Справа № 2-161/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 жовтня 2010 року

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Седун Ф. В., При секретарі Довгаленко О. І.

З участю позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Брусилів справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 6000 гривень ,

ВСТАНОВИВ:

09.04. 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 6200 гривень, мотивуючи це тим , що ОСОБА_2 отримав у нього 3 лютого 2010 року у борг кошти в сумі 6200 гривень . При отриманні коштів ОСОБА_2 написав письмову розписку про те що отримав кошти та зобовязується повернути їх на протязі двох місяців , тобто до 2 квітня 2010 року. Після 2 квітня 2010 року на його вимогу повернути борг відповідач відмовився повернути кошти. Просить стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі 6200 гривень та понесені ним судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов з мотивів викладених в позовній заяві , додатково пояснила , що він на прохання відповідача позичив йому 6200 гривень , той написав розписку , обіцяв повертати борг частинами , але не повернув нічого . Відповідач написав розписку власноручно . Просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на його користь 6200 гривень та судові витрати та кошти за оплату експертизи в розмірі 1095 грн. .

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав з мотивів викладених в письмовому запереченні та додатково пояснив , що грошей у позивача він не брав. Письмовий договір позики між ними не був укладений . Розписку він не писав і не підписував , хоча підпис у розписці схожий на його підпис. Фактично він не отримував від позивача грошей в борг. Просить позов залишити без задоволення.

Вислухавши пояснення позивача і представника відповідача , вивчивши матеріали справи та дослідивши докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Розписка ОСОБА_2 від 3.02.2010 року підтверджує , що він запозичив у ОСОБА_1 6200 (шість тисяч двісті ) гривень та зобовязується повернути їх в повному обсязі на протязі двох місяців. На даній розписці мається підпис ОСОБА_2 , який він не заперечує.

Дана розписка свідчить , що між сторонами було укладено договір позики грошей в письмовій формі відповідно до ст. 1047 ЦК України.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона / позикодавець / передає у власність другій стороні / позичальникові / грошові кошти , а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) . Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Свідок ОСОБА_3 показав у судовому засіданні що йому відомо зі слів працівників , що працювали у ОСОБА_2 , що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші . Але він не був присутній під час написання розписки. Відповідач і у нього позичав гроші , але борг йому повернув.

Висновок експерта від 23.08.2010 року № 1/763 по проведеній почеркознавчій експертизі підтверджує , що рукописний текст розписки від 03.02.2010 року від імені ОСОБА_2 про запозичення грошей в сумі 6200 гривень та підпис , розташований в рукописній графі / ОСОБА_2 / під рукописним текстом вказаної розписки виконаний ОСОБА_2.

Довідка про затрачені кошти свідчить що при виконанні почеркознавчого дослідження затрачені кошти в сумі 1095,25 грн.

Квитанція Приват Банку № 511.824.1 від 28.09.2010 року свідчить що позивач ОСОБА_4 оплатив 1095 грн. 25 коп. за проведення почеркознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі , що були передані йому позикодавцем ) у строк , що встановлений договором .

Таким строком відповідно до розписки є 3.04.2010 року.

В судовому засіданні встановлено , що станом на 3.04.2010 року і на час розгляду справи в суді позика відповідачем позивачу не повернута.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. В даному випадку відповідно до ч. 1 ст. 625 цього Кодексу, так як будь-яких інших вимог позивачем не заявлено.

Судом проаналізовані заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо того , що відповідач фактично вказаних у розписці коштів у позивача не отримував , що між ним та позивачем не був укладений договір позики , що він не писав розписки про запозичення грошей і не підписував її , - і ці заперечення визнані необґрунтованими , так як письмова розписка відповідача підтверджує укладення між ним та позивачем договору позики в письмовій формі . Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця , однак будь-яких доказів на підтвердження вказаної обставини відповідач суду не надав та не надав будь-яких доказів , що договір позики був укладений під впливом насильства , чи обману , чи під впливом тяжкої обставини . Та обставина , що рукописний текст розписки написаний та підписаний безпосередньо відповідачем ОСОБА_2 підтверджується висновком почеркознавчої експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 не виконав зобовязання про повернення позики в установлений строк відповідно до вказівок договору , а тому вимога позивача про повернення йому грошей в сумі 6200 гривень є обгрунтованою .

Так як позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір та витрати з ін формаційно-технічного забезпечення , оплатив витрати по проведенню судової почеркознавчої експертизи , що підтверджується квитанціями банку , позов підлягає задоволенню , то відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК з відповідача на його користь підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 1277 гривень 25 коп. , а саме : 62грн.00 коп. за сплачений судовий збір , 120 грн. за оплачені витрати з інформаційно- технічного забезпечення та 1095 грн. 25 коп. за оплату експертизи.

В проголошеній вступній та резолютивній частині рішення була допущена описка в зазначенні суми боргу , що підлягає стягненню , яка на час ухвалення рішення фактично становить 6200 гривень , а зазначена сума 6000 грн. та допущена арифметична помилка в зазначенні розміру судового збору , який підлягає стягненню на користь позивача , розмір якого фактично становить 62 грн. 00 коп. та в зазначенні загальної суми судових витрат , яка фактично становить 1277 грн. 25 коп. коп. і які виникли внаслідок допущеної описку в зазначенні суми боргу , яка підлягає стягненню : замість 62 грн.00 коп. судового збору було стягнуто 60 грн. 00 коп., замість загальної суми судових витрат 1277 грн. 25 коп. стягнуто 1275 грн. 25 коп. Дана описка та арифметичні помилки можуть бути виправлені шляхом постановлення відповідної ухвали.

Керуючись ст. ст. 10,11,15, 60, 79 , 88 , 209 , 212,213,215 ЦПК України , ст.ст.1046, 1047 , 1048,1049 ,1050,1051 , ч. 1 ст. 625 ЦК України суд ,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 6000

/ шість тисяч / гривень в якості неповернутої позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування понесених ним судових витрат 1275 гривень 00 коп. , а саме: 60 грн.00 коп. по відшкодуванню сплаченого судового збору , 120 грн.00 коп. по відшкодуванню сплачених витрат з інформаційно-технічного забезпечення та 1095 грн. 25 коп. по відшкодуванню витрат по оплаті за проведення почеркознавчої експертизи.

Рішення може бути оскаржене в Житомирський апеляційний суд через Брусилівський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ф. В. Седун