ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 2-301/10
провадження № -
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2010 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі : судді Синиці Л.П., при секретарі судових засідань Хіжняк В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області про позбавлення батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю представника прокуратури Городищенського району Черкаської області, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 26 січня 2005 року уклала шлюб з ОСОБА_3 і проживали спільно до травня місяця 2009 року, а 13 квітня 2010 року подружжя офіційно розлучилося. Від даного шлюбу є троє дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, які після розірвання шлюбу залишились проживати з матір'ю. Під час спільного проживання відповідач ніде не працював і на утримання дітей коштів не надавав, що змушувало за кожною дитиною декретну відпустку не відбувати, залишати дітей на бабусю і йти працювати, тому що коштів, які надавалися на дітей було недостатньо для їх нормального утримання і розвитку. Після того як подружжя стало проживати окремо, відповідач жодного разу не поцікавився дітьми, не надавав ніяких коштів на їх утримання, і звертаючись до відповідача із проханням надати хоч якусь матеріальну допомогу на утримання дітей, отримувала відмову, з поясненням, що він хворіє і не в змозі працювати та буде краще якщо відмовиться від дітей. Вважаючи, що такий батько дітям не потрібний, звернулася до суду за захистом прав неповнолітніх дітей, і просить позбавити відповідача батьківських прав, стягнути судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити, вказавши, що не ставила питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, бо відповідач не працює та відмовляється утримувати дітей, з листопада 2009 року лише один раз, на прохання, прийшов провідати дітей, які його не сприймають як батька хоча і мають вік у п'ять, три, два роки та знають, що відповідач є їх батьком. Відповідач ОСОБА_3 позов визнав, зазначивши, що йому виповнилося 25 років, офіційно не працює, бо хворіє, тому і не в змозі утримувати дітей, проживає з матір'ю, має свій будинок, сім'ю утримував тимчасовими заробітками, займався вихованням дітей, коли проживали разом, в листопаді місяці минулого року позивач вирішила припинити подружні відносини, і з того часу заборонила як спілкуватися з дітьми, так і матеріально їх утримувати, мотивуючи це тим, що діти, які народжені в шлюбі мають іншого батька, її поведінку підтримує і колишня теща, вважає, що не буде жалкувати коли його позбавлять батьківських прав на неповнолітніх дітей, бо немає наміру утримувати не своїх дітей, разом з тим, має бажання займатись їх вихованням. Представник третьої особи - служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області Виноградська С.І., вважає, що позов, не підлягає до задоволення та вказала, що молодого чоловіка, відповідача по справі, недоцільно позбавляти батьківських прав на неповнолітніх дітей, аналогічний висновок у травні місяці 2010 року був даний Органом опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, так, на комісії заслуховувалися пояснення обох батьків, селищного голови на території, де проживають сторони, бо відповідач, батько дітей, шкідливих звичок не має, характеризується з позитивної сторони, має бажання спілкуватися з дітьми та займатися їх вихованням, чому перешкоджають колишня теща та дружина.

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог та при відсутності зустрічних вимог відповідача, вислухавши думку позивача, відповідача, представника третьої особи, пояснення свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які вказали, що наразі неповнолітні діти проживають з матір'ю у будинку бабусі дітей по лінії матері, позивач працює по сезонах, щоб утримувати дітей незважаючи на те, що перебуває у декретній відпустці за останньою дитиною, батько з дітьми не спілкується, не утримує матеріально з часу коли не проживають спільно, відомо зі слів позивача, мати добре ставиться до дітей, які є доглянутими, вихованими, ходять до дитячого садочка, утримувати та доглядати дітей допомагає бабуся дітей, позивач характеризується з позитивної сторони, як і відповідач, за час спільного проживання діти гарно ставилися до батька, відповідача по справі, який відповідав взаємністю, сім'я утримувалася за спільні кошти, працювали обоє, після розірвання шлюбу подружжя зв'язків не підтримує, деякий час відповідач проживав в іншій області, повернувся, проживає у селі, де проживає колишня сім'я, не обізнані про те, які існують відносини між дітьми, колишньою дружиною, тещею та батьком дітей, і врахувавши думку представника Городищенської районної прокуратури Черкаської області, який вважає, що відсутні правові підстави щодо позбавлення батьківських прав на неповнолітніх дітей відповідача, та дослідивши, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає, що позов, не обґрунтований і у його задоволенні слід відмовити повністю, бо позивач не довела свого позову, що є її обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України, з врахуванням того, що судом було створено всі умови для змагального процесу та роз'яснено позивачу її права, обов'язки, які передбачені цивільно-процесуальним законодавством держави, виходячи з наступного.

За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав матері чи батька можливе з підстав, які вказані у ст. 164 Сімейного Кодексу України, і є вичерпними, а саме, якщо вони: - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно до ст. 157 ч.3 СК України, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач по справі ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, житель смт. Вільшана, Городищенського району Черкаської області, являється батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 9), ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 10), які проживають з бабусею ОСОБА_10 та матір'ю ОСОБА_2, позивачем по справі, перебувають на її утримані (а. с. 11), сім'я характеризується з позитивної сторони (а. с. 12). Шлюбу між ОСОБА_3, відповідачем по справі, та ОСОБА_2, позивачем по справі, розірвано в квітні місяці 2010 року (а. с. 7). Матеріально-побутове обстеження умов сім'ї, де проживають неповнолітні діти, показало, що взаємовідносини добрі, баба допомагає доглядати дітей, проблем у виховані дітей немає, всі діти відвідують дитячий садок «Ромашка», мають іграшки, книги, одяг, взуття, санітарний стан житлового приміщення задовільний, у кімнатах охайно, батько дітей з сім'єю не проживає, обоє батьків приводів у міліцію не мали, спритними напоями не зловживають, до кримінальної відповідальності не притягувалися (а. с. 28). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації від 17.05.2010 року, позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_3 є не доцільним (а. с. 15), відповідач по справі не спілкується з дітьми, бо цьому перешкоджає колишня теща та дружина, яка вважає, що їх батьком є інший чоловік, хоча діти народжені в шлюбі і ніхто із батьків не ставить питання про перевірку даного факту, під час спільного проживання батько добре ставився до дітей, допомагав у їх утриманні та вихованні, на даний час має бажання спілкуватися з дітьми та займатися їх вихованням.

З огляду на викладене вище, позивач не довела в суді, що в діях відповідача є підстави позбавити його батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, бо ухилення відповідача від їх утримання, на що посилається позивач, не призводить до позбавлення відповідача батьківських прав.

Ухилення від виховання дитини, що могло б слугувати підставою до позбавлення батьківських прав, в даному випадку, можливе лише за умови винної поведінки батька, свідомого нехтування ним своїми обов'язкова - п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,, проте, дана обставина позивачем не доводилась.

На підставі наведеного вище та керуючись Законом України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, ст. ст. 164, 157 ч.3 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 10, 11, 15, 30, 208, 209, 212 - 215, 294 Цивільно - процесуального Кодексу, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволені позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, за участю представника прокуратури Городищенського району Черкаської області - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Л. П. Синиця