Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2 -200/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2010 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Ганєві А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 житлово-комунального господарства та паливно- енергетичного комплексу Одеської міської ради, за участю третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, Житлово- будівельного кооперативу «Малиновський-8» про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на 1/2 частину квартири, суд, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що під час шлюбу з відповідачем ОСОБА_2, вони за спільні кошти повністю виплатили пай в сумі 13051 крб. за кооперативну квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі.

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 1996 року між позивачкою та ОСОБА_2 в рівних частках був розподілений пай на вищевказану квартиру і за кожним з них визнано право на частку в паєнакопичуванні в сумі 6525 крб. Крім того, зазначеним рішенням визначений порядок користування квартирою. Рішення суду вступило у законну силу 30 квітня 1996 року.

У січні 2008 року, при ознайомлені в суді з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зняття з реєстраційного обліку, позивачка з матеріалів даної справи вперше дізналась про наявність свідоцтва № 4858 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі, яке 7 квітня 1998 року було видано на ім'я ОСОБА_2. ОСОБА_3 житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів.

З вказаним свідоцтвом позивачка не згідна, вважає, що свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі, яке видане на ім'я ОСОБА_2 грубо порушує її право, так як пай за вищезазначену квартиру вони з ОСОБА_2 виплатили разом, у зв'язку з чим просить суд поновити строк позовної давності, визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на зазначену квартиру, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири.

У судовому засіданні представник позивачки підтримала уточненні позовні вимоги (а. с. 200 -201) та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, згідно довідки з Адресно-довідкового бюро Одеської області ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 і ПетроваАДРЕСА_2, однак вручити йому судову повістку не видається можливим, оскільки за зазначеною адресою він не проживає ( а. с. 235, 239).

Представник відповідача ОСОБА_3 житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі є поштове повідомлення про отримання судової повістки ( а. с. 236 ).

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились, надали суду заяву, в якій позовні вимоги визнали, просили суд розглядати справу в їх відсутності ( а. с. 240 ).

Представник третьої особи ЖБК «Малиновський -8» у судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі є поштове повідомлення (а. с. 239 ), направив суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутності (а. с. 197).

Представник третьої особи Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі є поштове повідомлення (а. с. 237 ).

Вислухавши думку представника позивачки, вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі ст.15 Закону України „Про власність", член житлово- будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, набуває права власності на це майно

Відповідно ст. 22 КпШС України, який діяв під час перебування сторін у шлюбі, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

У судовому засіданні встановлено, що з 2 березня 1973 року по 30 листопада 1993 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 знаходились у зареєстрованому шлюбі.

Під час шлюбу, а саме в 1991 році, за сумісні кошти подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю виплатили пай за квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі в ЖБК « Малиновський -8» в розмірі 13.051 крб.

30 листопада 1993 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Київської районної ради народних депутатів м. Одеси ( а. с. 98).

На підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 березня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках був розподілений пай на квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі і за кожним з них визнано право на частку в паєнакопичуванні в сумі 6525 крб. Крім того, зазначеним рішенням визначений порядок користування квартирою. Рішення суду вступило у законну силу 30 квітня 1996 року ( а. с. 51-56).

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу « Малиновський -8» № 59 від 09 липня 2010 року у квартирі АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 ( а. с. 241 ).

Однак, незважаючи на розподіл паєнакопичень ОСОБА_2 отримав довідку на своє ім'я про виплачені паєнакопичення та отримав свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру тільки на своє ім'я, що підтверджується свідоцтвом, яке видане 7 квітня 1998 року ОСОБА_3 житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів видано свідоцтво № 4858 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі на ім'я ОСОБА_2 ( а. с. 97).

з

Згідно п.п. б п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 « Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності», при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово- будівельного, дачного, гаражного, чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража, чи іншої будівлі.

У зв'язку з тим, що свідоцтво про право власності на вказану квартиру ОСОБА_2 було отримано з порушенням закону, приймаючи до уваги існуюче рішення про розподіл в рівних частках паєнакопичення спірної квартири між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, суд вважає, що права ОСОБА_1, грубо порушені і зазначене оспорюване свідоцтво про право власності на квартиру слід визнати частково недійсним на підставі ст. 15 Закону України „Про власність", а також виходячи з положень ст. 48 Закону України «Про власність», які діяли на момент існування правовідносин.

Крім того, суд вважає обґрунтованим посилання ОСОБА_1 про необхідність поновити строк позовної давності, оскільки такий строк був нею порушений через те, що їй не було відомо про отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на квартиру лише на його ім'я, а про цей факт їй стало відомо лише у січні 2008 року, при ознайомлені в суді з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зняття з реєстраційного обліку, з яких позивачка вперше дізналась про наявність свідоцтва № 4858 про право власності на квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі, що 7 квітня 1998 року було видано на ім'я ОСОБА_2. ОСОБА_3 житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів.

Вказані обставини, на думку суду, є поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку позовної давності, у зв'язку з чим порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту, що передбачено ч. 5 ст. 267 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що слід поновити строк позовної давності ОСОБА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_3 і Петрова в місті Одесі, так як вона є власником 1/2 частини паєнакопичення спірної квартири.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло.

Житловим правопорушенням визнається протиправна дія чи бездіяльність, що порушує норми права і суб'єктивні права учасників житлових відносин.

Міжнародний пакт про громадянські та політичні права зобов'язує державу забезпечити кожній особі ефективний засіб правового захисту у випадку порушення її прав і свобод. Право на захист для кожної особи, яка його потребує, забезпечується державою, її компетентними судовими, адміністративними або законодавчими органами, тому судова діяльність спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань, що також передбачено ч. 1 ст. 15 ЦПК України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що під час розгляду справи представник позивачки довела суду ті обставини, на які вона посилалась як на підставу вимог ОСОБА_1.

З урахуванням вищевказаного, оцінивши усі обставини в їх сукупності, суд вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню шляхом поновлення ОСОБА_1 строку позовної давності, визнання частково: недійсним свідоцтва № 4858 від 7 квітня 1998 року про право власності на квартиру АДРЕСА_3 і Петрова в місті Одесі, яке видане ОСОБА_3 житлово-комунального господарства виконавчого комітет) Одеської міської ради та визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 і Петрова в місті Одесі.

24 квітня 2008 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в м. Одесі, яка зареєстрована за ОСОБА_2

У зв'язку з тим, що позов ОСОБА_1 задоволений і необхідність у забезпеченні позову відпала, суд вважає, що слід скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2008 року.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 154, 209, 212, 213 ЦПК України, на підставі ст. ст. 15, 16, 267, 317, 319, 321, 328 ЦК України, ст. ст. 15, 48 Закону України « Про власність», постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 « Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності», постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», суд ,-

ВИРІШИВ :

Поновити строк позовної давності ОСОБА_1.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво № 4858 від 7 квітня 1998 року про право власності на квартиру АДРЕСА_3 і Петрова в місті Одесі, яке видане ОСОБА_3 житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради та визнати за ОСОБА_1 право власності на Уі частину квартири АДРЕСА_3 і Петрова в місті Одесі.

Скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2008 року, якою накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі, яка зареєстрована за ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Рева С.В