АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 4221 Головуючий суддя І інстанції Жмуд
Провадження № Суддя доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» травня 2010 року м. Харків

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Пшенічної Л.В.,

Суддів: Бурлака І.В., Івах А.П.,

при секретарі: Варюшичевій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області на постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та зобовязання здійснити перерахунок та нарахування недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги Дітям війни,-

встановила:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вона є дитиною війни і їй відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни від 18.11.2004 року з 01.01.2006 року повинна виплачуватися щомісячна соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. Проте, така допомога їй у 2006-2008 році не виплачувалася. У звязку з чим просила суд поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01.01.2006 року по 31.12.2008 року; зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком та провести відповідні нарахування і виплати на її користь недоплачену їй як дитині війни щомісячну державну соціальну допомогу за період з 01.01.2006 року до 31.12.2008 року.

Постановою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2010 року адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено частково; визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області щодо невиконання з 09.07.2007 року приписів ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», яка призвела до порушення її права на своєчасне нарахування та отримання доплати до пенсії за 2007 рік з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та за 2008 рік з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року; в іншій частині позову - відмовлено; стягнуто з Державного бюджету України на користь позивачки 3,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись з постановою суду, Управлінням Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області подано апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати та ухвалити нову, якою в задоволенні позову відмовити. При цьому посилався на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального права. Вважав, що суд не звернув увагу на те, що виплата державної соціальної допомоги у відповідності до Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не відноситься до жодного з переліку використання коштів Пенсійного Фонду; що питання, повязані з підвищенням пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги не вирішено на законодавчому рівні.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає за необхідне апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області - відхилити, постанову суду - залишити без змін з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог закону та обставин справи, і розглядаючи справу в порядку письмового провадження, дотримувався процесульних норм КАС України, діючих на час ухвалення постанови.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у редакції на час виникнення спірних правовідносин, дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 1928 року народження, отримує пенсію за віком та належить до категорії громадян, яким відповідно до ст. 1 Закону України Про соціальний захист дітей війни, чинного з 01.01.2006 року, встановлено правовий статус дитини війни, і відповідно до ст. 6 цього Закону вона має право на державну соціальну допомогу у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову щодо отримання підвищення до пенсії за 2006 рік, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. 110 Закону України Про державний бюджет України на 2006 рік в редакції, яка викладена в Законі України Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2006 рік від 19 січня 2006 року, згідно яких підвищення до пенсії могло бути впроваджено за наступних умов: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Проте, такі умови на отримання підвищення до пенсії в 2006 році не настали, тому і права на підвищення до пенсії в 2006 році позивачка не мала.

Відмовляючи ОСОБА_1 в задоволенні позову щодо отримання підвищення до пенсії за період з 01 січня 2007 року до 09 липня 2007 року, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з вимог п.12. ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік, відповідно до яких дію ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни на 2007 рік зупинено, тому за період з 01 січня 2007 року до 09 липня 2007 року права на підвищення до пенсії позивачка також не мала.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року положення п.12. ст. 71 Закону України Про Державний бюджет України на 2007 рік з урахуванням ст. 111 цього Закону визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10- рп/2008 визнані такими, що не відповідають Конституції України положення п.41

розділу 2 Закону України Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, які передбачали іншу редакцію ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, в якій зазначено поширення дії Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту на дітей війни.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулювалися відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни в редакції Закону, яка діяла до 01 січня

2007року, тобто суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і судова колегія, правильно визначив, що в період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року позивачка мала право на підвищення до пенсії.

Доводи відповідача стосовно того, що розмір мінімальної пенсії на законодавчому рівні не вирішено судовою колегією не приймаються, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, у тому числі і станом на спірний період розмір мінімальної пенсії за віком визначено лише ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Іншого розміру такої пенсії законодавством не передбачено.

Таким, що відповідає обставинам справи і вимогам закону вважає судова колегія і висновок суду щодо визнання бездіяльності відповідача протиправною, оскільки виходячи з змісту ч. 2 ст. 19 Основного Закону, ст. 58 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року зі змінами та доповненнями та пунктом 1.1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2002 року № 121/2001 на відповідача покладено обовязок щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них.

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни відповідач зобовязаний здійснити позивачці відповідні нарахування за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена. Проте, на порушення зазначеної статті відповідач за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня

2008року по 31 грудня 2008 року таких нарахувань не проводив, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів судовою колегією не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається. Ці питання виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів, судовою колегією також не приймаються, оскільки суд не ухвалював постанову про проведення виплат з власних джерел фінансування відповідача.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія визнає, що постанова судом ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права і відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги. Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.І.ч.І.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.І.ч.І.ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в Лозівському районі Харківської області - відхилити.

Постанову Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05 лютого 2010 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя :

Судді: