Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 2-204/10 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2010 року Ізяславський райсуд Хмельницької області в складі головуючої судді Янішевської О. С., при секретарі Островській В. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі справу за позовом ОСОБА_1 до Ізяславської виправної колонії № 31 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ізяславської виправної колонії № 31 (далі ІВК 31) про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати та моральної шкоди, мотивуючи це тим, що вона працювала ІВК 31 з березня 1987 року, звідки були звільнена 15 жовтня 2008 року на підставі наказу № 45 о/с в звязку із скороченням штату, однак розрахунки з нею проведені не були. На даний час ІВК 31 заборгувала їй заробітну плату, тому позивачка просить стягнути на її користь заборгованість по заробітній платі, не виплачену їй при звільненні, компенсацію втрати частини заробітної плати в звязку з порушенням термінів її виплати, середній заробіток за час затримки розрахунків при звільненні та моральну шкоду.

Позивачка ОСОБА_1, представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, пояснивши суду, що розрахунок при звільненні позивачці не було виплачено через відсутність достатніх коштів та скрутне матеріальне становище ІВК 31, визнає наявність заборгованості по заробітній платі.

Допитавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 була звільнена з ІВК 31 15 жовтня 2008 року на підставі наказу № 45 о/с в звязку із скороченням штату, що підтверджується поясненнями сторін, трудовою книжкою позивачки, копією наказу.

На момент звільнення ІВК 31 заборгувала ОСОБА_1 2623 грн. 09 коп. заробітної плати, яка на момент розгляду справи не виплачена, що підтверджується поясненнями сторін, довідкою ІВК 31.

Згідно ст. 116 Кодексу Законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника

перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ст. 117 Кодексу Законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен

сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності та не звільняє від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника.

Оскільки відповідач не довів в суді, що непроведення розрахунків з позивачкою в день звільнення сталося не з його вини, суд знаходить за необхідне стягнути з ІВК 31 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивачці ОСОБА_1 з 15 жовтня 2008 року по 26 березня 2010 року, що становить 24109 грн. 62 коп.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня

набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до ст. 6. Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію виплачують за рахунок: власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об'єднання громадян.

Згідно ст. 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що з ІВК 31 слід стягнути на користь позивачки компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати в сумі 578 грн. 01 коп. згідно довідки ІВК 31.

Згідно ст. 94 Кодексу Законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим

Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 237-1 Кодексу Законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачка наполягає, що внаслідок невиплати їй заробітної плати, позивачці була нанесена моральна шкода в розмірі 10000 грн., оскільки це призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від ОСОБА_1 додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин суд знаходить, що внаслідок порушення законних прав позивачки не проведенням їй виплати заробітної плати ІВК 31 було нанесено моральну шкоду позивачці. При визначенні розміру цієї шкоди суд врахував глибину та тривалість моральних страждань позивачки, істотність втрати нормальних життєвих звязків, кількість додаткових зусиль для організації свого життя.

Суд знаходить, що згідно вимог ст. 88 Цивільного процесуального Кодексу України і ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито, ст. 81 Цивільного Процесуального Кодексу України та Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ та їх розмірів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2005 року № 1258 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05 серпня 2009 року № 825 слід стягнути з відповідача державне мито на користь держави та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільних справ.

Керуючись ст.ст.38, 44, 47, 116, 117, 233, 235 КЗПП України, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», Постановами Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», від 06 листопада 1992 року № 9 ( із змінами і доповненнями ) «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 62, 63, 64, 79, 81, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 291, 292, 294, 367 ЦПК України,

Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Ізяславської виправної колонії № 31 м. Ізяслав Хмельницької області, вул. Гагаріна, 4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительки м. Ізяслава Хмельницької області, вул. Жовтнева, 106 Г, кв. 26, 2623 грн. 09 коп. заборгованості по заробітній платі, 578 грн. 01 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, 24109 грн. 62 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 1000 грн. моральної шкоди.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Ізяславської виправної колонії № 31 283 грн. 11 коп. державного мита на користь держави та 120 гривень судових витрат з інформаційно-технічного розгляду цивільних справ.

Рішення в частині виплати заробітної плати підлягає негайному виконанню, але не більше, ніж за один місяць.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду Хмельницької області через Ізяславський райсуд.

Суддя