Криворізький районний суд Дніпропетровської області
Справа № 2-246/2010 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2010 року Криворізький районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондарчука Г.Д.

при секретарі Ференц 1.3.

за участі:

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за

позовною заявою ОСОБА_2 до Криворізької районної державної

адміністрації Дніпропетровської області, Жовтневої районної у місті ради про визнання

права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 25.03.1998 року померла його бабуся ОСОБА_3, яка за життя була власником 1/2 частини житлового будинку № 196 по вул. Ямальська (вул. Ямалська) в м. Кривий Ріг.

На території домоволодіння є самочинні будівля, про що вказано в повідомлені КП ДОІ' ..Криворізьке БТГ, а саме: літня кухня „Б' вбиральня „Г".

Однак, вказані споруди не потребують окремого визнання права власності, оскільки згідно погашеного технічного паспорту від 10.03.1998 року, який був складений одночасно з оформленням правовстановлюючого документу на будинок, літня кухня і вбиральня входили до складу домоволодіння, їх площа з того часу не змінювалась. Крім тою. вбиральня ,,Г" збудована з дерев'яних дошок без фундаменту і не належить до самочинного будівництва.

За життя спадкодавця була також власником земельної частки (паю) площею 5,03 га, розташованого на території Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

Вказане спадкове майно ОСОБА_3 за життя заповіла своїй дочці ОСОБА_4, склавши 27.05.1988 року заповіт.

25.03.1994 року померла мати позивача. На момент смерті матері позивача, вона проживала разом з ним та спадкодавицею. Позивач та ОСОБА_3 проживали також разом до дня смерті ОСОБА_3, тому позивач є таким, що фактично прийняв спадщину після її смерті.

При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, оскільки у нього відсутній правовстановлюючий док) мент па земельну частку (пай) та житловий будинок.

Позивач просив постановити рішення, яким заявлені вимоги задовольнити у повному обсягу, шляхом встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3, померлої 25.03.1998 року та визнання за ним права власності на спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю позовні вимоги підтримав на наполягав на їх задоволенні.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи є їх письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з

В судовому засіданні, судом встановлено, що ОСОБА_5 померла 25.03.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-КИ № 472402 (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної частки (паю) та

частини ай і .ювої о будинку.

Згідно п. 5 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до сі. 524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство з здійснюється за законом і за заповітом.

27.05.1988 року ОСОБА_3Т склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці 1 лум ОСОБА_6 (а.с. 16).

ОСОБА_4 померла 25.02.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-КИ № 260232 (а.с. 9).

Згідно ч. 2 ст. 529 ЦК Української РСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

ОСОБА_2 народився 08.06.1969 року, його матір'ю вказана ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с. 15).

Суд вважає встановленим та доведеним той факт, що позивач по справі є рідним сином ОСОБА_4, якій ОСОБА_3Т заповіла все своє майно і є онуком померлої 25.03.1998 року ОСОБА_3 Даний факт ніким не оспорюється.

Позивач після смерті своєї бабусі ОСОБА_3Т фактично прийняв спадщину, що виразилося в тому, що у він на момент відкриття спадщини проживав зі спадкодавицею, від спадщини не відмовився (а.с. 14). Проте при зверненні позивача до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, оскільки у нього був відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай), та на житловий будинок, що належала померлій 25.03.1998 року ОСОБА_3Т (а.с. 12, 13).

Оскільки ОСОБА_3 померла в 1998 році, тобто до набрання ЦК України (в редакції 2003 року) чинності, позивач по справі фактично прийняв спадщину, тому суд, вирішуючи питання про визнання за позивачем права власності на спадкове майно керується нормами Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Як вбачається з витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с. 10), на території домоволодіння № 196 по вул. Ямальська (вул. Ямалська) є самочинне будівництво у вигляді літньої кухні„Б" та вбиральні „Г'». Суд, оцінивши наявні в справі письмові матеріали та вислухавши пояснення представника позивача, приходить до висновку, що вищевказані споруди не потребують окремого визнання права власності з наступних підстав.

Літня кухня „Б" та вбиральня „Г" були побудовані в 1974 році, на час оформлення правовстановлюючого документу на житловий будинок вказані споруди входили до складу домоволодіння, на території якого вони розташовані площа літньої кухні з того час) не змінювалася і становить 19.0 кв.м.. що підтверджується погашеним технічним паспортом з поточними обмірами.

З приводу вбиральні „Г", суд враховує той факт, що вона збудована з дерев'яних дошок без фундаменту і згідно п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України від 24.05.2001 року за № 127 не належить до самочинного будівництва.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає за недоцільне додатково визнавати право власності на вищевказані споруди, оскільки підстав вважати їх самочинними не має.

В судовому засіданні представник позивача, який діє в інтересах позивача доказів того, що померла 25.03.1998 року ОСОБА_3 мала сертифікат про право на земельну частку (пай) не надав.

Згідно ч, 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на

які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки ні позивач, ні його представник не змоги довести того факту, що спадкодавця мала сертифікат про право на земельну частку (пай), тому суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог відмовити.

11а підставі викладеного, ст. ст. 524. 534. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) та керуючись та ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-214, 256 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Криворізької районної державної адміністрації Дніпропетровської області. Жовтневої районної у місті ради про визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити частково.

Встановити факт, що ОСОБА_2 прийняв спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлої 25 березня 1998 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/ 2 частину житлового будинку з господарчими побудовами № 196 по вул. Ямальська (вул. Ямалська) м. Кривий Ріг. а саме па квартиру № 2 в житловому будинку № 196 по вул. Ямальська (вул. Ямалська) м. Кривий Ріг. позначеному на плані літерою «А-1», загальною площею квартири 35,4 кв.м., житловою площею 20,3 кв.м., літню кухню „Б", загальною площею 19.0 кв.м., вбиральню „Г", площею 1,0 кв.м, огорожі 1-3 в порядку спадкування за законом після померлої 25 березня 1998 року ОСОБА_3.

В задоволенні решти вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Дніпропетровський апеляційний суд протягом двадцяти днів з дня подачі заяви на апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення або протягом десяти днів без подачі заяви на апеляційне оскарження

Головуючий суддя