АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-181/10Головуючий у 1-й інстанції Юрдига
Провадження № 22-ц-330/10 Доповідач - .
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач О. І., Бахметова В. Х.,

при секретарі Жовняревич Т.М.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайсуду від 11 січня 2010 року в справі за позовом виконавчого комітету Тернопільської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Тернопільського міськрайсуду від 11 січня 2010 року відмовлено в задоволенні вищезазначеного позову.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Тернопільської міської ради просить рішення скасувати, справу направити на новий розгляд.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не залучив до участі Тернопільську міську раду як власника та засновника міського комунального пологового будинку, а також і роботодавця керівника даної установи.

Крім цього, апелянт вважає, що суд невірно оцінив обставини справи стосовно підставності вимог про відшкодування, згідно норм цивільного законодавства, шкоди, яка була спричинена працівниками медзакладу при виконанні трудових обовязків.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та в межах позовних вимог, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку , що скаргу слід відхилити.

В червні 2009 року виконавчий комітет Тернопільської міської ради звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення в порядку регресу 10 000 грн.

Позивач зазначив, що рішенням Тернопільського міськрайсуду від 29 травня 2008 року було стягнено з Тернопільського міського комунального пологового будинку в особі ліквідатора компенсацію моральної шкоди в користь ОСОБА_8 в сумі 50 000грн та ОСОБА_9 - 10 000грн.

Підставою для компенсації моральної шкоди послужило неналежне виконання медпрацівниками пологового будинку своїх посадових обовязків. ОСОБА_1 на той час був головним лікарем вказаного медзакладу і перебував в трудових стосунках з міською радою в силу трудового контракту.

Оскільки на вказану дату у боржника було відсутнє, як майно, так і грошові кошти, тому 19 грудня 2008 року рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської було виділено ОСОБА_9 та ОСОБА_8 60 000 грн. Вказана сума була перерахована 26 грудня 2008 року.

В липні 2009 року позивач доповнив свої вимоги і предявив позов до працівників медзакладу : ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в сумі 60 000 грн в регресному порядку з посиланням на статті 1172 та 1191 ЦК.

При цьому, позивач свої доводи обгрунтовував тим, що оскільки були відсутні кошти після ліквідації пологового будинку, тому виконавчий комітет, як засновник комунального пологового закладу, прийняв рішення про виконання зобовязання ліквідаційної комісії.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що моральна шкода спричинена працівниками пологового будинку при виконанні трудових обовязків і відповідно відсутні підстави для відшкодування збитків в порядку цивільного законодавства.

Рішення в кінцевому результаті є законним, однак підставою відмови слід зазначити відсутність права виконкому на захист права на відшкодування коштів в порядку регресу, які були виплачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , оскільки оплата проведена за судовим рішення в справі, стороною якої не був міськвиконком. Крім цього, міська рада проведення вказаної оплати не погодила своїм рішенням, що вбачається з матеріалів справи.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Разом з тим, згідно зі ст. 3 ЦПК, усяка заінтересована особа вправі в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Крім цього, законодавцем в статті 15 ЦК чітко обумовлено , що -

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайсуду від 29 травня 2008 року стягнено з Тернопільського міського комунального пологового будинку в особі ліквідатора компенсацію моральної шкоди в користь ОСОБА_8 в сумі 50 000грн та ОСОБА_9 - 10 000грн. Дане рішення є чинним.

З статуту Тернопільського міського комунального пологового будинку вбачається , що його засновником є Тернопільська міська рада, яка 31 серпня 2007 року прийняла рішення про його ліквідацію. 25 травня 2009 року проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи.

З пояснень представника ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції вбачається, що за заявою кредиторів 26 вересня 2008 року було відкрито виконавче провадження.

Згідно статті 96 ЦК-Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Юридична особа відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

19 грудня 2008 року виконавчий комітет Тернопільської міської ради своїм рішенням №2598 виділив 60 000 грн для відшкодування моральної шкоди ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за рахунок коштів, передбачених на фінансову підтримку громадських та інших організацій та заходів (КФК 250404), оскільки припинено діяльність юридичної особи.

Згідно пункту 23 статті 26 Закону Про місцеве самоврядування-

затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього є виключною компетенцією міської ради .

Згідно статті 23 Бюджетного кодексу - Будь-які бюджетні призначення та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет чи рішенням про місцевий бюджет у порядку, визначеному цим Кодексом.

Тобто, бюджетне призначення це- повноваження, яке надане головному розпоряднику бюджетних коштів( міському голові) рішенням про місцевий бюджет, що має кількісні та часові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування: здійснення платежів з конкретною метою в процесі виконання бюджету;

Будь яких доказів про те, що питання відшкодування коштів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 погоджувалось міською радою позивачем в справі не подано.

При вказаних обставинах відсутні підстави у виконкому Тернопільської міської ради на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

УхвалиВ:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Тернопільської міської ради відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайсуду від 11 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ..