№2-161/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

11.10.2010р. Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Литвинової Р.А.,

при секретарі Заіка А.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вільногірську цивільну справу за позовом відділу капітального будівництва та комунального господарства виконавчого комітету Вільногірської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення зайво нарахованих та виплачених коштів (третя особа - фінансове управління Вільногірської міської ради),

ВСТАНОВИВ:

Позивач - відділ капітального будівництва та комунального господарства виконавчого комітету Вільногірської міської ради звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення зайво нарахованих та виплачених коштів, в якому зазначає наступне.

Вільногірським міським фінансовим управлінням 29.06.2006р. була проведена перевірка правильності нарахування заробітної плати, правильності складання штатних розписів по загальному та спеціальному фондах за період з 01.01.2006р. по 01.08.2006р., ведення меморіальних ордерів №5 та наказів у 2006р. по відділу капітального будівництва та комунального господарства (далі ВКБ та ЖКГ) виконавчого комітету Вільногірської міської ради, відповідно до результатів перевірки була складена довідка.

Перевіркою було встановлено, що відсутній штатний розпис по спеціальному фонду станом на 01.01.2006р. згідно з постановою КМ України №2288 від 13.12.1999р. «Про порядкування умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів».

Перевірка проводилася згідно із штатним розписом, який був у наявності в міському фінансовому управлінні та відповідно до вищевказаної постанови уряду.

В березні з відповідачем була укладена трудова угода з 01.03.2006р. по 31.03.2006р. на суму 544.64грн. Платіжним дорученням №82 від 06.04.2006р. було здійснено касові видатки у сумі 685.88грн., підлягає відшкодуванню сума 141.24грн.

В червні місяці 2006р. відповідачу була нарахована матеріальна допомога на оздоровлення до чергової відпустки в розмірі 455грн., але у відпустку вона не пішла, що є порушенням п.п.З п.2 постанови КМ України «Про впорядкування структури та умов праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», де вказано, що державним службовцям матеріальна допомога на оздоровлення надається до щорічної відпустки.

В результаті проведеної перевірки нарахування та виплати заробітної плати по спеціальному фонду за період з 01.01.2006р. по 01.08.2006р. встановлено, що сума зайво нарахованої заробітної плати ОСОБА_3 складає 596.24грн., яку позивач просить стягнути з неї, також відшкодувати за рахунок відповідача понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача та представник третьої особи підтримали позов, просили його задовольнити. Зокрема, представник позивача, просила прийняти до уваги, що акт перевірки був підписаний керівниками ВКБ і ЖКГ без будь- яких заперечень. Представник третьої особи в дебатах просила прийняти до уваги той факт, що в той період, коли були виявлені вказані порушення, відповідач працювала головним бухгалтером в установі позивача, вона знайомилась з довідкою перевірки і підписала її, не висловивши проти неї будь-яких заперечень, тобто фактично була згодна із вказаними в довідці фактами.

Відповідач в судове засідання не прибула, вона неодноразово викликалась судом, кожного разу повідомлення їй направлялись оформленими належним чином, є відомості про отримання їх відповідачем особисто (а.с.21,22,26,ЗО,36,39,40,55,56,59,62- 65). Про причини неявки від неї ніяких повідомлень до суду не надходило.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що за обставин, що склалися, доцільно провести заочний розгляд справи, що передбачено ст.225 ЦПК України, проти чого представник позивача заперечень не висловила.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами склались трудові правовідносини, а саме відповідач в зазначений в позові період часу (в 2006 році) перебувала в трудових правовідносинах з позивачем.

Згідно ст.ст.10,11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем надано докази, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги.

Відповідач, як було зазначено, в судове засіданні не прибула, будь-яких письмових пояснень чи заперечень проти позову вона суду не надала, викладені в позові доводи жодним чином не спростувала.

Позовні вимоги підтверджуються наступними документами, а саме : копією наказу про прийняття відповідача на посаду головного бухгалтера в установу позивача та про її звільнення (а.с.7,8), довідкою перевірки від 28.09.2006р. (а.с.9-14), листом- попередженням відповідача про необхідність сплати виплаченої їй суми (а.с. 15), копією контракту від 01.03.2006р. про працевлаштування відповідача на посаду головного бухгалтера в установу позивача (а.с.41-44), копією меморіального ордера №5-2 за березень та червень 2006р. (а.с.45,48), копією відомості нарахування заробітної плати (а.с.46,47,49,50), розрахунком заробітної плати ОСОБА_3 за червень 2006р. (а.с.51) та копіями платіжних доручень №195 від 04.07.2006р. та №82 від 06.04.2006р. (а.с.54,55).

Надані позивачем докази є законними, обґрунтованими, тому з наведених підстав зазначений позов підлягає задоволенню.

Ст.1166 ЦК України передбачає обов'язок відшкодування особою в повному обсязі шкоди, яку вона завдала юридичній особі, а у випадку, якщо вказана особа доведе відсутність її вини у завданні цієї шкоди, то вона звільняється від її відшкодування.

Відповідачем не надано доказів відсутності її вини в тому, що позивачеві була завдана шкода не з її вини.

У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати (державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи).

Рішенням органу місцевого самоврядування позивача звільнено від сплати державного мита при подачі позовів до суду, тому цей вид витрат в сумі 51.00грн. належить стягнути з відповідача на користь держави. Витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250.00грн., які сплачені позивачем при подачі позову до суду і підтверджено ним документально (а.с.1), мають бути відшкодовано позивачеві шляхом стягнення з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 1166 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов відділу капітального будівництва та комунального господарства виконавчого комітету Вільногірської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення зайво нарахованих та виплачених коштів (третя особа - фінансове управління Вільногірської міської ради) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, яка проживає за адресою - АДРЕСА_1, працює у ВКБ та ЖКГ Вільногірського міськвиконкому, на користь відділу капітального будівництва та комунального господарства виконавчого комітету Вільногірської міської ради (платіжні реквізити : р/р 0012, , МФО 805012, ГУДКУ в Дніпропетровській обл., код платежу 24060300) - 846.24грн., з яких : 596.24грн. - сума зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати, 250.00грн. - судові витрати позивача по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави державне мито в сумі 51.00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повне рішення суду виготовлено 13.10.2010р Суддя Литвинова Р.А.