АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
справа № 22-Ц-4898/2010 р.
категорія: соціальні виплати
Головуючий 1 інстанції - Вергун І.В.
Доповідач - Ізмайлова Г.Н.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду ірківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.

суддів - Ізмайлової Г.Н., Хорошевського О.М.

при секретарі - Коршун І.О.,

«глянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною аргою Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області на >станову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2010 року по справі за >зовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі арківської області про поновлення строку для звернення до адміністративного суду та стягнення доплаченої щомісячної державної допомоги як «дитині війни», -

встановила:

В липні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Вона зазначала, що має правовий статус дитини війни. Відповідач не здійснює їй оплати, ;редбачені Законом України від 18 листопада 2004 року № 2195-ІУ «Про соціальний захист дітей йни» (далі - Закон № 2195-ІУ), у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на вказані обставини, просила поновити строк звернення до адміністративного гду за захистом порушеного права та зобовязати Управління Пенсійного фонду України (далі - іравління ПФУ) в Ізюмському районі Харківської області здійснити перерахування такої доплати за гріод з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року.

Відповідач подав письмові заперечення на позов. Вважав, що для його задоволення відсутні равові підстави.

Відповідно до ч. З ст. 122 Кодексу Адміністративного судочинства України розгляд справи іійснено в порядку письмового провадження, за правилами цього Кодексу.

Постановою Ізюмському міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2010 року озов задоволено частково. Бездіяльність управління ПФУ в Ізюмському районі Харківської області азнана протиправною. На управління ПФУ в Ізюмському районі Харківської області покладено зовязок здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 09 липня по 31 грудня 2007 року з ідвищенням її на 30 % від мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону країни «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління ПФУ в Ізюмському районі Харківської області просить касувати постанову та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_1 в позові відмовити. При цьому осилається на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_1 постанову суду не оскаржила, письмових заперечень на апеляційну скаргу не адала.

Апеляційна скарга прийнята до розгляду судовою колегією судової палати у цивільних справах пеляційного суду Харківської області і розглядається за правилами ЦПК України відповідно до имог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо ідвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 18 лютого 2010 року № 1691-VI, який абрав чинності 10 березня 2010 року.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Справа розглянута судом першої інстанції з дотриманням процесуальних норм КАС України, іючих на час її розгляду.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримує пенсію за віком та іалежить до категорії громадян, яким відповідно до Закону № 2195-ІУ встановлено правовий статус [итини війни.

Відповідно до ст. 6 Закону № 2195-ІУ, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, (ітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що іиплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року № 489-У «Про Державний оджет України на 2007 рік» (далі - Закон № 489-У) дію ст. 6 Закону № 2195-ІУ зупинено на 2007 к з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 положення п. 12 . 71 та ст. 111 Закону № 489-У визнані такими, що не відповідають Конституції України (є ^конституційними).

Згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що ізнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України шення про їх неконституційність.

Таким чином, з 9 липня по 31 грудня 2007 року дія ст. 6 Закону № 2195-ІУ не була зупинена.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого імоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у юсіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції підставно виходив із того, що Управління ФУ в Ізюмському районі Харківської області як орган, якому делеговано повноваження щодо визначення і виплати пенсії та доплат до них, повинно було діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону з 2195-ІУ і здійснити позивачу відповідні нарахування за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, іе на порушення вказаної норми, таких нарахувань не проводило. При цьому суд першої інстанції 5грунтовано визнав, що розрахунок щомісячного підвищення необхідно проводити з визначеного ч.

ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» розміру інімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що гратили працездатність.

Доводи апеляційної скарги про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону № 195-ІУ на висновки суду не впливають.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався лише г. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і згідно з цією зрмою мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що гратили працездатність.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум істосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за іком.

Таким чином, при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про щіальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, визначений ст. 28 акону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Безпідставними є і посилання в апеляційній скарзі на відсутність бюджетних коштів для галізації положень ст. 6 Закону № 2195-ІУ, оскільки реалізація позивачем права на підвищення енсії, яке базується на чинному законі України, не може бути постановлено у залежність від юджетних асигнувань. До того ж, це питання виходить за межі заявлених вимог і судом не озглядалось.

Судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування ПФУ, а зму посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів - не ґрунтуються а матеріалах справи.

Постанова ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи пеляційної скарги її висновків не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК "країни, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської бласті відхилити.

Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 25 лютого 2010 року алишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може ути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох іісяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді