Справа №22ц-7602/10 Головуючий у 1-й інстанції: Мельничук О.Я.
Категорія: 41 Доповідач в апел. інстанції: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Петричка П.Ф.

суддів: Зверхановської Л.Д., Бойко С.М.

при секретарі: Смалюх У.З.

з участю: представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 13 серпня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 13 серпня 2010 року відмовлено у задоволенні позовних вимогах ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, третя особа Житлово-будівельний кооператив № 42 Залізничного району м.Львова про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, вселення.

Встановлено наступний порядок користування житловим приміщенням квартирою № 48 в будинку № 18-„а по вул. С.Петлюри в м. Львові, виділивши ОСОБА_6 кімнату, позначену на плані цифрою „2 площею 10,6 м?, ОСОБА_4 виділивши кімнату позначену на плані цифрою „3 площею 17,2 м?, ОСОБА_5 виділивши кімнату позначену цифрою „4 площею 17,2 м?, а кухню, приміщення ванної, туалету, коридору залишено в спільному користуванні.

В позовних вимогах ОСОБА_6 про виселення ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_6 ОСОБА_2. В апеляційній скарзі, викладаючи суть позовних вимог, вказує, що оскаржуваним рішенням порушено права ОСОБА_6 як співвласника спірної квартири, судом не враховано того, що відповідачі, помінявши замки на вхідних дверях, не дали йому ключів від них, без його згоди вселили ОСОБА_7 Зазначає також, що районний суд вийшов за межі позовних вимог, встановивши такий порядок користування житловим приміщенням, якого ні він, ні відповідачі не просили.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.316, ч.1 ст.317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ст.358 ЦК України).

Позивач та відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5Я є співвласниками кожен по 1/3 ідеальній частці квартири АДРЕСА_2.

Згідно технічного паспорта спірна квартира складається із трьох житлових кімнат площею 45 кв.м, тобто на кожного співвласника припадає 15 кв.м житлової площі.

Судова колегія вважає, що встановивши порядок користування спірною квартирою таким чином, що у користування позивачу виділено житлову кімнату, позначену на плані цифрою „2 площею 10,6 м?, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є матір»ю та донькою, виділено в користування дві кімнати площею 17,2 м? кожна, місцевим судом порушено права ОСОБА_6, оскільки йому виділено кімнату, площа якої є на 4,4 м? меншою, ніж належить йому на праві приватної власності.

Також судом не враховано того, що з 2007 року між співвласникамисклався саме такий порядок користування жилими приміщеннями у спірній квартирі, який просив встановити позивач.

Крім того, місцевий суд, встановивши порядок користування житловим приміщенням квартирою № 48 в будинку № 18-„а по вул. С.Петлюри в м. Львові таким чином, що виділив конкретно кожній з осіб у користування: ОСОБА_4 - кімнату позначену на плані цифрою „3 площею 17,2 м?, а ОСОБА_5 кімнату, позначену цифрою „4 площею 17,2 м?, вийшов за межі позовних вимог, оскільки ні позивач таких вимог не заявляв, ні відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не зверталися до суду із позовом про встановлення такого порядку користування спірною квартирою.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, однак частки кожного із них в натурі не визначені, відповідачі, помінявши замок у вхідних дверях квартири, ключів від нього позивачу не дали, а тому судова колегія вважає, що таким чином ОСОБА_6 чиняться перешкоди у користуванні даною квартирою, які необхідно усунути, та вселити його у дану квартиру.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що рішення у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Згідно із ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_7 є чоловіком ОСОБА_5, вселився у квартиру АДРЕСА_3 зі згоди двох співвласників даної квартири.

Згідно із ст.157 ЖК України членів сім»ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Отже, застосовуючи такий спосіб захисту порушеного права як виселення, необхідно враховувати, що виселення члена сім»ї власника з жилого приміщення може проводитись лише на підставі норм житлового законодавства (ст.ст.116, 157 ЖК України).

Оскільки ОСОБА_2 просив виселити ОСОБА_7 на підставі норм ЦК України, то суд підставно відмовив йому у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення у цій частині немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 13 серпня 2010 року в частині відмови в усуненні перешкод в користуванні квартирою та вселення, встановлення порядку користування жилим приміщенням скасувати та постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_6 в користуванні квартирою № 48 в будинку № 18-а по вул. С.Петлюри в м. Львові та вселити його у цю квартиру.

Встановити порядок користування квартирою №48 в будинку № 18-а по вул. С.Петлюри в м. Львові, виділивши в користування ОСОБА_6 кімнату, позначену на плані цифрою „3 площею 17,2 м?, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кімнати, позначені на плані цифрою „2 площею 10,6 м? та цифрою „4 площею 17,2 м?, а приміщення кухні, ванної, туалету, коридору залишити в спільному користуванні сторін.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: