Справа №22-ц-2756 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого: Смирнової Т.В.,

суддів. ОСОБА_1, ОСОБА_2,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 25 травня 2010 року

у справі за позовом Акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3, 3-я особа: Товарна біржа «Укрресурс» про визнання договору недійсним,-

встановила:

В лютому 2009 року АКБ «Індустріалбанк» звернувся до Зарічного районного суду м.Суми з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.02.2007 року між ним та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, за яким ОСОБА_4 отримала кошти на придбання двох автомобілів, вказані автомобілі передала АКБ «Індустріалбанк» в заставу, проте, не маючи права на відчуження, продала один з автомобілів відповідачу ОСОБА_5 Просив визнати договір купівлі - продажу автомобілю недійсним, оскільки зміст даного правочину суперечить актам цивільного судочинства.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 25 травня 2010 року позовні вимоги АКБ «Індустріалбанк» задоволено.

Визнано недійсним біржовий договір (угоду) купівлі-продажу автомобіля RENAULT, моделі Megane II 1.4 16V, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (після перереєстрації ВМ 7901 АН), укладений 02.11.2007 року в місті Суми між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, та зареєстрований на Товарній Біржі «Укрресурс».

Зобов'язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 автомобіль RENAULT, моделі Megane II 1.4 16V, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (після перереєстрації ВМ 7901 АН).

Зобов'язано ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 10 гривень 00 копійок в рахунок повернення коштів, отриманих за біржовим договором (угодою) від 02.11.2007 року.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь АКБ «Індустріалбанк» 08 гривень 50 копійок в рахунок повернення судового збору, 30 гривень в рахунок повернення витрат на інформащйно-технічне забезпечення розгляду справи, а також 1081 гривну 50 копійок витрат на виклик відповідача до суду, а разом: 1120 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

При цьому зазначає, що оскаржуване рішення порушує його право власності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача ОСОБА_5 -ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника АКБ

«Індустріалбанк» - ОСОБА_7, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов АКБ «Індустріалбанк», суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний договір купівлі-продажу суперечить Цивільному кодексу України та Закону України «Про заставу» і є підставою для застосування до такого договору наслідків недійсного правочину.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду, оскільки цих висновків суд дійшов повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, вірно визначився з юридичною природою спірних правовідносин, до яких застосовано відповідні норми права

Так, судом першої інстанції вірно встановлено і сторонами у справі не оспорюється, що 27.02.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір ( а.с. 10 ), за яким ОСОБА_4 отримала цільовий кредит в сумі 44356 доларів США на придбання двох автомобілів: RENAULT, моделі Megane II 1.4 16V, 2006 року випуску державний номер НОМЕР_1 та RENAULT, моделі Megane II 1.4 16V, державний номер НОМЕР_2. Умовою забезпечення кредиту згідно з п. 2.1 цього договору є укладення договору застави рухомого майна (автомобіля).

ОСОБА_4 є власником автомобілю RENAULT, моделі Megane II 1.4 16V, державний номер НОМЕР_2 згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія ВМС 007986, виданого управлінням ДАІ Головного УМВС України в Сумській області 22.02.2007 року (а.с. 15, 81).

27.02.2007 року ОСОБА_4 передала автомобіль RENAULT, моделі Megane II 1.4 16 державний номер НОМЕР_2 вартістю 112000 гривень в заставу Банку згідно договору застави рухомого майна, посвідченому нотаріально ( а.с. 13 ).

Застава рухомого майна - автомобілю RENAULT, моделі Megane II 1.4 16V, державний номер НОМЕР_2, 28.02.2007 року зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна ( а.с. 16, 130 ).

30.10.2007 року ОСОБА_4 отримала нове свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВМС №023468 взамін начебто втраченого ВМС 007986, що підтверджується довідкою ОСОБА_8 України в Сумській області (а.с. 91), а також зняла автомобіль з обліку в ДАІ внаслідок чого в неї був вилучений номерний знак НОМЕР_2.

02 листопада 2007 року, на підставі нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВМС №023468 був укладений договір купівлі - продажу, зареєстрований на Товарній Біржі «Укрресурс», за яким ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 придбав автомобіль RENAULT моделі Megane II 1.4 16V, державний номер 19АА7211, за 10 гривень.

Згідно з п.3.1.1 договору застави рухомого майна від 27.02.2007 року, укладеного між позивачем як заставодержателем та ОСОБА_4О як заставодавцем, заставодавець зобов'язавсь до закінчення цього договору (до повного виконання обов'язків заставодавця за кредитним договором від 27.02.2007 року ) не відчужувати предмет застави без письмової ЗГОДИ ЗАставодержателя.

Проте, ОСОБА_4, достовірно знаючи про наявність невиконаних кредитних зобов'язань перед АКБ «Індустріалбанк», зобов'язання щодо одержання від нього письмової згоди на продаж заставного майна, а також про зобов'язання повідомити покупцю про наявність права застави на автомобіль, яке належить Банку, діяла свідомо, всупереч вимогам

ст.17 ЗУ «Про заставу» уклала договір купівлі - продажу заставного майна, вказавши у договорі явно занижену ціну майна в розмірі 10 гривень, хоча у п. 1.5 договору застави спірний автомобіль був оцінений у 112000 гривень (а.с. 13).

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо прав добросовісного набувача не спростовують висновків суду та не грунтуються на положеннях ст.330, п.З ч. 1 ст.388 ЦК України, а відтак не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, ЦТІК України, колегія суддів. -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м Суми від 25 травня 2010 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: