Справа № 2-32/10
Провадження № 2-32/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року Баришівський районний суд Київської області в складі головуючого судді Коваленко К.В.

при секретарі Старенькій С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на майно в спадок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою вказуючи, що на початку березня 1985 року вона, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, почала проживати разом з ОСОБА_5, з яким у них склалися гарні стосунки.

Того ж року, у встановленому законом порядку, за згодою ОСОБА_5 позивачка ОСОБА_1 вселилася у належний йому житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Корніївка, вул. Воровського, буд.19 і з того часу, до дня смерті ОСОБА_5, вони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обвязки, постійно допомагали один одному, але, враховуючи їхній вік, не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану з заявою про реєстрацію шлюбу.

З лютого 2009 року ОСОБА_5 помер.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська обл., Баришівський район, с. Корніївка, вул.. Воровського, буд.19, що належав померлому на підставі договору купівлі-продажу від 19.09.1978року. За життя ОСОБА_5 заповіт не складав.

ОСОБА_1, являється спадкоємцем четвертої черги, інших спадкоємців попередніх черг немає.

У встановлений законом шестимісячний строк, ОСОБА_1 звернулася до Баришівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_5.

Отримати свідоцтво про право власності на майно вона не має змоги так як, в договорі купівлі-продажу від 19.09.1978 року, посвідченого секретарем Паришківської сільської ради, не було зазначено номер будинку померлого, що і спричиняє труднощі в оформленні спадкових справ.

Вважає, що вона має право на звернення до суду для встановлення факту права власності померлого ОСОБА_5 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська обл., Баришівський район, с. Корніївка, вул. Воровського, буд.19, та визнання за нею, як спадкоємицею четвертої черги, права власності на спадкове майно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 позов підтримали в повному обсязі та пояснили суду, що в дійсності останні роки позивачка часто виїздила в с. Садове Баришівського району та м. Березань, так як в будинку не було належних умов для людей похилого віку. Позивачка з померлим не в силах уже були в повній мірі доглядати хазяйство, тому вони позбулись корови, майже вивели птицю, залишивши лише козу та декілька курок. Крім того позивачка має поганий стан здоровя, а село Корніївка знаходиться далеко від райцентру, разом з тим в м. Березань є лікарня. Крім того її племінниця, яка проживав в Березані, досвідчений медпрацівник, має більше 20 років стажу. За таких обставин позивачка часто, особливо в зимовий період виїздила до родичів в м. Березань

ОСОБА_5 не заперечував проти цього, коли вона була відсутня він постійно телефонував їй турбувався про стан її здоров'я.

Коли помер ОСОБА_5 помер, вона також перебувала у себе в квартирі в с. Садове так як це було в кінці листопада місяці і вона прихворіла, оскільки опалення в будинку ОСОБА_5 було пічне та слабке.

Відповідач ОСОБА_3 проти заявленого позову заперечила та пояснила суду, що дійсно на протязі тривалого часу позивачка проживала з її дядьком ОСОБА_5, проте в 2003 році позивачка зателефонувала її сестрі та сказала, що вона пішла від їх дядька так як у нього в будинку немає води, опалення та він п'є горілку. Вони з сестрою приїхали наприкінці 2003 року до дядька, в будинку була розвалена піч, дров не було. Хрещеному було на той час близько 80 років. Він був дома сам, тоді вони з сестрою домовились їздити до хрещеного постійно провідувати. Весь цей час хрещений жив сам, вони з сестрою приїздили до нього майже кожен тиждень, обробляли город, возили харчи, допомагали по господарству. Про смерть ОСОБА_5 їм зателефонували сусіди, а вже вони зателефонували ОСОБА_1. Коли вони приїхали в село то ОСОБА_1 вже була там. Вона хотіла її вигнати, але сестра відмовила її. В подальшому коли вони приїхали на поминки, то племінниця ОСОБА_1 вивозила з будинку машиною речі.

Відповідач ОСОБА_4 підтримала пояснення ОСОБА_3 та пояснила, що позивачка жила з ОСОБА_5, але вона вважає, що вона там не жила, оскільки вона там ні чого не робила, в дворі був безпорядок. Один раз вона зустрічалась з позивачкою у ОСОБА_5 в 2009 році. Позивачка дзвонила їй в 2003 році та казала, їй що вона пішла від ОСОБА_5, так як у нього в хаті холодно та в колодязі погана вода, також він їй не допомагає. Про смерть ОСОБА_5 їй зателефонували сусіди, а вона вже телефонувала ОСОБА_1. На запитання чому вона телефонувала про смерть ОСОБА_5 сторонній людині, з якою останній не проживав та не підтримував стосунків більше п'яти років відповідач не змогла дати пояснень.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада в судове засідання не зявилась, до суду надійшов лист за підписом сільського голови ОСОБА_7 в якому він просить справу розглядати без їхньої участі позовні вимоги визнають.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила суду, що останні п'ять років ОСОБА_5 проживав сам, оскільки його дружина ОСОБА_1 проживала десь в Березані, так як у неї було погане здоров'я. Вона знає про це оскільки у неї є телефон, та ОСОБА_5 постійно дзвонив до неї. ОСОБА_5 дзвонив до ОСОБА_1 раз чи два на тиждень, а бувало і частіше, останній раз ОСОБА_5 дзвонив їй перед самою смертю. Свідок сама спілкувалась з ОСОБА_1 та їй казала, що не приїздить в Корніївка так як фізично в неї слабке здоров'я, а так як в хаті немає опалення вона постійно хворіє. Чи проживала позивачка в будинку ОСОБА_5 останні пять років вона точно не знає, в дворі та будинку у ОСОБА_5 вона не бувала.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила суду, що вона працює соціальним працівником в селах Паришків та Корніївка. ОСОБА_5 вона знає, оскільки він був під опікою, та вона як патронажна сестра обслуговувала його. Він не потребував опіки, але їй потрібно було для кількості підопічних, тому вона звернулась до нього з пропозицією, та він погодився на опіку. Спочатку вона бачила ОСОБА_1, але в подальшому вона її не бачила, з ОСОБА_5 вона не спілкувалась,відповідачок вона також бачила в будинку лише декілька разів.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду що знала покійного ОСОБА_5 давно, десь в 2005 року покійний казав їй, що його покинула жінка та він остався сам, за останні п'ять років вона жодного разу не було дома у ОСОБА_5, чи саму жінку вона не знає,чи приїздила вона до нього, чи спілкувався він з нею свідок не знає.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що ОСОБА_5 знав давно, останнім часом спілкувався з ним регулярно, позивачка пішла від нього приблизно в 2005 році, але як вона виїжджала, чи забирала свої речі він не бачив, але бачив, що влітку 2009 року ОСОБА_1 приїжджала, скільки вона там була він не знає, про те, чи спілкувався ОСОБА_5 з ОСОБА_1 він не знає.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що ОСОБА_5 знав давно, періодично зустрічалися з ним біля магазину , позивачку він знає, приблизно чотири-п'ять років назад вона поїхала від ОСОБА_5 після того він її не бачив.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що покійного ОСОБА_5 знав давно, так як проживає по сусідству, весь час разом з ОСОБА_5 проживала ОСОБА_1 . Останнім часом, так як ОСОБА_1 часто хворіла, особливо в зимовий час, то вона проживала в своїй квартирі десь в м. Березань оскільки там було тепло, проведений газ та тепла вода. ОСОБА_5 в квартиру їхати не бажав, боявся покинути хату.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що ОСОБА_5 знав добре ОСОБА_1 також знав добре, з першого дня як вони з ОСОБА_5 проживали разом останні роки, після того як провели газ в 2005 році, а Мороз відмовився собі проводити газ, через стан здоровя ОСОБА_1 часто в'їжджала в свою квартиру, ОСОБА_5 також спочатку погодився їхати з ОСОБА_1, але потім передумав. Він дійсно повідомляв про смерть ОСОБА_5 відповідачок, але так як він не мав контактів не ОСОБА_1, не будь-кого інших, він просив своїх знайомих в Баришівці повідомити про смерть ОСОБА_5 рідню.

Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що знав ОСОБА_5 давно також він знає і ОСОБА_1 оскільки товаришує з її племінником, ще з молоду в 90-х роках вони часто на вихідні їздили гостювати в Корнїївку, останні роки перед смертю ОСОБА_5 він регулярно возив і ОСОБА_5 і ОСОБА_1 в с. Садове де у ОСОБА_1 була квартира, ввечері коли їхав з роботи, він привозив їх в с. Садове, залишав біля будинку, а вранці коли їхав на роботу забирав їх в село. В Садове він возив Мороза.С.Ю. та ОСОБА_1, як йому пояснювали, помитись, часто по проханню свого товариша він завозив в Корніївку продукти харчування, та залишав їх ОСОБА_5 та ОСОБА_1. їздив він до ОСОБА_5 приблизно раз на місяць, були випадки коли він відвозив ОСОБА_5 і ОСОБА_1 в м. Березань до сестри ОСОБА_1 але це було лише декілька разів на якісь свята.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що він знає ОСОБА_1 так як приблизно з 2006 року він на прохання родичів постійно привозив її з с. Садового в село та назад в с. Корніївка, крім того іноді допомагав по господарству, останній раз він возив ОСОБА_1 в лікарню в м. Березань, це було на початку осені 2008 року, назад він її не привозив. У ОСОБА_1П в с. Садове є квартира, але хто там проживав в 2006-2007 роках свідок не памятає, в даний час там проживав ОСОБА_1 та її племінниця. Чи їздив ОСОБА_5 в Березань чи ні він не знає, він його не возив.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що він проживає по сусідству з покійним ОСОБА_5 . З 1987 року ОСОБА_1 та Мороз проживали разом, проте останні два роки ОСОБА_1, через поганий стан здоровя, більше проживала в м. Березань, оскільки у неї десь там є квартира. В літній час вона часто приїздила в село, декілька разів Мороз їздив до неї в Березань, та просив свідка ОСОБА_17 доглянути господарство. Відповідачів він бачив у ОСОБА_5 декілька разів, в 2008 році вони допомагали ОСОБА_5 з городом.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що вона є небогою позивачки ОСОБА_1, що її тітка проживала з ОСОБА_5 з 1985 року, але останні два роки через похилий вік та поганий стан здоровя, ОСОБА_1 дуже часто виїздила в м. Березань та с. Садове де у неї була власна квартира. Так як в будинку у ОСОБА_5 не було нормального опалення, води, газу. Весь цей час вони регулярно приїздили до ОСОБА_5, привозили його в с. Садове, щоб він мав можливість помитись. ОСОБА_5 постійно телефонував до ОСОБА_1, також він мав намір переїхати на зимовий час до ОСОБА_1, але постійно відкладав це, так як не було на кого полишити господарство.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пояснили суду, що по сусідству з будинком покійного ОСОБА_5 у них є будинок який вони використовують як дачу, та бувають там переважно в теплу пору року. ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_5 приблизно до 2005 року, в той рік коли проводили газ, восени вона поїхала до себе в с. Садове.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення виходячи з наступних міркувань.

Суд встановив, що згідно договору купівлі-продажу від 19.09.1978 року, посвідченого секретарем Паришківської сільської ради ОСОБА_5 являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська обл., Баришівський район, с. Корніївка, вул. Воровського, буд.19.

З 1985 року за згодою ОСОБА_5 ОСОБА_21 ОСОБА_22 вселилася у належний йому житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Корніївка, вул. Воровського, буд.19 і з того часу, до дня смерті ОСОБА_5, вони проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обвязки, постійно допомагали один одному, але, враховуючи їхній вік, не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану з заявою про реєстрацію шлюбу.

З лютого 2009 року ОСОБА_5 помер. На момент смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_1 між собою та з іншими особами в шлюбі не перебували.

Суд вважає доведеним факт проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_1 виходячи з наступного. ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживали однією сімєю з 1985 року, останні рік-два, через поганий стан здоровя ОСОБА_1 більшість часу проживала в м. Березань та с. Садове, де вона має квартиру №1 в 6.7 по вул.. Гагаріна , це було зумовлено тим, що в сільському будинку ОСОБА_5 не було опалення, води та інших зручностей, крім того в селі було важко отримувати кваліфіковану медичну допомогу. Разом з тим в м. Березань мається міська лікарня, крім того небога ОСОБА_1 ОСОБА_18 є кваліфікованим медпрацівником, тому мала можливість доглядати ОСОБА_1. ОСОБА_5 мав задовільний стан здоровя, тому не потребував такої допомоги. Як вбачається з показів свідка ОСОБА_8 весь цей час Мороз піклувався про ОСОБА_1, регулярно два-три рази на тиждень телефонував ОСОБА_1, розповідав їй про господарства, цікавився її здоровям, останній раз Мороз телефонував ОСОБА_1 за день до смерті. Факт проживання однією сімєю підтверджується також і актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_5 при взятті його на облік у відділ соцзабезпечення. В зазначеному акті вказано, що Мороз проживає з дружиною ОСОБА_1. Крім того факт проживання однією сім'єю підтверджується показами інших свідків, ОСОБА_13, ОСОБА_14 /., ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 які в своїх показах пояснили суду, що хоча ОСОБА_1 останні два роки більшість часу проживала в с. Садове та м. Березань, проте вони з ОСОБА_5 підтримували тісний зв'язок, піклувались один про одного, часто ОСОБА_1 приїздила в село,а були випадки коли Мороз їздив до неї в с. Садове. Той факт що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 мали спільний бюджет підтвердила відповідач ОСОБА_4, яка повідомила, що навіть ремонт в квартирі ОСОБА_1 в с. Садове було проведено за їх спільні кошти. Крім того жодний із свідків допитаний в судовому засіданні не довів суду, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 припинили сімейні відносини після виїзду ОСОБА_1 в с. Садове, а лише констатували факт того, що останні два роки вона не проживала в будинку ОСОБА_5. Разом з тим як зазначає в своєму рішенні від 06.02.2008 року по справі за позовом Токмацької об'єднаної державної податкової інспекції (далі - ОДПІ) Запорізької області до Токмацької міської ради, ОСОБА1, ОСОБА 2 про визнання права власності та за позовом ОСОБАЗ до Токмацької міської ради до Токмацької ОДПІ Запорізької області про визнання спадкоємцем за законом і визнання права власності, за касаційними скаргами ОСОБА 3 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 липня 2007 року, Токмацької ОДПІ Запорізької області на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 25 квітня 2007 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 липня 2007 року Верховний суд України «зміна місця проживання спадкодавця та спадкоємця протягом останніх п'яти років не може бути перешкодою для реалізації права визначеного ст.1264 ЦК України».

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: Київська обл., Баришівський район, с. Корніївка, вул. Воровського, буд.19. За життя ОСОБА_5 заповіт не складав.

ОСОБА_1, як особа яка проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини та являється спадкоємцем четвертої черги, після смерті ОСОБА_5, звернулася у встановленому законом строк з заявою про прийняття спадщини, окрім неї з заявами про прийняття спадщини звернулися відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Отримати свідоцтво про право власності на майно вона не має змоги так як, в договорі купівлі-продажу від 19.09.1978 року, посвідченого секретарем Паришківської сільської ради, не було зазначено номер будинку померлого, а також виник спір з приводу проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини, що і спричиняє труднощі в оформленні спадкових справ.

Встановлені судом обставини підтверджуються:

- договором купівлі-продажу від 19.09.1978 року, посвідченого секретарем Паришківської сільської ради;

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_5;

- показами свідків:

- даними соціальної служби;

- спадковою справою;

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п.2 ст.1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, прийняття ними спадщини або відмова від її прийняття.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи п.З ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Керуючись ст.З Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті З СК України про те, що сім ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов язки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання однією сімєю до набрання чинності

цим Кодексом.

Враховуючи встановлені фактичні обставини, характер справи та виходячи з того, що ОСОБА_1 постійно проживала однією сім'єю з ОСОБА_5 з 1985 по 2009 рік, а тимчасовий від'їзд не може бути перешкодою для реалізації спадкоємцем права визначеного ст.1264 ЦК України, враховуючи те, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, керуючись ст.ст.1218,1258,1264,1268 ЦК України, ст.ст.107, 114,118,119,120 ЦПК України, п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 сільської ради задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Київська обл., Баришівський район, с. Корніївка, вул. Воровського, буд.19.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області протягом 10(десяти] днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20(двадцяти) днів після подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_23