Справа № 2-543/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2010 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

Головуючого судді - ТИМОШЕНКО Т.І.

При секретарі - Мариненко Т.І.

За участю представника позивача: ОСОБА_2

Представника відповідача: ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом, посилаючись на те, що 03 червня 1976 року вона, будучи неповнолітньою особою, була відправлена своїми батьками на відпочинок по путівці в піонерський табір ім.. ОСОБА_6, який належав Рудоуправлінню ім.. Леніна, а на даний час ОСОБА_5 Акціонерному Товариству "Криворізький залізорудний комбінат". 10 червня 1976 року під час гри в бадмінтон один з відпочиваючих дітей - ОСОБА_7 здійснив удар каменем та попав їй в праве око. Внаслідок травми вона довгий час лікувалась у лікарнях. Наслідком травми стало захворювання - травматична катаракта правого ока. Вона інвалід дитинства і отримує пенсію по інвалідності 3 групи в зв'язку з травматичною катарактою правого ока. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 1977 року відповідно до ст. 455, ч 2 ст. 446 ЦК України в редакції 1963 року з Рудоуправління ім.. Леніна було стягнуто на користь її матері - ОСОБА_8 за 56 днів 353 карбованці матеріальної шкоди в зв'язку з її лікуванням та додатковим харчуванням. Зараз вона дуже хворіє, часто перебуває на лікарняних, тому звернулась до ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" з заявою про направлення її на МСЕК для встановлення ступеня втрати професійної працездатності і відшкодування матеріальної шкоди. їй було в цьому відмовлено на підставі листа від ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" за № 53-02/167 від 25.01.2006 року. Просила стягнути з ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на її користь витрати пов'язанні з придбанням окулярів та ліків на суму 451,07 гривень, стягувати щомісячно відшкодування шкоди з 22.05.2006 року по 485 гривень 15 коп., а також судові витрати. Крім того внаслідок отриманої травми перебуває у постійних нервових навантаженнях, постійно відчуває втому, що призводить до дискомфорту та відчуття неповноцінності. Всі зовнішні фактори які прямо пов'язанні з травмою викликають моральні страждання. Моральну шкоду оцінила у 70000 гривень. 02.06.2009 року ОСОБА_4 надала суду уточнену позовну заяву та просила стягнути з Відкритого Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на її користь відшкодування шкоди за стійку втрату професійної працездатності у зв'язку з отриманням нею каліцтвом у сумі 658,30 гривень щомісячними платежами починаючи з 10.01.2006 року, стягнути з ОСОБА_5 Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" додаткові грошові витрати на придбання ліків за період з 2006-2009 роки у сумі 703,05 гривень, а також вартість придбаних нею окулярів за період 2006-2009 роки у сумі 687 гривень, судові витрати та моральну шкоду у розмірі 250000 гривень за порушення її законних прав, своїми не правомірними діями, які спричинили їй нервові напруження, і дуже великі душевні страждання. 05.11.2009 року ОСОБА_4 надала суду позовну заяву про збільшення позовних вимог, посилаючись на те, що за період розгляду справи середньомісячна заробітна плата зросла і ціни на придбання ліків також зростають, відповідно і розмір шкоди, завданої каліцтвом також підлягає збільшенню, та просила стягнути з ОСОБА_5 Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на її користь відшкодування шкоди за стійку втрату професійної працездатності у зв'язку з отриманням нею каліцтвом у сумі 684,04 гривень щомісячними платежами починаючи з дня звернення до суду, тобто з 10.01.2006 року, іншу частину позовних вимог просила залишити без змін.

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги уточнила, надавши заяву про збільшення позовних вимог та просила стягнути з відповідача ОСОБА_5 Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на її користь відшкодування шкоди за стійку втрату професійної працездатності у зв'язку з отриманням нею каліцтвом у сумі 1002,24 гривень щомісячними платежами починаючи з дня звернення до суду, тобто з 10.01.2006 року, також просила стягнути з ОСОБА_5 Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" додаткові грошові витрати на придбання ліків за період з 2006-2009 роки у сумі 703,05 гривень, а також вартість придбаних нею окулярів за період 2006-2009 роки у сумі 687 гривень, судові витрати та моральну шкоду у розмірі 250000 гривень за порушення її законних прав, своїми не правомірними діями, які спричинили їй нервові напруження, і дуже великі душевні страждання.

Представник позивача уточнені позовні вимоги у судовому засіданні підтримав у повному обсязі посилаючись на ті ж самі обставини.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги не визнав, посилаючись на те, що Рішенням народного суду Жовтневого району м. Кривого Рогу від 26.04.1977 року була встановлена відповідальність рудоуправління ім.. Леніна за шкоду нанесену позивачеві у період знаходження у дитячому таборі ім.. ОСОБА_6. Згідно наказу міністерства металургії СРСР №170 від 07.09.1989 року рудоуправління ім.. Леніна було ліквідовано. Будь які документи, які б свідчили про те, що ВАТ -"Криворізький залізорудний комбінат" є правонаступником рудоуправління ім.. Леніна відсутні, атому ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" не є належним відповідачем у даній справі. Як свідчить висновок судово - медичної експертизи №221 наслідки травми ока позивача не потребують посиленого харчування, санаторно - курортного лікування, придбання ліків, протезування тощо. Отже позивачем не доведено наявність необхідності придбання ліків та окулярів, а як наслідок обов'язок компенсації даних витрат позивача. Також вважає що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення із позовною заявою про стягнення даного виду відшкодування. Оскільки відповідно до ст. 11 ЦК Української РСР, який діяв на момент виникнення право відносин між позивачем та рудоуправлінням ім.. Леніна, здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов'язки ( цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку. Статтею 71 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Стаття 83 ЦК Української РСР передбачає вимоги, на які позовна давність не поширюється. Вимоги про відшкодування моральної шкоди даною статтею не передбачено. Таким чином, позивач мав право після досягнення вісімнадцятирічного віку звернутися до особи, яка зобов'язана відшкодувати моральну шкоду із відповідним позовом і межах трирічного строку. Однак позивач не скористався своїм правом та не надав суду доказів, які б свідчили про наявність фактів перешкоджання здійснення позивачем заходів по захисту своїх прав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що 03 червня 1976 року позивачка перебувала на відпочинку в піонерському таборі ім.. ОСОБА_6, який належав Рудоуправлінню ім.. Леніна. 10 червня 1976 року під час гри в бадмінтон один з відпочиваючих дітей ударив каменем та попав позивачці в праве око. Постановою про відмову в порушені кримінальної справи від 09.12.1976 року прокурором Делійського району Кіровоградської області відмовлено в порушенні кримінальної справи по факту травмування ОСОБА_4, оскільки особа, що завдала удар каменем не досягла 14 річного віку. Рішенням народного суду Жовтневого району м. Кривого Рогу від 26 квітня 1977 року з Рудоуправління ім.. Леніна було стягнуто на користь матері позивачки - ОСОБА_8 353 карбованці в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Висновком МСЕК від 04.09.2000 року ОСОБА_4 визнана інвалідом 3 групи з дитинства. Позивач направила на адресу відповідача листа з вимогою дати направлення на освідчення у МСЕК для визначення ступеня втрати профпрацездатності. Відповіддю ВАТ "Криворіжалізрудком" №53-02/167 від 25.01.2006 року відмовлено позивачці посилаючись на постанову КМУ №270 від 22.03.2001 року, якою затверджено порядок розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, та рекомендовано звернутись до районної державної адміністрації для вирішення її питання. Висновком експерта №221 від 22.05.2006 року встановлено, що стійка втрата загальної працездатності позивачки становить 35%, а згідно Наказу МОЗ №238 від 05.08.1998 року ступінь втрати профпрацездатності становить 45%. Наслідки травми ока позивачки не потребують посиленого харчування, санітарно - курортного лікування, придбання ліків, протезування.

На основі вищевикладеного, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки позивачем подано позовну заяву із вимогами до ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування шкоди, завданої її здоров'ю, але до матеріалів справи не надано жодних документів, які б свідчили про те, що ВАТ "Криворізький залізорудний комбінат" є правонаступником рудоуправління ім. Леніна. В матеріалах справи на а.с. 212 мається наказ Міністерства металургії СРСР №170 від 07.09.1989 року у якому зазначено, що рудоуправління ім.. Леніна було ліквідовано. Стаття 60 ЦПК України зобов'язує саме позивача довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Керуючись ст. 60 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 213, 214-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 Акціонерного Товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої каліцтвом - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_1.

Суддя: Т. І. Тимошенко