Справа №22-ц-930/10 Суддя-доповідач - Кононенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Білецького О.М.,

суддів: Кононенко О.Ю., Семеній Л.І.,

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 грудня 2009 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Укргазбанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки,-

встановила:

Заочним рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 02 грудня 2009 року позов публічного акціонерного товариства "Укргазбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства "Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №133/08-1КФ від 21.03.2008 року в сумі 32 136.34 доларів США, пеню за прострочення строків сплати процентів та кредиту в сумі 4112 гривень 55 коп. та судові витрати в сумі 1730 гривень.

В рахунок погашення заборгованості, звернуто стягнення на однокімнатну квартиру загальною площею, 31.0 кв.м. житловою площею 17.4 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, вартістю 219 500.00 гривень, яка належить ОСОБА_2, шляхом проведення прилюдних торгів в порядку виконавчого провадження.

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 18 лютого 2010 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з'ясування обставин справи, просить апеляційний суд скасувати зазначене рішення суду і прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

При цьому, зазначає, що суд не врахував порушення позивачем п. 6.1. Договору іпотеки, положень ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про іпотеку», не звернув уваги на те, що кредитні правовідносини існували з ВАТ «Укргазбанк», і ОСОБА_1 не надавав згоди на заміну кредитора у зобов'язанні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ «Укргазбанк» ОСОБА_3, який заперечував проти доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріатьного і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.03.2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» в особі Сумської філії та ОСОБА_1В укладено кредитний договір № 133/08-ІКФ та 22.05.2008 року додаткову угоду до нього, згідно якої останньому були надані грошові кошти в сумі 30000 доларів США на строк до 10.03.2028 року (а.с. 11-16).

Погашення відповідної частини кредиту та нарахованих відсотків ОСОБА_1 повинен здійснювати щомісяця у розмірі та строки визначені кредитним договором. Забезпеченням виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань по кредитному договору є договір іпотеки №109/08-ІФ від 21.03.2008 року, згідно якого майновим поручителем ОСОБА_2 надане в іпотеку банку нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира загальною площею 31 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 17-20).

Також, в забезпечення кредитного договору, укладеного з ОСОБА_1, 21.03.2008 року публічним акціонерним товариством «Укргазбанк» в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» було укладено з ОСОБА_2 договір поруки, відповідно до п. 1.2; 1.3 якого, поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань - в повному об'ємі та несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов'язань по кредитному договору (а. с. 22-23).

Внаслідок недобросовісного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань по кредитному договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування грошовими коштами, станом на 17.08.2009 року заборгованість за кредитним договором складала 32136.34 доларів США, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 29250.00 доларів США, заборгованість за процентами в розмірі 2886.34 доларів США; заборгованість по пені за прострочення строків сплати процентів та кредиту в сумі 4112 гривень 55 коп., що підтверджується розрахунком суми заборгованості на а. с. 46.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову публічного акціонерного товариства "Укргазбанк», місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_1 своїх зобов'язань по кредитному договору не виконує, право позивача порушене, підлягає захисту і з відповідачів в солідарному порядку необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 32136,34 доларів США, пеню за прострочення строків сплати процентів та кредиту в сумі 4112 гривень 55 коп. та судові витрати в сумі 1730 гривень по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Крім того, необхідно звернути стягнення на однокімнатну квартиру загальною площею 31,0 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., що знаходиться в м. Суми по вул. Кірова, 134, к.59, яка належить ОСОБА_2 для задоволення вимог публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» в особі Сумської філії АБ «Укргазбанк» за кредитним договором № 133/08-ІКФ від 21.03.2008 року в розмірі 32136,34 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів в порядку виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ч.І ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою

(штрафом, пенею) та порукою, що передбачено ст. 546 ЦК України.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення банком умов п. 6.1. Договору іпотеки, положень Закону України «Про іпотеку» не ґрунтується на законі, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, проте, відповідно до ч. 2 вказаної статті, положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до рішення Конституційного суду від 09.07.2002р. за № 15-рп/2002, положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

За таких обставин, і посилання заявника апеляційної скарги на порушення банком вимог ч.10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», також є безпідставним.

Щодо твердження про те, що кредитні відносини існували між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Укргазбанк», а судове рішення винесено на користь Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк» та відсутність згоди ОСОБА_1В на зміну кредитора.

Відповідно до ч. 5 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про акціонерні товариства» від 17.09.2008р., статути та інші внутрішні положення акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, тобто до 29.04.2009 року підлягають приведенню у відповідність з нормами цього Закону не пізніше ніж протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом.

Отже, ставши Публічним акціонерним товариством, банк лише виконав приписи Закону України «Про акціонерні товариства», і це жодним чином не вплинуло на його права і обов'язки, як сторони в будь-якому договорі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, суд вірно прийняв рішення на користь Публічного акціонерного товариства АБ «Укргазбанк», як належного кредитора за кредитним договором та належного позивача у справі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо розміру заборгованості по кредитному договору №133/08-ІКФ від 21.03.2008 року в сумі 32 13634 доларів США.

Відповідач розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий банком, не спростував та свого розрахунку судам першої та апеляційної інстанції не представив. Тому, посилання у апеляційній скарзі на неврахування банком платежів в розмірі 125,00 та 332,73 доларів США, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів. Висновки суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки відповідачі не оскаржували.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.ЗОЗ, 304, п.1 ч.І ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.І ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: