Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-468/10
29 вересня 2010 року
Рівненський міський суд
в особі судді Рогозіна С.В.
при секретарі Кулик Т.М.
з участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом : акритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ ПриватБанк») до ОСОБА_2 про звернення стягнення, -
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю за бставин викладених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась заздалегідь та у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила, заперечень з приводу позову не надала. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення. Представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов зисновку, що позов підлягає до часткового задоволенню.
Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, не дотримується графіку погашення кредиту та не сплачує вчасно відсотки.
- 4039,76 доларів СИТА - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 224,52 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;
- 206,44 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ВАТ КБ "ПриватБанк та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № КОНРСК20690209. Згідно з договором іпотеки остання надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 48,6 м2, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 08.06.2007 року приватним нотаріусом Рівненського нотаріального округу ОСОБА_3
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк ;5о інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Зобовязання позивача за договором кредиту були виконані у повному обсязі.
Всупереч зазначеним нормам Цивільного кодексу України та умовам договору кредиту відповідач належним чином не виконує умови договору кредиту в частині своєчасності та повноти сплати кредиту та процентів.
Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 Договору іпотеки, відповідач передає в іпотеку позивачу двокімнатну квартиру № 19 загальною площею 48,6 м2, яка знаходиться в будинку № 28 по вул. Київській у м. Рівне, у якості забезпечення виконання зобовязань перед ЗАТ КБ «ПриватБанк», в силу чого :станній має право в разі невиконання ОСОБА_2 зобовязань, забезпечених іпотекою, .держати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед ншими кредиторами іпотекодавця.
Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, : дставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета : астави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію, обтяжень», обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого :бтяженням зобовязання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження.
Згідно ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у рішенні суду про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в тому числі зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження та початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.
Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.
Оскільки в судовому засіданні представником позивач не наведено вагомих підстав та доводів, які б вказували на переважне право укладення від імені відповідача договору-купівлі продажу на спірну квартиру та надання йому усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, то суд дійшов до висновку, що необхідно здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах, з початковою ціною продажу предмета іпотеки 353500 грн. (за іпотечною вартістю, відповідно до п. 33.4. Договору іпотеки квартири).
Відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Дана вимога не підлягає до задоволення, так як відповідно до ч. З ст. 109 ЖК УРСР звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобовязані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дняотримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений абоінший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється напідставі рішення суду.
Враховуючи, що вказана процедура визначена у Житловому кодексі України дотримана позивачем не була, виселення мешканців з квартири є правом суду, а тому суд враховуючиінтереси дітей, вважає, що у виселенні слід відмовити.
За статтею 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, а
тому з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір та витрати наінформаційно-технічне забезпечення розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 225 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області черезРівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягомдесяти днів з : дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційноїскарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Рівненського міського суду Рогозін С.В.