Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-4935/2010р. Головуючий у 1 інстанції: Льон С.М.
Категорія: 20,37 Доповідач: Вербицький В.С.
УХВАЛА

Іменем України

28 вересня 2010 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного

суду Кіровоградської області в складі: Головуючого судді: Вербицького В.С.

Суддів: Єгорової С.М., Дуковського О.Л.

при секретарі: Демешко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2010 року.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_2 та адвоката, які проти скарги заперечували, колегія суддів судової палати,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спадкового майна та визначення порядку користування земельною ділянкою. Посилався на те, що він та відповідачка є співвласниками в рівних частках будинку № 69 по вул. Кишинівській м. Кіровограда, отриманого в порядку спадкування. Просив поділити будинок в натурі, виділивши йому 1/2 частку та визначити порядок користування земельною ділянкою.

В травні 2007 року ОСОБА_1 звернулась з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу та визнання права власності на частину будинку, яка належить відповідачу. Посилалась на те, що 24 лютого 2006 року між нею та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку, що належить відповідачу по зустрічному позову. Крім того, вона постійно проживала разом з попередньою власницею, ремонтувала будинок, проводила оздоблювальні роботи, тому просила визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на домоволодіння.

Рішенням Ленінського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено в повному обсязі. Виділено в натурі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частині житлового будинку, розташованих господарських будівель та споруд домоволодіння по вул. Кишинівській, 69 в м. Кіровограді.

Визначено порядок користування житловим будинком таким чином:

ОСОБА_1 разом по загальній площі 40,7 кв.м. - 36132 грн. Разом їй належить будівель та споруд на суму 42096грн., що по відношенню до всього домоволодіння складає 49/10 часток, що менше належного на 1209,0 грн. та складає 1/100 = 0,014 частки, /в додатку № 2 до експертизи № 355/3 зображено зеленим кольором/.

ОСОБА_3 разом по загальній площі 49,6 кв.м. - 41636 грн. Разом йому буде належати будівель та споруд на суму 44514 грн., що по відношенню до всього домоволодіння складає 51/10 часток, що більше належного на 1209,0 грн. та складає 1/100 = 0,014 частки, /в додатку № 2 до висновку № 355/3 зображено синім кольором/. Виділено в особисте користування кожному по 1/2 частини земельної ділянки (додаток № 3 до експертизи № 355/3). В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, оскільки суд безпідставно не взяв до уваги, що вона мешкала у спадковому домоволодінні разом зі спадкодавцем і за весь час проживання здійснювала перебудову та ремонти для підтримання спадкового майна в належному стані. Крім того, суд не врахував, що позивач по первісному позову продав свою частину будинку ОСОБА_1, яку успадкував від ОСОБА_4 за 4500 доларів, що підтверджується його підписом на розписці.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25 вересня 1997 року померла ОСОБА_4, після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованих по вул. Кишинівській, 69 в м. Кіровограді.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 являються рідними дочкою та сином померлої ОСОБА_4 і являються спадкоємцями першої черги за законом. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 прийняли спадкове майно після смерті матері, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.05.1998 року. Згідно витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 08.09.2004 року їм належить по 1/2 частині будинку по вул. Кишинівській, 69 в м. Кіровограді, тому суд обгрунтовано поділив будинок з надвірними будівлями, які відносяться до спадкового майна після смерті матері в рівних долях, як це передбачено ст. 1267 ЦК України.

Відповідно до ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Твердження апелянта про те, що вона сплатила ОСОБА_3 грошову компенсацію за частину домоволодіння і вважає себе власником всього домоволодіння не заслуговують на увагу, оскільки вони достатніми, обґрунтованими на переконливими доказами не підтверджені. З цього приводу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 письмової угоди не укладалося і ОСОБА_3 від своєї частки у визначеному законом порядку не відмовлявся.

Як вбачається з розписки від 24.02.2006 року, наданою позивачем на підтвердження укладення між сторонами договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, то там лише зазначено про отримання відповідачем від позивача 1700 доларів США з 4500 доларів США, як про отримання першого внеску за частину домоволодіння.. Сторонами не надано і судом не встановлего жодних доказів щодо написання розписки 24.02.2006 року.

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про наявність певної домовленості між сторонами про купівлю-продаж частини домоволодіння та про цілеспрямовані дії, як позивача, так і відповідача на її виконання, однак обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про визнання такого договору укладеним.

Інші доводи апеляційної скарги про те, що позивач по зустрічному позову тривалий час проживає у будинку та за спільні кошти разом зі своєю матір'ю несла витрати на ремонт будинку, встановлювала подвійні рами на вікна, підводила воду та водяне опалення, побудуваний був колодязь і зливна яма, красила вікна, саджала дерева та ін., а позивач участі у веденні господарства не приймав і за даною адресою не проживав правового значення для вирішення спору не мають, і не спростовують висновків суду, оскільки не призвели до порушення основних принципів цивільного процесуального законодавства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі і не вплинули на суть ухваленого рішення.

Наведене свідчить про те, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, є правильним і справедливим, а тому підстави для скасування чи зміни рішення відсутні.

Керуючись п.1 ч.І ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду Кіровоградської області від 13 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

-

Головуючий :

Судді: