Покровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-а-476/2010р.
Рішення

Іменем України

12 грудня 2010 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

вскладі головуючого судді Єланського О.Г.

при секретареві Комеристій І. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в Покровському районі Дніпропетровської області про стягнення недоотриманих коштів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення в Покровському районі Дніпропетровської області про стягнення недоотриманих коштів. В позові від зіслався на те, що він являється інвалідом 2-ї групи захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та має статус громадянина, постраждалого від наслідків даної катастрофи 1 категорії, в звязку з чим перебуває на обліку в Управлінні пенсійного фонду України в Покровському районі Дніпропетровської області. Відповідно до ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» передбачена щорічна допомога на оздоровлення інвалідам 2-ї групи - пять мінімальних заробітних плат установлених на момент виплати. Таку щорічну матеріальну допомогу з 2006 року по 2009 рік позивач отримав у розмірі по 120 грн. за кожний вказаний рік, що вважає неправомірним та незаконним. При зверненні до Управління праці та соціального захисту населення в Покровському районі про проведення перерахунку та здійснення доплати разової грошової допомоги за вказані роки йому було відмовлено. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» діє у попередній редакції, якою встановлено, що щорічна допомога на оздоровлення виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 2 категорії у розмірі пяти мінімальних заробітних плат. Позивачу була виплачена щорічна допомога на оздоровлення, а саме: в червні 2006 року - 120 грн.; в червні 2007 року - 120 грн.; в березні 2008 року - 120 грн.; в 2009 році не виплачена, разом - 360 грн. Відповідно до ст. 82 Закону України № 3235-УІ «Про державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005 року, встановлено мінімальний розмір заробітної плати на червень 2006 року в розмірі 350 грн. Відповідно до ст.. 76 Закону України № 489-У «Про державний бюджет на 2007 рік» від 19.12.2006 року, встановлено мінімальний розмір заробітної плати на червень 2006 року в розмірі 400 грн. Відповідно до ст. 59 Закону України № 107-УІ «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року - в березні 2008 року - 525 грн. Таким чином ОСОБА_1 необхідно було нарахувати та здійснити виплату щорічної допомоги на оздоровлення: за 2006 рік у розмірі - 1750 грн. (350x5); за 2007 рік - 2000 грн. (400x5); за 2008 рік - 2625 грн. (525x5), разом 6375 грн. Отже, відповідачем було не доплачено 6015 грн. Крім того, передбачене позачергове щорічне безплатне надання санаторно-курортних путівок або одержання за їх бажанням грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні, але за період з 2008 по 2009 роки санітарно-курортних путівок не надавалось та не виплачувалась грошова компенсація їх вартості, яка складала в 2008 році - 2710 грн; в 2009 році - 3222 грн. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати грошову компенсацію за невикористані путівки в розмірі 5 932 грн.

Відповідач надав до суду заперечення в яких зазначено Управління праці та соціального захисту населення Покровської райдержадміністрації (далі - управління) розглянуло позовну заяву та заперечує проти неї з наступних причин.

1. Управління діє на підставі „Положення про управління праці та соціального захисту населення Покровської райдержадміністрації"', яке затверджено розпорядженням голови райдержадміністрації від 30.10.2007 р. № 319-р-07.

Відповідно до п. 4.33 Положення управління організовує роботу з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та забезпечує відповідно до законодавства їх соціальний захист.

Згідно п.3.9 Положення управління виконує функції головного розпорядника коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.09.2005 р. №936.

Відповідно до пункту 1 цей порядок визначає механізм використання, обліку, звітності і контролю за використанням коштів державного бюджету, головним розпорядник: і коштів яких є Міністерство праці та соціальної політики України (далі- Мінпраця).

Згідно з пунктом 2 розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня визначаються головне управління та рай(міськ) управління праці та соціального захисту населення, то<г Мінпраці щорічно доводить кошторисні призначення та паспорта бюджетних програм, в яка; визначаються розміри компенсаційних виплат.

Відповідно до пункту 4 вищезазначеного Порядку виплати компенсацій та допомоги певних видів до 01.01.2010 року проводилось центрами по нарахуванню і виплаті соціальних допомог, управління праці проводило нарахування по особовій справі ОСОБА_1 (формується розпорядження, яке підписується безпосередньо начальник: районного управління) та виплата вищезазначеної компенсації провадилась Центром по нарахуванню і виплаті допомог, яке знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Н.Перемоги, 6.26. З 01 січня 2010 року відповідно до наказу головного управління від 23.12.09 №108-0 нарахування і виплати певних видів компенсацій та допомог проводиться управлінням праці та соціального захисту населення Покровської райдержадміністрації за місцем реєстрації громадян. Головне управління отримує щомісячно від Мінпраці на рахунок відкритих асигнувань загальну суму, яку перераховує згідно кошторисних призначень на рахунок управління , відповідач в свою чергу перераховує кошти отримувачам.

2.Стосовно розміру компенсаційних виплат, які базуються на розмірі мінімальної заробітної плати, окремими статтями Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено компенсаційні виплати у розмірах, встановлених від мінімальної заробітної плати (статті ЗО, 36, 37,39,48).

Стосовно розміру компенсаційних виплат відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", то компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.

В ст. 62 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зазначено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності.

Ст. 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" закріплює норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок Державного бюджету. Виконання Закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного бюджету України.

Починаючи з 1996 року, в Законах України "Про встановлення розміру мінімальної заробітної плати", які приймались Верховною Радою України на відповідні роки, встановлено, що до прийняття Верховною Радою України змін до законів, у нормах яких для розрахунків застосовується мінімальний розмір заробітної плати, не застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат.

Кабінету Міністрів України доручалось здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України на відповідний рік.

Згідно з частиною другою статті 95 Конституції України виключно Законами України про державні бюджети на відповідні роки визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Також частиною другою статті 4 Бюджетного кодексу України встановлено, що при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та Закону про Державний бюджет України.

Відповідно до пункту 5 статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та провадять видатки тільки в межах бюджетних асигнувань.

Згідно з бюджетними призначеннями,і враховуючи вимоги статті 95 Конституції України та Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій, доплат і допомог, зокрема, у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. № 836 "Про компенсаційні виплати особам, які і постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (із змінами внесеними постановою від 12.07.2005 р. № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою розмір допомоги було збільшено до 120.00 грн.).

Даними постановами Кабінет Міністрів України встановив гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для виплат, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 вересня 2005 р. № 936 затверджено «Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Згідно п.13-2. вказаного Порядку оплата послуг на санаторно-курортне лікування постраждалих громадян відповідно до пункту 4 частини першої статті 20, пункту 2 частини першої статті 21, пункту 2 частини першої статті 22, пункту 2 частини першої статті 23, пункту 5 частини першої статті ЗО Закону здійснюється головним розпорядником бюджетних коштів підприємствам, установам та організаціям відповідно до Закону України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти" на підставі укладених договорів.

Відповідно до п.4 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування визначається Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону про Державний бюджет України на поточний рік.

Організація оздоровлення постраждалих громадян здійснюється відповідно до Положення про організацію оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2000 р. № 800. Відповідно до пункту 17 Положення у разі самостійної організації санаторно-курортного лікування громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виплачується компенсація середньої вартості путівки у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Видатки здійснюються в межах бюджетних призначень, встановлених головному розпоряднику законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Позивачу у позовній заяві зазначає, що за період з 2008 по 2009 роки ні йому, ні сину санаторно-курортні путівки не надавались. По перше, у позивача немає сина, який би стояв на обліку в управлінні праці як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи. По друге, у 2008 році позивач отримував путівку в санаторій «Нафтуся Прикарпаття» с.Мордовичі Львівської області (путівка №035601 зворотній талон додається).

Станом на 01.11.2010 Кабінетом Міністрів України не прийнята відповідна постанова, яка б визначала розмір грошової компенсації за невикористану санаторно-курортну путівку у 2009 році.

Згідно зі статтею 87 Бюджетного кодексу України видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюються у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України.

В останні роки видатки, пов'язані з соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначалися в обсягах, виходячи з реальних фінансових ресурсів державного бюджету та з огляду на те, що більшість інших видатків державного бюджету мали також соціальну направленість.

Таким чином, Кабінет Міністрів України, виконуючи Закон України про Державний Бюджет на відповідний рік, здійснює видатки на реалізацію положень Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в межах асигнувань, затверджених Верховною Радою України.

Крім того, статтями 101 Закону „Про Державний бюджет України на 2007рік", 73 ЗаконуУкраїни «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» та 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» надано

право Кабінету Міністрів України встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Рішеннями Конституційного суду України від 09.07.07 № 6-рп/2007 та від 22.05.08 № 10- рп/2008 вказані статті не визнані неконституційними.

Визнання Рішенням Конституційного суду України норм Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік" Закону України „Про Державний Бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів", Закону України «Про Державний бюджет України па 2009 рік» якими призупинялися норми Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в частині виплати

компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати неконституційними, не надає законодавчого права для застосування показника мінімальної заробітної плати, визначеного відповідно до статті 3 Закону України „Про оплату праці", оскільки Кабінету Міністрів України надано право встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати в абсолютних сумах у межах асигнувань, передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Згідно статті 61 Закону України „Про Державний бюджет України на 2009рік" розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобовязання та здійснюють відповідн івидатки за загальним фондом бюджету тільки в межа хбюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань

минулих років, узятих на облік в органах Державного казначейства України,та у разі їх відповідності бюджетним паспортам.

Враховуючи, що бюджетні призначення на забезпечення виконання судових рішень за програмами соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у Державному бюджеті на 2007-2009 роки непередбачено, видатки на зазначені цілі не затверджувались у кошторисах розпорядників бюджетних коштів та у відповідних паспортах бюджетних програм.

3.На підставі статті 99 КАСУ позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умов якщо цьому

наполягає одна із сторін (стаття 100 КАСУ).

У зв'язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду, управління праці та соціального захисту населення наполягає на застосуванні судом зазначеної норми при вирішенні спору.

У зв'язку з вищезазначеним, позитивні рішення судів на користь окремих громадян за рахунок обмеження гарантованих державою прав на отримання чорнобильських соціальнихвиплат інших громадян управління праці вважає застосовувати його як розрахункову величину для визначення розмірів допомоги, компенсаційних та інших виплат.

Кабінету Міністрів України доручалося здійснювати застосування цих норм, виходячи з реальних можливостей видаткової частини Державного бюджету України на відповідний рік.

Стосовно розміру компенсаційних виплат відповідно до Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ARC виплачується в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з бюджетними призначеннями і враховуючи вимоги статті 95 Конституції України та Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій, доплат і допомог, зокрема, у розмірах, визначених постановами Кабінету

Міністрів України.

Зазначеними постановами Кабінет Міністрів України встановив гарантований мінімальний розмір розрахункової величини для всіх видів виплат, передбачених Законом України „Про статус

і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи викладене, просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав і просить позов задовольнити.

Представник відповідача підтримав заявлені заперечення і просить суд відмовити у дводенні позовних вимог позивача ОСОБА_1

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право кої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Закінчення строку позовної давності до предявлення позову являється підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду у 2010 році, та просить суд стягнути з відповідача кошти, починаючи з 2006 року. В процесі судового засідання позивач не надав доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, а судом таких не встановлено.

Таким чином, суд вважає що в задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в Покровському районі Дніпропетровської області про стягнення недоотриманих коштів за 2006 рік необхідно відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

За період з 2007 по 2010 рік позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 049354 від 01.11.1995 року (а.с.9), являється інвалідом 2 групи загального захворювання.

Довідка відповідача від 26.08.2009 року підтверджує, що одноразова щорічна допомога на оздоровлення, згідно ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивачу виплачена за період 2006-2008 роки по 120 гривень за кожний рік. За 2009 рік допомога не виплачена, так як не було фінансування даних виплат (а.с.10).

Відповідно до ст.48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інвалідам 2-ї групи, передбачена у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Частиною 7 ст. 48 вищезазначеного Закону передбачено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати допомоги.

Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік» було внесено зміни до ст. 48 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і викладено у такій редакції: одноразова компенсація та щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Рішеннями Конституційного суду України від 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року вказані зміни визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

За правилами частини другої ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Це означає, що вищевказаними рішеннями Конституційного суду України від 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року дію закону про виплату компенсацій чорнобильцям відновлено.

Таким чином суд вважає, що в 2007-2010р.р. позивачу ОСОБА_1 була нарахована та виплачена щорічна допомога на оздоровлення згідно з законом Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 120 грн., тобто в меншому розмірі ніж передбачено законом, що свідчить про неправомірність дій відповідача.

Отже відповідач, застосовуючи положення законів, що визнані неконституційними, діяв протиправно, всупереч приписам базових законів, які підлягали застосуванню при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення в зв'язку з чим позовні вимоги обґрунтовані. Відповідач повинен здійснити перерахунок та виплату позивачу допомоги на оздоровлення виходячи із 5-ти мінімальних заробітних плат.

Також відповідач повинен виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані путівки за 2009 рік, відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки у 2008 році позивач проходив курс оздоровлення у санаторії «Нафтуся Прикарпаття» з 24.06.2008р. по 11.07.2008р.

Вимоги позивача про стягнення конкретно визначеної грошової суми задоволенню не підлягають, оскільки суд не може на себе взяти функцію здійснення перерахунку. Дані повноваження надані відповідачу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ст.ст.209, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення в Покровському районі Дніпропетровської області про стягнення недоотриманих коштів задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення в Покровському районі Дніпропетровської області такими, що не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення в Покровському районі Дніпропетровської області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2007, 2008, 2009 рік, відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням проведених виплат та грошову компенсацію за невикористані путівки за 2009 рік, відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення в Покровському районі Дніпропетровської області проводити щорічні виплати допомоги на оздоровлення, відповідно до вимог ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення в Покровському районі Дніпропетровської області проводити позачергове щорічне безплатне надання санаторно-курортних путівок або одержання за їх бажанням грошової компенсації в розмірі середньої вартості путівки в Україні, відповідно до вимог ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Покровський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: