Справа № 2-148/2010 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2010 року Семенівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Смаги С. В.,

при секретарі Фільчаговій Г. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Семенівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області про визнання права на отримання пенсійних виплат, спонукання до розрахунку розмірів виплат згідно законодавства та до виплати недоплачених сум, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом про визнання права на отримання пенсійних виплат, спонукання до розрахунку розмірів виплат згідно законодавства та до виплати недоплачених сум.

Згідно ст. 49 Закону пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Розмір державної пенсії визначений ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно якої передбачено, що в усіх випадках для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, розмір пенсії не може бути нижчим: по першій групі інвалідності десяти мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком. За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, для осіб, які втратили працездатність, визначеного закону.

Таким чином, новий мінімальний розмір пенсії за віком залежить від нового розміру прожиткового мінімуму. Відповідно до ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 вказаного Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі, за участю представника адвоката ОСОБА_1, позов підтримує у повному обсязі.

Представник позивача, ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просить позов задовольнити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача начальник Управління Пенсійного Фонду України в Семенівському районі Чернігівської області ОСОБА_3 звернулась до суду з письмовою заявою про розляд справи без участі представника, позовні вимоги не визнає повністю.

Суд, заслухавши представника позивача та вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне позовні вимоги задовільнити частково за слідуючих підстав. По справі встановлено, що позивач внаслідок захворювання, пов»язаного з впливом наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції у 1986 році, визнаний інвалідом першої групи та належить до першої категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області, де йому призначено основну та додаткову пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Проте, пенсії позивачу нараховані та виплачувались з врахуванням обмежень, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року № 654 у значно менших сумах, що не відповідають розмірам, встановленим Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Вказані обставини підтверджені письмовими матеріалами справи, запереченням відповідача.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема соціального захисту потерпілого населення, визначені та закріплені в Законі України від 28 лютого 1991 року № 796-ХII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Частина 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачає, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по І групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, зокрема інвалідам І групи - 100 % мінімальної пенсії за віком.

Дія вищезазначених норм Закону зупинялася на 2008 рік Законом України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року в частині визначених розмірів пенсій та надбавок, однак рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 ці зміни визнані неконституційними. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про Конституційний Суд України», ст. 152 Конституції України закони та інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом.

В Законі України «Про Державний бюджет на 2009 рік» норми ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не зупинено і не змінено. Статтею 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2009 рік" Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами. Проте, статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір основної та додаткової пенсій визначено залежно від розміру мінімальної пенсії за віком.

Відтак, суд, вважає, що, оскільки в 2009 році Верховна Рада України не уповноважувала Кабінет Міністрів України встановлювати розмір соціальних виплат, які залежать від розміру мінімальної пенсії за віком, зокрема зменшувати розмір пенсій, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач не мав права при призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії позивачу керуватися постановою Кабінету Міністрів України, яка є підзаконним нормативним актом.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на те, що відсутнє бюджетне фінансування для задоволення вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що стало причиною його не виконання, оскільки реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів та базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 4 ст. 19 Конституції України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Таким чином, відповідач зобовязаний був нараховувати та виплачувати позивачу щомісячну основну та додаткову пенсію відповідно до розмірів, встановлених ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" кратним мінімальній пенсії за віком. Відтак, останній протиправно відмовив позивачу у здійсненні відповідного перерахунку пенсії згідно її заяви .

Враховуючи протиправність такої відмови, з метою повного захисту прав позивача, суд прийшов до висновку про необхідність захисту цих прав шляхом визнання дій відповідача неправомірними та зобовязання останнього провести нарахування та виплату позивачу щомісячної додаткової пенсії та щомісячної державної пенсії відповідно до розмірів, встановлених ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". При цьому зобовязати відповідача виходити з розміру мінімальної пенсії за віком в цей період, встановленої абзацом 1 частини 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» як прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, оскільки за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Суд, відмовляє в задоволенні вимог щодо зобовязання відповідача в подальшому проводити нарахування щомісячної додаткової пенсії та щомісячної державної пенсії відповідно до розмірів, встановлених ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення, а тому суд не може своїм рішенням здійснити захист прав та інтересів осіб на майбутнє.

Позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області про перерахунок пенсійних виплат 07 травня 2010 року, а отримавши відповідь про відмову 11 травня 2010 року, звернувся до суду 27 травня 2010 року. Позивач має право на отримання пенсійних виплат з 02 квітня 2008 року, тобто з дня встановлення групи інвалідності. При таких обставинах суд вважає, що строк звернення до суду не пропущений.

Суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги щодо допущення негайного виконання судового рішення, у зв»язку з тим, що ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік випадків, коли суд допускає негайне виконання судових рішень. Вказаною статтею не передбачено випадків допущення негайного виконання рішень у справах, пов»язаних з нарахуванням та виплатою пенсій.

Суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стягнути з відповідача управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області на користь позивача ОСОБА_2 понесені ним витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 гривень 00 копійок.

Також суд вважає за необхідне на підставі п. п. 18, 34 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнити від сплати державного мита позивача ОСОБА_2 та відповідача управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 88, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, п. п. 18, 34 ч. 1 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області про визнання права на отримання пенсійних виплат, спонукання до розрахунку розмірів виплат згідно законодавства та до виплати недоплачених сум - задовільнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Семенівському районі Чернігівської області щодо відмови ОСОБА_2 у проведенні розрахунку та виплаті щомісячної державної та додаткової щомісячної пенсії, відповідно до розмірів, встановлених ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов"язати Управління Пенсійного Фонду України в Семенівському районі Чернігівської області провести нарахування та здійснити виплату ОСОБА_2 щомісячної додаткової пенсії, передбаченої ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 100 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" за період з 22 травня 2008 року по 20 липня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

Зобов"язати Управління Пенсійного Фонду України в Семенівському районі Чернігівської області провести нарахування та здійснити виплату ОСОБА_2 щомісячної державної пенсії, передбаченої ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, встановленої абзацом 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" за період з 22 травня 2008 року по 20 липня 2010 року з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Семенівському районі Чернігівської області на користь ОСОБА_2 оплачені при подачі позову витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в розмірі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок.

Від сплати державного мита за подачу позову і розгляд цивільної справи сторони на підставі п. п. 18, 34 ч. 1 ст. 4 Декрету Міністрів Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Семенівський районний суд Чернігівської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: С. В. Смага