моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації її життя та життя членів її сімї. Просить суд позов задовольнити у повному обсязі.

Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка позовні вимоги підтримала та просить суд позов задовольнити, представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперчує.

Суд, детально вивчивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим частковому задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до копії трудової книжки № 0747165 виданої на ім'я ОСОБА_1 від 01.09.1985 року вбачається, що ОСОБА_1 на підставі наказу № 105 від 26.10.2009 року звільнена за переведенням до ОСОБА_2 сільської ради на підставі п.5 ст.36 КЗпП України та на підставі розпорядження прийнята на посаду молодшої медичної сестри в Орловський ФАП. (а.с.2);

Згідно рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2010 року по цивільній справі № 2-244/2010 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання відмови у прийнятті на роботу неправомірною та укладення трудового договору задоволено. Визнано неправомірною відмову ОСОБА_2 сільської ради в прийнятті на роботу ОСОБА_1 та зобовязано ОСОБА_2 сільську раду прийняти на роботу ОСОБА_1 на посаду молодшої медичної сестри Орловського фельдшерського-акушерського пункту та укласти з нею трудових договір 26.10.2009 року згідно штатного розпису на 2009 рік. (а.с. 3-4).

Відповідно до ч.5 ст.24 КЗпП України, особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ організацій, не може бути відмолено в укладенні трудового договору.

Згідно ч.4 ст.24 КЗпП України, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

З ч.З ст.24 КЗпП України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого органу про зарахування працівників на роботу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 дійсно працювала в Прлівській сільській раді на посаді молодшої медичної сестри ОСОБА_2 фельдшерсько-акушерського пункту з 26.10.2009р. по 12.04.2010р., тобто до моменту вступу зішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2010 року в законну силу, хоча з 26.10.2009 року фактично виконувала свої трудові обовязки до 22.12.2009 зоку (моменту, коли дізналась про своє звільнення та передала ключі від ФАПу голові Зрлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області). Таким чином іагальна сума невиплаченої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь гозивача ОСОБА_1, відповідно до розрахунку, що наведений у позовній заяві, складає 2266,81 грн.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області про відшкодування моральної пкоди, яку вона оцінила у 5000 грн. виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості задовольнити частково в розмірі 3000 грн.

Таким чином, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області про стягнення заробітної плати за час имушеного прогулу та моральної шкоди підлягаючим частковому задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 сільської ради необхідно тягнути 51 грн. судового збору та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду прави в розмірі 120 грн. в прибуток держави.

Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному шконанню в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24 КЗпП України, ст. 209, 215, 218, 158, 224, 67 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області т користь ОСОБА_1 заробітну плату за період вимушеного прогулу з 26 жовтня 2009 року по 13 квітня 2010 року включно в розмірі 2266,81 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 сільської ради Покровського району Дніпропетровської області на користь держави судовий збір у розмірі 51 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі у 10-денний строк, з дня проголошення рішення, апеляційної скарга або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя: О.Г.Єланський