Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-2948-10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2010 року Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Пєнти І.В., при секретарі - Гук Ю.Г.,

за участю сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників сторін ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що 08.04.2010 року відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем ВАЗ 21063 , д.н. 06-38, створив аварійну обстановку відносно автомобіля ВАЗ 2103, д.н. 6391, під керуванням позивача ОСОБА_1, крім того, застосував до позивача фізичну силу та вирвав із пульту керування його автомобіля замок запалювання з ключем та поламав його. Тому позивач вважає, що ОСОБА_2 заподіяв йому матеріальну та моральну шкоду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача 50 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позовних вимог не визнали, просили суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідка, перевіривши матеріали даної справи, адміністративні матеріали, відмовні матеріали, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Зі змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення Ізяславського райсуду Хмельницької області від 22.06.2010 року вбачається, що 08.04.2010 року біля 12 год. 30 хв. на автодорозі Васьківці-Клубівка ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063, д.н. НОМЕР_1, здійснюючи обгін та випередження автомобіля, який рухався попереду, не дотримався безпечного інтервалу і повертаючись на займану смугу, загальмував, чим створив аварійну обстановку водію ОСОБА_1, заставивши його різко загальмувати, змінити напрямок руху та зупинитись, своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 1.5, 12.9 «в», 13.1, 13.3, 14.2 «г» Правил дорожнього руху, відповідно ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 4 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в сумі 680 гривень.

Позивач посилається на те, що протиправними діями відповідача, що виразились у порушенні ним правил дорожнього руху, застосуванні відносно позивача фізичної сили, пошкодженні замка запалювання з ключем, позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано суду належних, допустимих доказів того, що неправомірними діями відповідача позивачу було завдано шкоди, та вини відповідача у заподіянні такої шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив той факт, що він до позивача застосовував фізичну силу, крім того вказав, що замок запалювання автомобіля позивача не ламав, відповідно, його пояснення підтверджуються і матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що 08.04.2010 року біля 13 год. 40 хв. ОСОБА_1 приїхав за ним та його знайомими в с. Васьківці Ізяславського району, щоб завезти їх в м. Ізяслава, при цьому ОСОБА_1 заводив свій автомобіль за допомогою зєднання дротів, а про те, що замок запалювання поламаний, він дізнався вже в м. Ізяслав, коли приїхали додому, крім того позивач розповідав йому, що якийсь чоловік зламав йому замок запалювання, проте він не був очевидцем даної події.

Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 10.06.2010 року, встановлено, що відносно ОСОБА_2 відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутністю в його діях складу злочинів, передбачених ст. ст. 194, 296 КК України.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справах за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Щодо позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не було подано суду відповідних доказів, що підтверджують факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, не вказано з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обовязкову зясуванню при вирішенні спору про відшкодуванню моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Керуючись Постановою Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справах за позовами про відшкодування шкоди», Постановою Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», ст. ст. 60, 88, 212, 213, 214, 215, 226 Цивільного процесуального кодексу України,

р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: