Справа № 2-4536/10р.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 грудня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Хутінаєвій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

10.12.2010 року позивачі звернулися до суду з даним позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 0,3206 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Бориспільського району Київської області, укладеного 26.10.2005 року між ОСОБА_3 сільською радою Бориспільського району Київської області та субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1.

У позовній заяві позивачі стверджують, що 27.02.2009 року між ними було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3206 га, за яким продавець ОСОБА_1, та покупець ОСОБА_2, зобовязуються у майбутньому укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3206 га, що знаходиться на території ОСОБА_3 сільської ради Бориспільського району Київської області.

Позивачі зазначають, що вказана земельна ділянка є частиною земельної ділянки площею 351,6 га, і знаходилася у власності ТОВ «Ревне» (як правонаступника Колективного сільськогосподарського підприємства «Комунар») на підставі державного акта на право колективної власності на землю серії КВ № 000004, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначають, що ОСОБА_3 сільська рада не могла бути орендодавцем земельної ділянки площею 0,3206 га, а оспорюваний договір оренди земельної ділянки унеможливлює отримання ОСОБА_1 державного акта на право власності на земельну ділянку та відповідно укладення основного договору купівлі-продажу між позивачами. Тобто, наявність оспорюваного договору оренди земельної ділянки, укладеного із порушенням вимог закону, на думку позивачів, порушує їхні права та інтереси, які випливають із попереднього договору купівлі-продажу.

Таким чином, договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 сільською радою Бориспільського району Київської області та субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1, має бути визнаний судом недійсним на підставі ст.ст.203, 215, 228 ЦК України, ст.ст.4, 15 Закону України «Про оренду землі».

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, підтвердивши викладені у ньому обставини.

Позивач ОСОБА_2 до суду не зявився, про день, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, до суду подав клопотання, в якому позов підтримав повністю, просив справу розглянути та вирішити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада Бориспільського району Київської області за викликом суду представників не направила, про день, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій позов визнає повністю, просить розглянути справу за відсутності представників.

Суд ухвалив слухати справу у відсутність позивача ОСОБА_2 та відповідача.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, дослідивши наявні у справі матеріали, оцінивши та проаналізувавши всі наявні докази по справі у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.02.2009 року між позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3206 га, за яким сторони зобовязались у майбутньому укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,3206 га, що розташована на території ОСОБА_3 сільської ради Бориспільського району Київської області.

У вказаному попередньому договорі купівлі-продажу від 27.02.2009 року ОСОБА_1 зобовязується протягом 14 днів з моменту отримання ним згідно з вимогами статті 126 Земельного кодексу України державного акта на право власності на земельну ділянку площею 0,3206 га, але не пізніше двох років з дня підписання цього Попереднього договору, укласти договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки площею 0,3206 га.

Дослідивши матеріали справи, судом також було встановлено, що 29.12.1996 року Ревненською сільською радою народних депутатів Бориспільського району Київської області Колективному сільськогосподарському підприємству «Комунар» було видано державний акт серії КВ № 000004 на право колективної власності на землю площею 2162,9 га, що був зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 4. Таким чином, судом встановлено, що, у відповідності з ч.1 ст.22 ЗК України 1990 року (в редакції чинній на момент видачі державного акта), у КСП «Комунар» виникло право власності на землі площею 2162,9 га.

КСП «Комунар» було припинено шляхом перетворення разом із зміною найменування в колективне сільськогосподарське підприємство пайовиків «Ревне», а останнє було припинено шляхом перетворення в сільськогосподарський виробничий кооператив «Ревне». Згідно із підпунктом 1.1 пункту 1 статуту ТОВ «Ревне» в редакції від 25.03.2009 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ревне» є правонаступником сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ревне».

Судом було також встановлено, що протягом реорганізації правонаступників КСП «Комунар» за ними у відповідності до Положення про створення Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 118, зберігався єдиний ідентифікаційний код підприємства, який на даний момент є ідентифікаційним кодом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ревне», що підтверджується дослідженими судом доказами, зокрема витягами з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) за № 21-10/5641-1 від 02.10.2006 року, № 21-10/6603-2 та № 21-10/6603-3 від 10.11.2006 року, виданих Головним міжрегіональним управлінням статистики у м. Києві.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що ТОВ «Ревне», як правонаступник КСП «Комунар», мав всю сукупність повноважень власника земельної ділянки площею 0,3206 га, яка є предметом попереднього договору купівлі-продажу від 27.02.2009 року.

26.10.2005 року між ОСОБА_3 сільською радою Бориспільського району Київської області та субєктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,3206 га строком на 49 років.

Судом досліджено матеріали справи, зокрема лист ОСОБА_3 сільської ради Бориспільського району Київської області № 212 від 20.08.2009 року та встановлено, що земельна ділянка площею 0,3206 га, що є предметом оспорюваного договору оренди земельної ділянки, знаходиться в межах господарського двору, що розташований на земельній ділянці площею 351,6 га, визначеної за № 1 в державному акті на право колективної власності на землю серії КВ № 000004, виданому 29.12.1996 року КСП «Комунар».

Крім того, суд дійшов до висновку про те, що земельна ділянка, яка є предметом попереднього договору від 27.02.2009 року, та земельна ділянка площею 0,3206 га, яка є предметом договору оренди земельної ділянки від 26.10.2005 року, перетинаються.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Частина 2 ст.15 цього ж закону передбачає, що порушення вимог, зокрема статті 4 цього закону, є підставою для визнання договору оренди недійсним.

В ч.4 ст.41 Конституції України зазначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_3 сільська рада Бориспільського району Київської області не мала повноважень на укладення оспорюваного договору оренди від 26.10.2005 року, тобто не могла бути орендодавцем, а отже, зміст такого договору суперечить, зокрема, ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі».

А тому суд вважає, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки, укладений 26.10.2005 року субєктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сільською радою Бориспільського району Київської області, згідно з ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, є недійсним.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_3 сільська рада, не зясувавши підстав розпорядження нею вказаною земельною ділянкою та за наявності на той момент власника землі - ТОВ «Ревне», як правонаступника КСП «Комунар», надала вказану земельну ділянку площею 0,3206 га в оренду субєкту підприємницької діяльності фізичній особі ОСОБА_1.

Частиною 1 ст.228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Таким чином, суд встановив, що договір оренди земельної ділянки, укладений 26.10.2005 року субєктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сільською радою Бориспільського району Київської області, був спрямований на незаконне заволодіння майном ТОВ «Ревне» (яке було власником вказаної земельної ділянки на момент укладення договору оренди), а саме земельної ділянки площею 0,3206 га, а тому суд вважає, що договір оренди земельної ділянки, укладений 26.10.2005 року між ОСОБА_3 сільською радою Бориспільського району Київської області та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1, є правочином, що порушує публічний порядок у розумінні ч.1 ст.228 ЦК України, а отже, згідно з ч.2 ст.228 ЦК України, є нікчемним правочином.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи факт укладення договору оренди земельної ділянки ОСОБА_3 сільською радою Бориспільського району Київської області, яка не мала повноважень надавати земельну ділянку площею 0,3206 га в оренду, та наявність прав та законних інтересів позивачів щодо земельної ділянки, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.4, 15, 16, 203, 215, 228, 392 ЦК України, ст.ст.4, 15 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.10, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,3206 га, укладений 26.10.2005 року між ОСОБА_3 сільською радою Бориспільського району Київської області (ідентифікаційний код 25897623) та субєктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 та зареєстрований у реєстрі за № 4789.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський