Сколівський районний суд Львівської області
Справа № 2-856/10р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2010 року Сколівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді: Микитина В.Я.;

при секретарі Корнуті Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе справу за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою, в якій просить поновити пропущений нею строк звернення до суду із даним позовом та стягнути з Управління пенсійного фонду у Сколівському районі в її користь недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу як «дитині війни» за 2006-2009 роки з урахуванням 20% надбавки за проживання на території гірського населеного пункту. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що їй за 2006 рік вказана допомога не виплачувалася взагалі, а за 2007 - 2009 роки - виплачувалася у неповному розмірі. Таким чином вважає, що відповідачем безпідставно не виплачено їй соціальну допомогу за 2006 - 2009 роки. Сума невиплаченої допомоги з урахуванням 20 % надбавки за проживання на території гірського населеного пункту становить 6477 грн. 12 коп..

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить поновити строк позовної давності, а заявлений позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила у повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки законодавство про бюджет за 2006-2009 роки виконано у повному обсязі, а тому немає підстав для доплати іншого розміру допомоги. Так, законодавцем не прийнято жодного нормативного акту на виконання вимог Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не визначено як саме обчислювати розмір соціальної допомоги, за рахунок яких коштів і джерел, а також порядок обчислення. Крім того, вважає, що здійснений позивачем у позовній заяві розрахунок доплати не може братися до уваги, оскільки такий не ґрунтується на чинному законодавстві. Розміри проведення доплати можуть братися судом до уваги лише за 2009 рік, оскільки встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, у відповідності до якої і повинні розраховуватися. Однак, позивачем подані розрахунки за 2009 рік не у відповідності до вказаної постанови, тому також не можуть бути задоволені.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Суд вважає за необхідне визнати строк звернення позивача до суду таким, що був пропущений нею з поважних причин, оскільки остання дізналася про порушення своїх прав лише у 2009 році з преси та коли вирішила перевірити здійснення відповідачем виплат щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни». Крім того, відповідач частково проводив виплату зазначеної допомоги, що позивач вважала вірним і не перевіряла щомісячно правильності її проведення.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 року, починаючи з 01.01.2006 року таким особам повинна щомісячно виплачуватися допомога у розмірі 30 % розміру мінімальної пенсії за віком.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2006 рік було зупинено, виплати не передбачалися. Вказана норма не переглядалася Конституційним Судом України з приводу її відповідності Конституції України та законам України, є чинною. На підставі вказаного, у задоволенні позовних вимог в частині виплати допомоги за 2006 рік слід відмовити.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року визнане неконституційними п. 12 ст. 71 та ст. 11 Закону України «Про Державний бюджет Україні: на 2007 рік», які зупинили дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» 2007 рік. Дане рішення набрало чинності з дня його ухвалення.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.2008 року визнане неконституційними п./п. 2 п. 41 розділу 11 Закону України «Про державний бюджет Україні на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», які зупинили дію ст. ( Закону України «Про соціальний захист дітей війни» на 2008 рік. Дане рішення набралс законної сили з дня його ухвалення.

Таким чином, суд керується вказаними Рішеннями Конституційного Суду України від 09.07.2007 року та від 22.05.2008 року, які не мають зворотної сили у часі і можуті застосовуватися лише на правовідносини, що виникли відповідно після 09.07.2007 року і до 31.12.2007 року, а також після 22.05.2008 року і до 31.12.2008 року.

Що стосується виплат за 2009 рік, то ст. 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлюваті розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань передбачених за відповідними бюджетними програмами. Зазначена норма передбача встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірн відносини, оскільки розмір зазначених виплат згідно із Законом України «Про соціальни: захист дітей війни» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком, а тому розміри надбавки, встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 200 року, на які посилається відповідач, не можуть застосовуватися «дітям війни». Отже нарахування та виплату у 2009 році дітям війни підвищення до пенсії або щомісячного грошового довічного утримання чи державної допомоги, що виплачується замість пенсі повинні здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про соціальний захист діте війни», згідно ст. 6 якого «дітям війни» пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсоткі мінімальної пенсії за віком.

Все зазначене вище спростовує твердження відповідача про безпідставність позовних вимог в частині відсутності потреби у нарахуванні позивачу державної соціальної допомоги як «дитині війни» у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, а також з 22.05.2008 року до 31.12.2007 року і з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року. На підставі вказаного, а також того факту, що відповідачем частково проводилися виплати, суд вважає за необхідне зобовязати відповідача дорахувати позивачу невиплачену зазначену допомогу за вказаний період, тобто з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року таз 22.05.2008 року по 31.12.2009 року.

У судовому засіданні встановлено, що позивач має право на гарантії та пільги, встановлені Законом України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», оскільки проживає в населеному пункті, якому надано відповідний статус. У відповідності до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» розмір державних пенсій, стипендій, всіх передбачених чинним законодавством видів державної матеріальної допомоги громадянам, які одержали статус особи, що проживає, працює або навчається в гірському населеному пункті, збільшується на 20%. На підставі вказаного, суд дійшов до висновку, що перерахунок допомоги позивачу за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року включно слід здійснити з врахуванням 20% гірських.

На підставі вказаного, вимоги позивача є частково підставними та обгрунтованими, доведені матеріалами справи і підлягають до задоволення частково, а тому слід зобовязати відповідача провести ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги як «дитині війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2009 року включно у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням раніше проведених виплат та з урахуванням ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

В решті позовних вимог - відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 10, 62, 209, 212- 215 ЦПК України, ст. ст. 6-7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні», Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп від 09.07.2007 року та № 10-рп від 22.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Зобовязати Управління пенсійного фонду України у Сколівському районі Львівської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну державну соціальну допомогу як «дитині війни» за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.200 по 31.12.2009 року включно у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням раніше проведених виплат та з урахуванням ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити у звязку з їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Я. Микитин