Справа №22-ц-2317 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Гагіна М.В

суддів: Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 15 квітня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «КК Комененерго-Суми», про визначення порядку користування квартирою, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їй та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25 вересня 2009 року та договору довічного утримання від 23 квітня 2004 року. Після смерті власника квартири ОСОБА_4 вони зробили ремонт у вказаній квартирі та з самого початку прийняли рішення про порядок користування квартирою.

У вказаній квартирі є дві житлові кімнати: 2 площею 18,2 кв.м, 3 площею 12,2 кв.м. з балконом, кухня 4 площею 5,8 кв.м., коридор 1 площею 8,9 кв.м., ванна кімната 5 площею 3 кв.м., туалет 6 площею 1,4 кв.м.

Просила визначити порядок користування квартирою виділивши їй кімнату площею 18,2 кв.м, а ОСОБА_2 жилу кімнату площею 12,2 кв.м. з балконом 2,3 кв.м., кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор залишити у загальному користуванні.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 15 квітня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено порядок користування квартирою №11 у будинку №19 по вул.Кірова у м.Суми, виділивши у користування ОСОБА_3 жилу кімнату площею 18,2 кв.м., а ОСОБА_2 жилу кімнату площею 12,2 кв.м. з балконом 2,3 кв.м. кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор залишено у загальному користуванні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що виділена їй житлова кімната площею 12,2 кв.м. суперечить її інтересам.

Крім того, вказує, що кухня у квартирі площею 5,8 кв.м. порушує норми ДБН.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору довічного утримання та договору купівлі-продажу частини квартири.

У вищезазначеній квартирі є дві житлові кімнати площею 18,2 кв.м. та 12,2 кв.м. з балконом, кухня - 5,8 кв.м., коридор 8, 9 кв.м., ванна кімната 3 кв.м., туалет 1,4 кв.м.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, місцевий суд виходив з положень ст.150 ЖК України щодо права власника квартири вільно розпоряджатися своєю власністю.

Проте, повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов цих висновків неповно зясувавши всі обставини справи, без належної оцінки всіх зібраних по справі доказів, що призвело до частково помилкового висновку та застосування норм матеріального та процесуального права.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Місцевим судом вірно встановлено і сторонами не заперечується про належність їм на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_2, відповідно до договорів довічного утримання та купівлі-продажу (а.с.6, 9).

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

ОСОБА_3, звертаючись до суду із зазначеним позовом, зазначала про наявність домовленості з відповідачкою щодо порядку користування квартирою.

Проте, матеріали справи не містять таких доказів, як і доказів про смерть ОСОБА_6, яку сторони у справі зобовязувалися утримувати згідно договору від 23 квітня 2004 року.

Крім того, з огляду на рівність часток сторін у праві власності на квартиру (ч.2 ст.372 ЦК України) та призначення квартири - постійного в ній проживання (ч.1 ст.382 ЦК України), суд виділяючи позивачу у користування житлову кімнату площею 18,2 кв.м., а відповідачу 12, 2 кв.м., недотримався принципу рівності їх прав, а відтак допустив суттєве звуження прав відповідача.

З огляду на положення ч.1 ст.3, ст.ст.10, 60 ЦПК України, ОСОБА_3 не доведено і матеріали справи не містять доказів про порушення її права щодо володіння, користування та розпорядження квартирою, яка перебуває у спільній сумісній власності, що є підставою для відмови у задоволенні позову та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 15 квітня 2010 року у даній справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Товариства з обмеженою відповідальністю «КК Комененерго-Суми», про визначення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: