Справа № 2-1978/2010
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.09.2010 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
в складі: г о л о в у ю ч о г о судді Нікітішина В.П.
при с е к р е т а р і - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і Косівської сільради Котовського району Одеської області про визнання права власності,
Позивачі звернулись в суд з цим позовом, вказуючи, що у зв`язку з необхідністю придбання житла у Котовському районі вони вирішили купити будинок в с.Коси. Із об`яв їм стало відомо, що відповідачка ОСОБА_4 продає свій будинок в цьому селі по АДРЕСА_1 . Оглянувши будинок вони прийшли до висновку про його купівлю. За домовленістю з відповідачкою вони сплатили їй ціну продажу у розмірі 8000 грн. Цей факт підтверджується письмовою розпискою відповідачки від 07.05.2010 року про отримання цих коштів, за проданий будинок. Зі свого боку відповідачка передала їм у володіння цей будинок. Таким чином угода купівлі-продажу між ними відбулась. В подальшому при підготовці документів до оформлення договору купівлі-продажу з`ясувалось, що куплений будинок до цього часу числиться на ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свого часу 14.11.1997 року ОСОБА_5 продав цей будинок ОСОБА_4 за домашньою угодою. Однак нотаріально ця угода посвідчена не була і-за відсутності документів на будинок. Крім цього в подальшому при підготовці документів в Котовському БТІ відповідачка заявила вимогу про зміну ціни продажу будинку та наполягала на доплаті ще 1000 грн. Таку вимогу відповідачки позивачі вважають неправомірною, оскільки вони зі свого боку повністю виконали умови договору купівлі-продажу та сплатили домовлену між ними ціну продажу. Тому просили постановити рішення суду, яким визнати дійсною угоду договору купівлі-продажу спірного будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що мала місце 14.11.1997 року, визнати за наслідком цього за ОСОБА_4 право приватної власності на будинок, визнати дійсним укладений ними, ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та ОСОБА_4 договір купівлі-продажу цього будинку, що мав місце 07.05.2010 року та визнати за ними право приватної власності на цей житловий будинок з відповідними господарськими будівлями й спорудами у рівних частинах.
В ході розгляду справи у суді позивачка ОСОБА_2 підтримала свій позов у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи у його відсутність в якій на позові наполягав.
Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що дійсно 14.11.1997 року за домашньою угодою купила у ОСОБА_5 цей будинок. Однак оскільки це була сільська хата то на нею не було належних правовстановлюючих документів. Тому вона домовилась з продавцем, що протягом року будуть виготовлені правовстановлюючі документи на будинок, після чого вони посвідчать договір купівлі-продажу в нотаріальному порядку. Після цього вона стала готовити технічні документи на будинок. Однак ОСОБА_5 раптово помер. Тому вона не змогла переоформити на себе цей будинок. Хоча поживала в ньому з 1998 року до 2005 року. На цей час у неї є інше житло. Тому вона вирішила продати будинок в с.Коси позивачам у справі. Претензій до них у неї зараз не має.
Представник відповідача Косівської сільради Котовського району Одеської області Сільський голова Добрянська О.М. проти позову не заперечувала. Пояснювала, що дійсно 1997 році у її присутності ОСОБА_4 передала гроші ОСОБА_5 за купівлю-продаж будинку по АДРЕСА_1 , який на той час по господарським книгам числився за ОСОБА_5 .. Після цього ОСОБА_4 тривалий час проживала у цьому будинку. ОСОБА_5 виїхав із села та помер в м.Тирасполі. Після його смерті ніхто за спадщиною не звертався. Близьких родичів в селі він не мав. За час проживання у будинку ОСОБА_4 доглядала його та висадила гарний сад. На цей час як її достовірно відомо цей будинок у неї придбали за договором купівлі-продажу позивачі у справі.
Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про наступне.
Встановлено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про право власності №6 від 10.06.1999 виданого виконкомом Косівської сільради. Згідно технічного паспорту на будинок в натурі є житловий будинок з верандою під літ. «А», 1949 року забудови, загальною площею 48.0 кв.м. та житловою 18.9 кв.м., сараї під літ «Б,В», вбиральня під літ. «Г», огорожа №1-2 , хвіртки та відмостки. Вартість цього житлового будинку з відповідними господарськими будійвлями й спорудами складає - 4138 грн..
Доказом того, що ОСОБА_4 07.05.2010 року продала цей будинок позивачам у справі за 8000 грн. є її письмова розписка про отримання від них цих коштів, підпис на якій ОСОБА_4 посвідчено Косівським сільським головою ОСОБА_6 ..
Ця домовленість купівлі-продажу ними фактично виконана шляхом передачі продавцями заявленої суми продажу товару, а покупцям відповідно передано у власність сам товар.
Згідно ч.3 ст.632 ЦК України зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
Виходячи з наведеного та зважаючи на позицію відповідачів щодо предмету спору, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі.
Питання розподілу між сторонами судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України судом не вирішується, оскільки такої вимоги сторони не заявляли.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.47 ч.2,224,227 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст.182, 316,317,319,328,392,632,655 ЦК України, суд, -
Визнати дійсним договір купівлі продажу цього житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що мав місце 14.11.1997 року.
Визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на цілий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1
Визнати дійсним договір купівлі продажу цього житлового будинку з відповідними господарськими будівлями й спорудами, що мав місце 07.05.2010 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , з одного боку, та ОСОБА_4 , з другого боку.
Визнати за ОСОБА_2 і ОСОБА_3 право спільної часткової власності у рівних частинах на цілий житловий будинок з відповідними господарськими будівлями й спорудами по АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд який його ухвалив протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя -