МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-5300/2010
19 жовтня 2010 року м.Одеса
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого - судді Сегеди О.М.
при секретарі - Дідик С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Одеська товарна біржа про вигнання договору купівлі-продажу дійсним,
У судовому засіданні позивачка просила суд, розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у звязку з неявкою відповідача в судові засідання, підтримала доводи позову у повному обсязі і просила суд постановити рішення, яким її вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення /а.с.34,39/
Представник Одеської товарної біржі в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення, причини неявки суду не сповістив /а.с.32,41,52,53/.
Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи позивачці, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ч.З ст.10, ч.І ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в редакції 2003 року до правовідносин, які виникли до 01.01.2004 року застосовуються норми ЦК УРСР, який діяв на час виникнення спірних правовідносин.
Купівля-продаж житла є договірним зобовязанням і регулюється правилами цивільного законодавства.
Згідно ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну
У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 з однієї сторони, і відповідач ОСОБА_3, з іншої, 16 липня 1997р. уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна - житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. 2 вулиця, 2 провулок №6, який складався з двох жилих кімнат заг.пл. 14,6 кв.м., 19,9 кв.м., веранди заг.пл. 21,5 кв.м., тамбуру заг.пл. 1,6 кв.м., загальною площею 57,6 кв.м., у т.ч. житловою площею
34,5кв.м., що підтверджується технічним паспортом на будинок від 28.05.1992року /а.с.46/.
Як вбачається із договору купівлі-продажу від 16.07.1997 року житловий будинок з господарчими спорудами, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. 2 вулиця, 2 провулок №6 належав на праві власності ОСОБА_3, тому відповідно до ст.225 ЦК УРСР він вправі був здійснювати відчуження вищевказаної квартири.
Після укладення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку з господарчими спорудами сторони повністю виконали його умови, а саме: відповідач отримав кошти від позивачки за квартиру, звільнив її та знявся з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Істотною умовою договору купівлі-продажу житла є умова про ціну, яка в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Зазначений договір фактично є підтвердженням наміру сторін, досягнення між ними домовленості щодо всіх істотних умов даного договору, а також змісту умов домовленості про передачу права власності на квартиру.
Згідно ст.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.
Відповідно до ст.128 ЦК УРСР 1963 року право власності /право оперативного управління/ у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організярї для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобовязання доставки.
До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.
Судом встановлено, що після укладення зазначеного договору і його реєстрації в КП «ОМБТІ та РОН», позивачка разом зі своєю сімєю вселилася в житловий будинок, зареєструвалася та проживає у ньому по теперішній час, сплачує комунальні послуги, несе затрати по його утриманню, тобто фактично володіє та користується своїм житловим будинком.
Відповідно до довідки від 09.11.2007р. в зазначеному будинку зареєстровані ОСОБА_2,ОСОБА_4 та син позивачки Ващенко 0.0./а.с. 16/
Підтвердженням факту виникнення у позивачки права власності на житловий будинок з господарчими спорудами, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. 2 вулиця, 2 провулок №6, є реєстрація 29.08.1997р. вищезазначеного будинку в КП «ОМБТІ та РОН»/а.с.9/.
Відповідач у судове засідання не зявився, на прохання позивачки нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. 2 вулиця, 2 провулок №6, не відповів, що розцінюється судом як ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що сторони у справі вважали, що уклали між собою правомірну угоду, відповідно до вимог ст.15 Закону України «Про товарну біржу», яка згідно договору та закону, не підлягала подальшому нотариальному посвідченню. Весь цей час сторони вважали і вважають цей договір дійсним.
Згідно ч.2 ст.47 ЦК УРСР якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Небажання відповідача у теперішній час посвідчити зазначений договір в нотаріальній конторі розцінюється судом, як навмисне його ухилення від нотаріального оформлення угоди, що порушує права та інтереси позивачки.
Відповідно до ст.З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Таким чином, суд вважає, що зібрані у справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи та належна оцінка доказів вказують на наявність підстав для задоволення позову про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, дійсним.
Витрати по справі за згодою сторін суд покладає на позивача.
Судовий збір по справі складає 1700,00 грн., збір на ІТЗ судового розгляду справи 120,00 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду.
Керуючись ч.2 ст.47,128,153, 224, 225,227 Цивільного кодексу УРСР, ст.15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст.10,11,60,88,130,209,212,214,215,224- 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу квартири, дійсним - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.М. Сегеда

19.10.10