Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-7226/ 2010. Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
Категорія 50,52 Доповідач - Черниш Т.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Кривохижі В.І., суддів Черниш Т.В.,

ОСОБА_2, при секретарі Дімановій Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2010 року,

встановила:

24 березня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградське міжгосподарське управління капітального будівництва» (далі- ТОВ «КМУКБ») з уточненим 11 травня позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання недійсними постанови позачергових зборів учасників ТОВ від 12 березня 2010р. та наказу №4 від 12 березня 201 Ороку, постанови від 23 березня 2010р., виключення з трудової книжки запису №27 про звільнення з роботи.

Позовні вимоги мотивував тим, що він був учасником створеного рішенням Установчих зборів від 16 травня 2000р. ТОВ «КМУКБ». Рішенням зборів учасників товариства від 16 травня 2000 року його обрано директором.

19 лютого 201 Ороку подав заяву про звільнення з посади директора за власним бажанням з 6 березня, однак постанова позачергових зборів учасників товариства про його звільнення з 6 березня була прийнята лише 12 березня. Того ж дня, як зазначено в трудовій книжці, було видано наказ про звільнення з посади директора ТОВ з 6 березня, з яким його вчасно не ознайомили.

Посилаючись на те, що звільнення з роботи відповідачем здійснено не за тією датою, наказ №4 від 12 березня видано не уповноваженою

особою, в останній робочий день(5 березня) з ним не було проведено розрахунку та не видано трудову книжку, просив стягнути з ТОВ «КМУКБ» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 6 березня по час постановления рішення,, визнати недійсними постанову позачергових зборів від 12 березня і наказ №4 від 12 березня про його звільнення з посади директора ТОВ та виключити у звязку з цим з трудової книжки запис №27 про звільнення з роботи; визнати недійсною постанову позачергових зборів учасників товариства №7 від 23 березня 2010р. про його виключення з учасників товариства, оскільки ці збори були проведені з порушенням встановленого законом та статутом порядку скликання та проведення зборів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2010 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто 303,57 грн. заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 926,96 грн. В задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставив питання про скасування з мотивів порушення норм матеріального і процесуального права рішення суду і постановления нового про задоволення позову. Зазначав, зокрема, що суд не зясував фактичні обставини справи, не витребував додаткові докази, на які посилався він, позивач, на обґрунтування своїх вимог, не мотивував висновок про відмову в позові, залишив без вирішення позов в частині вимог про визнання недійсними постанов зборів учасників ТОВ від 12 та від 23 березня, наказу від 12 березня 2010 року.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник доводи апеляційної скарги повністю підтримали. Представник відповідача з ними не погоджувалась.

Перевіривши за матеріалами справи рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. З КЗпП законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ , організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Особливості праці, зокрема, членів кооперативів та їх обєднань визначаються законодавством та їх статутом.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що рішенням установчих зборів учасників ТОВ «Кіровоградське міжгосподарське управління капітального будівництва» від 16 травня 2010 року ОСОБА_3 як учасник створеного товариства був обраний його директором.

Позачерговими зборами учасників ТОВ від 12 березня 2010 року позивач був звільнений з посади за власним бажанням (ст. 38 КЗпП) з 6 березня згідно поданої ним 19 лютого 2010 року відповідної заяви (а.с. 44). Того ж дня на підставі рішення зазначених зборів видано наказ про

звільнення ОСОБА_3І.(а.с.43) і в його трудову книжку внесено відповідний запис за №27(а.с. 10).

Заявляючи про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач посилався, зокрема, на те, що відповідач не видав йому трудову книжку в день звільнення та не провів розрахунку.

Між тим, встановлено, що рішення про звільнення позивача було прийнято зборами лише 12 березня, оскільки ОСОБА_3, який з'6 березня не працював, на неодноразові повідомлення( про призначення зборів на 2, 9, 12 березня) не зявлявся без поважних причин, від отримання трудової книжки відмовлявся, про що свідчать відповідні акти (а.с 52-58).

Переконливих доказів на підтвердження факту порушення закону та статуту під час скликання і проведення зборів 12 березня 2010 року, на що посилався позивач, пояснюючи свою відмову від участі в зборах, він не надав, не містять їх і матеріали справи.

ОСОБА_3 не заперечував і того, що 15 березня йому додому привезли трудову книжку, однак відмовився від її отримання, як і наступного дня, коли особисто зявився до товариства, оскільки не погоджувався з записом за №27 про звільнення, тоді ж відмовився отримати 303грн.57коп. розрахункових, запропонованих з власних коштів новообраного директора ТОВ, без надання відповідного розрахунку.

З огляду на це, суд дійшов до висновку про відсутність вини ТОВ у затримці видачі трудової книжки, а, отже, і передбачених ч. 4 ст. 235 КЗпП підстав для виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Порядок та строки розрахунку при звільненні працівника з роботи та підстави відповідальності за затримку розрахунку регулюються ст.ст. 116, 117 КЗпП.

Ухвалюючи про стягнення 1230 грн. 53 коп., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 при звільненні не було виплачено 303,57 грн. розрахункових, крім того, відповідач, заперечуючи свою вину в затримці проведення розрахунку при звільненні, погодився виплатити за період з 6 по 24 березня 2010 року (день виключення з членів товариства) середньомісячний заробіток, який згідно довідки становить 926 грн. 96 коп.(а.с.8.)

Колегія суддів вважає, що визначена судом сума до стягнення не порушує прав позивача щодо оплати праці, враховуючи відсутність вини відповідача, вжиті ним заходи до проведення розрахунку.

Відсутні правові підстави для визнання недійсними постанови №1 від 12 березня 2010 року позачергових зборів учасників ТОВ та наказу №4 від 12 березня. Статутом не передбачені порядок звільнення з посади директора ТОВ. Звільнення проведено на підставі ст. 38 КЗпП. Доказів того, що при цьому відповідачем порушено процедуру звільнення не надано. Оформлення рішення згаданих зборів постановою, а не протоколом, як і інші доводи позивача, не можуть бути достатньою підставою для висновку про невідповідність його Статуту. Не свідчить про порушення прав позивача, яке підлягає судовому захисту, і видача наказу від 12 березня та підпис його

ОСОБА_4, який рішенням загальних зборів від 12 березня 2010 року був обраний директором ТОВ «КМУКБ»(а.с.100). Згідно п. 13.4.5 статуту ^товариства звільнення з роботи працівників покладено на директора.

За таких обставин не підлягає задоволенню і вимога позивача про виключення з його трудової книжки запису №27 щодо звільнення з роботи з мотивів, якими ця вимога обґрунтовувалась.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що передбачені ст. 309 ЦПК підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, наведені в апеляційній скарзі доводи його не спростовують.

Разом з тим, суд помилково вирішив питання про розподіл судових витрат, віднісши їх за рахунок держави. Тому, виходячи з вимог ст. 88 ЦПК, ст. З Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито», п.ЗЗ Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 51 грн. в дохід держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Провадження у справі в частині заявленої позивачем вимоги про .знання недійсною постанови зборів учасників ТОВ „КМУКБ від 23 березня 2010 року про виключення з членів товариства закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст.88, 303, 307, 308, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах

ВИРІШИЛА:

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2010 року змінити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградське міжгосподарське управління капітального будівництва судовий збір в сумі 51 грн. в дохід держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

^ В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи