Справа № 2-106/10 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2010 р. Летичівський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Козак О.В.

при секретарі - Козка Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Летичів справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитно - заставного договору недійсним,

ВСТАНОВИВ

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що 22 серпня 2008 року між ним та Хмельницькою філією Летичівського відділення Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» було укладено кредитно-заставний договір № НМЬОАК05481070, відповідно до умов якого йому було надано кредит в сумі 23968,90 доларів США, терміном до 21.08.2013 р. з виплатою за користуванням кредитом 15,00 % річних. У вказаному договорі також було передбачено, що застава забезпечує всі вимоги банку. 31.07.2009 року Хмельницькою філією «ПриватБанк» було реалізовано на відкритих торгах автомобіль, який знаходився в заставі «ПриватБанку», а кошти від його реалізації направлені на виконання зобовязань за вищевказаним договором, проте в грудні 2009 року банк йому повідомив, що за ним рахується заборгованість 5458,91 доларів США. Вказані умови договору вважає несправедливими і такими, що суперечать принципу добросовісності. Крім того, несправедливими вважає умови кредитного договору в частині надання кредиту в доларах США, оскільки всі ризики знецінення національної валюти України банк покладає виключно на позичальника, що значно погіршує становище останнього порівняно з банком. Надання відповідачем кредиту в доларах є порушенням норм діючого законодавства України, зокрема вимог ст.524 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні та норм, які регулюють валютні операції на території України, а тому просить визнати недійсним кредитно - заставний договор № НМЬ0АК05481070 від

1)
року.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнили позовні вимоги, змінивши підстави позову, просять визнати кредитно-заставний договір № НМЬ0АК05481070 від 22 серпня 2008 року укладений між позивачем і ПАТ «Приват- банк» удаваним правочином та визнати його укладеним в національній валюті України, а саме в розмірі 110496,62грн. і спонукати банк на перерахування сплачених раніше коштів в рахунок погашення заборгованості. Свої вимоги обгрунтували тим, що на час укладення договору, банку було відомо, що позивачу для розрахунку з резидентами при купівлі автомобіля, а також його страхуванні та реєстрації необхідні саме гривні. Проте кредитний договір було укладено в доларах, а отже відповідач усвідомлював, що цей договір носить формальний характер, тому є підстави вважати, що його укладено з метою приховати факт надання кредиту в гривнях. Крім того, надані банком кошти були обміняні на гривні для здійснення відповідних правочинів з резидентами України, оскільки згідно законодавства національна валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України. Таким чином, відповідач не мав права надавати позивачу - резиденту України, кредит в іноземній валюті для розрахунків цією валютою з інтими резидентами України і на момент укладення договору ці обставини були відомі відповідачу. Позивач в судовому засіданні пояснив, що банком гроші на руки йому не видавались, всі розрахунки за автомобіль проводив банк причому в гривнях.

Представник відповідача вимоги не визнала, посилаючись на наявність права «ПриватБанку» вчиняти операції у іноземній валюті, в т.ч. на укладення договорів кредиту у доларах США. Під час укладення кредитного договору з позивачем у банка не було мети приховувати будь-яку іншу угоду, оскільки позивач звернувся в банк з заявою про видачу йому кредиту, саме в доларах СІЛА, що банком і було зроблено. При цьому, згідно п.п. 3.3, 17.4 кредитного договору позивач доручив банку, без додаткових узгоджень, перерахувати кредит на вказані ним цілі.

Вислухавши сторони, дослідивши обставини справи, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. З ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб»єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

В судовому засіданні встановлено, що: згідно анкети заяви по програмі «Авто в кредит за 30 хвилин» від 22.08.2008 року, ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «ПриватБан с» з заявою про видачу кредиту в сумі 23968,90 доларів СІЛА; згідно кредитно-заставного договору № HML0AK05481070 від 22.08.2008 року ОСОБА_1 надано кредит в ПАТ «ПриватБанк» в сумі 23969,90 доларів США, а згідно п. п. 3.3, 17.4 вказаного кредитно- заставного договору позивач доручив банку, без додаткових узгоджень, перерахувати кредит на вказані ним цілі.

Відповідач свої зобовязання за Договором виконав, надавши позивачу кредитка перерахувавши його на вказані ним цілі, що підтверджується актом приймання - передйчі № 220808-1 від 22.08.2008 року, згідно якого ПП-Автоцентр «ЛИГА» в особі директора ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_1 прийняв автомобіль Hyundai Tucson, д/н ВХ 67-99 AT.

Позивач та його представник в судовому засіданні не надали доказів про намір відповідача приховати інший правочин при укладенні спірного кредитного договору.

Посилання позивача та його представника на порушення відповідачем При укладенні кредитно-заставного договору в даларах СІЛА чинного законодавства України, що регулює валютні операції на території України, на увагу не заслуговують з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, однак ч. З цієї статті встановлює, що використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000р. № 2121-III (із змінами та доповненнями) банки мають право на підставі банківської ліцензії здійснювати банківські операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, при цьому ст. 2 цього закону встановлено, що терміни «кошти» у цьому Законі вживається у значенні - «гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент».

ПАТ КБ „Приватбанк має банківську ліцензію № 22 від 04.12.2001р., видану Національним Банком України, на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п.5 - 11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", а також відповідач має дозвіл № 22-2 від 29.07.2003р., виданий Національним Банком України, на право здійснювати операції з валютними цінностями, визначені п. 1 - 4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", згідно з додатком до дозволу №22-2 від 29.07.2003р.

Таким чином, суд вважає, що банк мав право укладати кредитні договори, виданати кредити та відповідно, вимагати виконання зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з п. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 свої вимоги не довів, кредитний договір відповідає діючому законодавству та обґрунтованих підстав для визнання кредитного договору удаваним правочином та таким, що укладений в національній валюті - гривні немає, а тому в задоволенні позову йому слід відмовити.

На підставі наведеного, ст.ст. З, 235, 533,629,1054 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000р. № 2121-III (із змінами та доповненнями), керуючись ст. 4, 8, 60,158, 208, 215 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ПАТ комерційний банк «ПриватБанк» про визнання кредитно - заставного договору № HML0AK05481070 від

1)
року удаваним правочином, та таким, що укладений в Національній валюті Україні - гривні, відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: