АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-6874/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2010 року м. Дніпропетровськ

30 серпня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Болтунової Л.М.,

суддів: Козлова С.П., Максюта Ж.І.,

при секретарі: Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Управління архітектури містобудування, Комунальне підприємство „Нікопольське МБТІ, про усунення перешкод у користуванні майном та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Управління архітектури містобудування, про визнання права власності на самовільно збудований гараж, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2008 року ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, посилаючись на те, що йому на підставі договорів купівлі-продажу від 10.06.1976 р. та від 21.04.1999 р. належить на праві приватної власності домоволодіння по вул. Херсонська, №90 в м. Нікополь, між яким та належним ОСОБА_2 на праві приватної власності домоволодінням по вул. Херсонська, №92а в м. Нікополь проходить межа з розташованим на ній парканом, який ОСОБА_2 зруйнувала та поставила свій, а також з боку свого двору самовільно без відповідного дозволу прибудувала до стіни його сараю гараж, що унеможливлює з його боку належний технічний догляд за стіною літньої кухні і перешкоджає йому в користуванні його приватним майном та землею, наданою йому за рішенням міськвиконкому №775 від 26.11.1997 р., про що за його зверненням Нікопольською інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю 15.04.2008 р. було складено відповідний акт. Тому на підставі ст.ст.373,376,377,381 ЦК України, ст.ст.40,110,116,118,121,152 ЗК України ОСОБА_3 просив суд зобовязати ОСОБА_2 знести самовільно збудований на своєму домоволодінні гараж, який прибудований до стіни сараю його домоволодіння, визнавши цей гараж самовільно збудованою будівлею, та усунути перешкоду для користування йому земельною ділянкою, а саме: поновити межу на відстані 0,80 метра вглиб її подвіря від та вздовж належної йому літньої кухні.

ОСОБА_2 позов ОСОБА_3 не визнала та звернулася з зустрічним позовом про визнання права власності на вказаний гараж з тих підстав, що він був нею побудований ще у 1989 році зі згодою попереднього власника суміжного землекористувача ОСОБА_4 і до звернення до суду ОСОБА_3 ніяких претензій до цього гаража не мав, а паркан на спірній межі був встановлений за його згодою замість старого.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2010 року зобовязано ОСОБА_2 знести за власний рахунок самовільно збудовану споруду - гараж «З» по вул. Херсонська, №92/а в м. Нікополь, який прибудований до стіни сараю по вул. Херсонська, №90 в м. Нікополь, та усунути перешкоду для користування ОСОБА_3 земельною ділянкою по вул. Херсонська, №90 в м. Нікополь, а саме: поновити межу, яка проходить між домоволодіннями по вул. Херсонська, №90 та №92/а в м. Нікополь згідно земельно-кадастрової документації. В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_3 та в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права власності на самовільно збудований гараж судом відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення суду норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та справу направити на новий розгляд.

Розглянувши справу, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.331 ЦК України право власностіна новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом встановлено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власностівиникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власностіна нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власностівиникає з моменту державної реєстрації.

Пунктом 1.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власностіна обєкти нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. №7/5, передбачено, що реєстрації підлягають права власностітільки на обєкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці обєкти.

Згідно зі ст.375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди... Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договорів купівлі-продажу від 10.06.1976 р. та від 21.04.1999 р. ОСОБА_3 належить на праві приватної власності домоволодіння по вул. Херсонська, №90 в м. Нікополь, а ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.1987 р. належить на праві приватної власності суміжне домоволодіння по вул. Херсонська, №92а в м. Нікополь, де вона самовільно прибудувала до стіни сараю домоволодіння ОСОБА_3 гараж «З» без дозволу, передбаченого Положенням про порядок надання дозволу на виконання будівельних робот, затвердженого наказом державного комітету, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000 р. №273, згідно з яким дозвіл на виконання будівельних робіт надається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, які одночасно ведуть реєстр наданих дозволів, а виконання будівельних робіт без такого дозволу забороняється.

В підтвердження своїх позовних вимог про визнання права власності на спірний гараж ОСОБА_2 не надала суду відповідних доказів про додержання при його будівництві зазначених норм і правил, введення його в експлуатацію у встановленому порядку. Не надано суду також і доказів про те, що таке будівництво не порушує прав інших осіб, в тому числі, власника суміжного домоволодіння по вул. Херсонська, №90 в м. Нікополь.

Крім того, в матеріалах справи відсутні дані про звернення позивачки до виконавчого комітету з цим питанням та прийняття цим органом відповідного рішення.

А щодо визнання спірного гаражу самовільно збудованим, як того просить в позові ОСОБА_3, то в цьому немає потреби, оскільки ніхто не заперечує, що він самовільно збудований і в технічному паспорті на житловий будинок зроблено відповідну відмітку.

Отже дійшовши правильного висновку про відсутність законних підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на спірний гараж та визнання його самовільно збудованим у судовому порядку суд обґрунтовано на підставі ст.ст.331,375,376 ЦК України відмовив в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Разом з тим, постоновлюючи рішення в частині зобовязання ОСОБА_2 знести за власний рахунок спірний гараж та поновити межу між домоволодіннями сторін згідно земельно-кадастрової документації суд виходив з того, що здійснена нею прибудова цього гаражу та паркану на межі між домоволодіннями сторін здійснена нею без згоди ОСОБА_3 і порушує його законні права по користуванню своїм домоволодінням, а тому підлягає зносу за його позовними вимогами.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Тобто право на звернення до суду з позовом про перебудову чи знесення самочинно збудованої споруди надано відповідному органу державної влади або органу місцевого самоврядування, а фізичній особі такого права діючим законодавством не надано.

Між тим, орган державної влади або органу місцевого самоврядуванняу цій справі з позовом про знесення самочинно збудованої споруди - спірного гаражу у домоволодінні ОСОБА_2 до суду не звертався і до участі у справі не залучався.

Тому законних підстав для постанови рішення про знесення спірного гаражу на підставі позовних вимог ОСОБА_3 у суда не було.

Крім того, ОСОБА_3 в підтвердження своїх позовних вимог про усунення перешкод для користування йому земельною ділянкою шляхом поновлення межі на відстані 0,80 метра вглиб подвіря ОСОБА_2 від та вздовж належної йому літньої кухні не надав суду в порушення вимог ст.11 ЦПК України відповідних доказів про те, що новий паркан виходить за межі земельної ділянки ОСОБА_2 та був встановлений з порушенням земельно-кадастрової документації. Відповідні акти обстежень земельних ділянок та висновки, складені органами місцевого самоврядування, до компетенції яких відносяться таки питання, в матеріалах справи відсутні та в судовому засіданні, як і земельно-кадастрова документація, на яку послався суд в своєму рішенні, не досліджувалися.

Згідно з ч.2 ст.108 ЗК України власники сусідніх земельних ділянок можуть користуватися межовими спорудами спільно за домовленістю між ними. Витрати на утримання споруди в належному стані сусіди несуть у рівних частинах. До того часу, поки один із сусідів зацікавлений у подальшому існуванні спільної межової споруди, вона не може бути ліквідована або змінена без його згоди.

А як видно з пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні, вказаний паркан на межі був встановлений замість старого з дозволу ОСОБА_3 і не виходить за межі її земельної ділянки, що останнім не спростовано.

Залишивши вказані обставини справи та норми закону без уваги і належної правової оцінки суд, таким чином, безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 в цій частині.

При таких обставинах, рішення суду в цій частині, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню з постановленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_3 на підставі ст.ст.331,375,376 ЦК України,ст.108 ЗК України та ст.ст.3,11 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 квітня 2010 року в частині зобовязання ОСОБА_2 знести за власний рахунок самовільно збудовану споруду - гараж «З» по вул. Херсонська, №92/а в м. Нікополь, який прибудований до стіни сараю по вул. Херсонська, №90 в м. Нікополь, та усунути перешкоду для користування ОСОБА_3 земельною ділянкою по вул. Херсонська, №90 в м. Нікополь, а саме: поновити межу, яка проходить між домоволодіннями по вул. Херсонська, №90 та №92/а в м. Нікополь згідно земельно-кадастрової документації, - скасувати та в задоволенні цій частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: