АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-895/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Романюк М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі :

головуючого Петренко І.О.

суддів Болтунової Л.М., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу. Посилаючись в обґрунтування позовних вимог на те, що станом на 15.12.2006 р. відповідач винен йому 58 500 грн., що підтверджується розпискою написаною відповідачем власноруч, просив стягнути суму боргу.

Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом та посилаючись на те, що ніяких грошей від ОСОБА_3 він не одержував, існуючий на той час борг утворився внаслідок господарчої діяльності двох юридичних осіб, керівниками та власниками якого є сторони по справі, а розписку він написав внаслідок застосування до нього психічного тиску з боку ОСОБА_3, просив визнати договір позики недійсним.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 р. позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені в повному обсязі, у задоволені зустрічного позову відмовлено та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 р. скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволення позову ОСОБА_3 та задоволення його позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача суми боргу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого, позивач позичив відповідачу грошову суму в розмірі 58 500 грн. з терміном повернення до 31 грудня 2007 р. Даний висновок суду є правильним.

Відповідно до ст.1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦПК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Дослідивши докази по справі суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що між сторонами був укладений договір позики, підтвердженням чого є розписка написана відповідачем власноруч, у якій зазначена сума боргу та термін його повернення.

Крім того, підтвердженням укладення між сторонами договору позики є зустрічна позовна заява, у якій ОСОБА_2 просить визнати договір позики недійсним.

Відмовляючи у задоволені зустрічного позову суд першої інстанції виходив з його недоведеності та безпідставності.

Відповідно до ст.1051 ЦПК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Посилання апелянта на те, що грошей від позивача він не отримував, а розписку написав під психічним тиском не може бути прийнято до уваги, тому що не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні. З приводу застосування до нього тиску відповідач до правоохоронних органів та суду за захистом своїх прав не звертався.

Посилання апелянта на те, що фактично боргові зобов'язання виникли між двома юридичними особами, а тому у задоволені позову про стягнення з нього суми в розмірі 58 500 грн. необхідно відмовити, також не може бути прийнято до уваги, т.я. зі змісту розписки вбачається що грошове зобов'язання виникло у нього саме як у фізичної особи, а не в наслідок здійснення господарської діяльності. Крім того, було встановлено, що навіть після проведення усіх розрахунків між двома юридичними особами, розписка залишилася у позивача.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст.ст.309 - 311 ЦПК України підстави для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2009 р. залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Судді: