ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-488/10
провадження № Б/Н 454
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2010 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді Цимбал І.К.

при секретарі : Барвицькій М.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом КС «Цетнр фінансових послу» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5, про стягнення відсотків та пені, зустрічним позовом ОСОБА_2 до КС «Центр фінансових послуг», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, про визнання кредитного договору не дійсним,

В С ТА Н О В И В:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідачів, який неодноразово уточнював у судовому засіданні, про стягнення відсотків та пені в останній редакції, посилаючись на те, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір відповідно до якого надано у користування грошові кошти і з метою забезпечення виконання ОСОБА_2 основного зобов'язання було укладено договори поруки із іншими відповідачами у даній справі. Враховуючи те, що позичальник не виконує умови кредитного договору, зокрема не сплачує відсотки за користування кредитом, позивачем була нарахована пеня за прострочення їх сплати, які останній просить стягнути з відповідачів солідарно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням уточнень підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених вище та зазначених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що кредитний договір складений з істотними порушеннями вимог чинного законодавства, зокрема в останньому не визначений строк дії договору, не вірно та незрозуміло визначено відсоткові ставки та їх сплата. Крім того, пеня в один відсоток встановлена за прострочення виконання зобов'язань не відповідає вимогам закону, за яким розмір такої пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України. Також, у кредитному договорі відсутній механізм дострокового погашення кредиту, перерахунку у зв'язку з цим відсотків тощо. Крім того, відповідач ОСОБА_2 пояснила, що з'ясувати та виявити такі недоліки їй було важко при підписанні такого договору, тим більш, що з боку представників позивача мало місце здійснення психологічного тиску, як то намагання швидше підписати договір за браком у них часу і вже пізніше, коли вона почала звертатися до позивача в усній та письмовій формах, про зміну терміну погашення кредиту та перерахування у зв'язку з цим відсотків у бік зменшення, відповіді не отримала і зрозуміла, що потрапила у безстрокові боргові зобов'язання, а вказаний договір виконати неможливо. Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що одноособово утримує неповнолітню дитину, батько якої позбавлений батьківських прав та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Під час укладення кредитного договору, вона мала задовільний фінансовий стан, проте з настанням світової фінансової кризи її заробіток як суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи підприємця значно зменшився, крім того її мати почала хворіти і вона, як донька, витрачала значні кошти на її лікування, що в свою чергу змусило її звернутися до позивача із відповідними вимогами щодо визначення та встановлення іншого графіку сплати кредиту та перерахунку відсотків за його користування. Зважаючи на такі обставини ОСОБА_2 вважає, що кредитний договір нею укладений внаслідок помилки, у зв'язку з чим під час попереднього судового засідання звернулась до суду з позовом про визнання кредитного договору не дійсним та в попередніх поясненнях посилалась на те, що кредитний договір був >кладений під впливом тяжкої обставини, психологічного насильства та помилки, проте в подальшому зазначила, що підписання кредитного договору мало місце під впливом помилки та просила визнати договір не дійсним з цієї підстави.

Відповідач ОСОБА_5 позовні вимоги за первісним позовом не визнала, з підстав на які посилається ОСОБА_2 та її представник, а також пояснила, що вона є матір'ю ОСОБА_2, остання виконувала вимоги укладеного кредитного договору, проте саме вона звернула увагу доньки на те, що необхідно звернутися до позивача з пропозицією переглянути умови кредитного договору іля надання можливості його дострокового погашення та перерахунку відповідно до цього відсотків. Позивач не відреагував на вказані пропозиції належним чином, після чого між сторонами тривала переписка з якої вбачається, що ОСОБА_2 намагалась вирішити питання з позивачем щодо зміни мов договору в частині визначення строку повернення кредиту та перерахування відсотків, проте відповіді, а також кроків на зустріч ОСОБА_2 позивач не зробив, чим поставив ОСОБА_2 у .крутне становище. В останнє в судове засідання ОСОБА_5 не з'явилась, про поважність причин неявки суд не повідомила, враховуючи те, що учасники процесу не заперечували проти продовження розгляду справи у відсутність відповідача ОСОБА_5, суд вирішив за можливе продовжувати судовий розглядати справу у відсутність останньої.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, неодноразово був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи, про поважність причин неявки суд не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, тому суд вирішив за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_6 проти задоволення первісного позову в частині стягнення процентів та пені з ОСОБА_6 заперечувала та просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині, посилаючись на те, що у кредитному договорі та договорі поруки не визначений строк його виконання, а отже позивач пропустив строк вимоги до ОСОБА_6 як до поручителя, оскільки звернувся з письмовою вимогою про сплату процентів та пені, а також з відповідним позовом після спливу річного строку встановленого для відповідного звернення, а тому вважає вимоги позивача в частині солідарної відповідальності поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перед позивачем безпідставними. Крім того, представник зазначила, що підстави на які посилається ОСОБА_2 у зустрічному позові не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому у задоволенні її вимог слід відмовити, оскільки ОСОБА_2 та позивач за первісним позовом уклали договір кредиту, де визначний термін виконання зобов'язань до повного їх виконання та погоджено рекомендований графік здійснення платежів і в разі добросовісного виконання позичальником умов кредитного договору предмет спору був би відсутній, тим більш, що ОСОБА_2 неодноразово укладала аналогічні договори з позивачем, які нею виконувалися і питань щодо їх умов у ОСОБА_2 не виникало.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

06.09.2007року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_2 був вкладений кредитний договір № В-1/0202/07/92/10, (далі - договір № 1) відповідно до якого позичальнику було надано у користування на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості грошові кошти в сумі 52500 грн. з терміном його сплати погодженим сторонами у рекомендованому графіку, що визначений п.З - 60 календарних місяців /а.с. 6/. Відповідно до п. 5 договору № 1 «строк дії договору та умови його зміни» визначено, що договір набуває чинності з дня його укладення та діє до повного виконання позичальником зобов'язань за цим договором.

06.09.2007року між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_3, був укладений договір поруки № В-1/0202/07/92/10, (далі - договір № 2) /а.с. 7/, аналогічний договір також був укладений з ОСОБА_6, (далі - договір № 3) /а.с. 8/, також аналогічний договір 13.03.2008 року було укладено з ОСОБА_5, (далі - договір № 4) /а.с. 118/, за якими поручителі взяли на себе зобов'язання солідарно відповідати перед кредитором за невиконання та неналежне виконання ОСОБА_2 умов договору № 1 у повному обсязі. Відповідно до п. 3.2. вказаних договір зазначено, що договір припиняє свою дію тільки у випадках повного виконання забезпеченого порукою зобов'язання.

Відповідно до ст. 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Початок строку чи його закінчення можуть визначатись вказівкою на календарну дату або подію, що має неминуче настати. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги висновок експертного економічного дослідження /а.с. 204 зворотній бік/ вбачається, що строк користування кредитом у договорі № 1 не визначений, а лише вбачається, з рекомендованого графіка платежів строк надання кредиту 60 місяців, за умови щомісячної сплати рівних частин суми кредиту та відсотків за користування кредитом в розмірі 0,164% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом.

В матеріалах справи містяться вимоги до відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 від 06.03.2009 року про те, що ОСОБА_2 не виконується договір № 1 і відповідно до укладених ними договорів № № 2, 3 останні мають сплатити заборгованість, що виникла внаслідок невиконання ОСОБА_2 умов договору № 1. /а.с. 14,15/. Відомості щодо надсилання відповідної вимоги відповідачу ОСОБА_5 в матеріалах справи відсутні та позивачем згідно ст. 60 ЦГІК України не надані.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи те, що первісний позов, зокрема і до поручителів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 був пред'явлений 24.04.2009 року, тоді як договір поруки укладений 06.09.2007 року, а також те, що КС «Центр фінансових послу» позову до відповідача ОСОБА_5, яка уклала договір № 4

13.03.2008року, взагалі не пред'явив, остання була залучена до участі у справі за клопотанням представника відповідача ОСОБА_6 05.1 1.2009 року, і зважаючи на те, що строк дії основного зобов'язання не встановлений, суд дійшов висновку про те, що договори поруки № № 2, 3, 4 припинили свою дію, у зв'язку із спливом одного року з дня їх укладення і до пред'явлення первісного позову КС «Центр фінансових послуг» до вище вказаних поручителів.

Разом з тим, суд вважає вимоги КС «Центр фінансових послу» такими, що підлягають задоволенню частково, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5.2. договору № 1 встановлено, що зміни та доповнення до цього договору за взаємною згодою сторін оформлюються додатковим договором у письмовій формі.

З копії договору № 1, копій квитанцій до прибуткового касового ордеру, а також заяв ОСОБА_2, від листопада, грудня 2008 року вбачається, що остання після укладення вказаного договору виконувала умови передбачені останнім по сплаті платежів встановлених рекомендованим графіком, проте в подальшому, з урахуванням змін у її фінансовому стані, па що вплинули зовнішні обставини в країні та світі, а саме світова фінансова криза, звернулась з проханням переглянути умови вище вказаного договору, а також інших кредитних договорів укладених нею з КС «Центр фінансових послуг» та просила скоротити строки та терміни платежів, затвердити новий адаптований графік, де буде чітко виявлене по графах номер внеску, дату внеску, суму внеску, тіло кредиту, відсотки внеску, залишок суми кредиту та зробити аудит платежів на предмет виявлення помилки у розрахунках проплат, при складенні нових графіків просила керуватися положеннями Національного Банку України і врахувати довготривале співробітництво, зменшивши відсоткову ставку з 60% на меншу, що дасть можливість скоріше та вчасно виплати кредит /а.с. 37-46/.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_2. уклала договір № 1, який виконувала належним чином до погіршення свого фінансового стану, чим прийняла та визнала умови договору № 1. Крім того, ОСОБА_2 раніше виконувала умови аналогічних договорів, укладених із позивачем за первісним позовом, що також особисто підтвердила у судовому засіданні, тому суд не приймає до уваги її доводи про те, що договір № 1 укладений нею внаслідок помилки та доводи, що даний договір є не виконуваним, оскільки при належній сплаті платежів, згідно рекомендованого графіку та відсотків визначених договором № 1, спір між сторонами був би відсутній і як зазначено у вище вказаному п. 5.2. договору № 1 зміни та доповнення до договору відбуваються з взаємною згодою сторін і у договорі № 1 не встановлено обов'язку КС «Центр фінансових послуг» вносити зміни в умови договору на вимогу позичальника, отже це є правом кредитора. Таким чином, з урахуванням вище наведеного та положень ст. 6 ЦК України (добровільність договору), суд не вбачає підстав за яких даний договір може бути визнаний не дійсним, а його умови піддані сумніву, зокрема із підстав не визначення у договорі механізму перерахунку відсотків за користування кредитом та частини кредиту, що підлягає щомісячній сплаті /а.с. 205/, про що також зазначено вище.

Суд також не приймає до уваги доводи ОСОБА_2 та її представника, про те, що встановлення строку у договорі кредиту є істотною умовою для відповідних договорів і його відсутність є порушенням вимог чинного законодавства, оскільки відповідно до положень параграфа № 1, Глави ./о 71 ЦК України, яка регулює правовідносини за кредитним договором, зокрема ч. 2 ст. 1049 ЦК України, вбачається, що строк договору може не встановлюватися або встановлюватися моментом пред'явлення вимоги.

Відповідно до п. 7 ПГІВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.1 1.2009 року № 9 (далі - постанова), правочин може бути визнаний не дійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом не дійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням, крім випадків встановлених законом.

Виходячи із змісту вказаної статті, помилкою є неправильне сприйняття особою істотних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був вчинений

Відповідно до п. 19 постанови, обставини, щодо яких помилилась сторона правочину, мають снувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження свої вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи ОСОБА_2 щодо укладення нею договору № 1 внаслідок помилки та спростовуються обставинами встановленими вище. Крім того, суд вважає неспроможними доводи ОСОБА_2 та її представника про те, що вона не мала можливості ретельно вивчити договір, піддати його правовому та економічному аналізу, через те що представники КС «Центр фінансових послу» дуже поспішали, не надали їй часу та примірника даного договору для вчинення відповідних дій, оскільки доказів на підтвердження даних обставин ОСОБА_7 не надала. Крім того, ОСОБА_2 особисто визнала, що раніше виконувала вимоги аналогічних договорів, тому суд вважає, що дані твердження спрямовані на уникнення відповідальності та виконання умов договору № 1 внаслідок фінансової неспроможності і ОСОБА_2 мала можливість, навіть з часу укладення договору № 1, практично протягом року звернутися до відповідних фахівців за тлумаченням умов договору № 1 або надати для проведення відповідного аналізу аналогічні договори, які раніше були нею укладені до укладення договору № 1.

З розрахунку відсотків та пені /а.с. 170 - 181/ вбачається, що станом на 25.02.2010 року заборгованість ОСОБА_2 складається з нарахованих відсотків 33647 грн. 77 коп. та пені 26974 грн. 33 коп., проти якого остання та її представник заперечували, проте не надали контррозрахунку, досилаючись на наявність звіту аудита /а.с. 52 - 54/, однак, суд вважає останній таким, що не спростовує розрахунку наданого позивачем за первісним позовом, оскільки в ньому не міститься даних про те, що розрахунок проведено не вірно, а лише зазначено як необхідно його проводити, у з'язку з цим, суд вважає вказаний звіт таким, що не може вплинути на висновки суду і вважає, що сума нарахованих відсотків за користування кредитом є вірною і підлягає стягненню із ОСОБА_2 / повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає, що стягнення пені підлягає задоволенню частково, оскільки в судовому засіданні учасниками процесу не оспорювались та визнані обставини, про те, що ОСОБА_2 одна виховує та утримує неповнолітню дитину і хоча продовжує займатися підприємницькою діяльністю, їй важко нести відповідні витрати. Крім того, ОСОБА_2 витрачає значні кошти на лікування своєї матері, яка хворіє і потребує операції, витрати по якій також покладаються на ОСОБА_2, оскільки її мати не може працювати через хворобу. Таким чином дані обставини не потребують доказування відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ч. З ст. 551 ЦК України, розмір неустойки можу бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи вище зазначені обставини визнані учасниками процесу, суд вважає, що вказані обставини мають істотне значення для правовідносин, що виникли між сторонами в частині стягнення пені оскільки, судова практика виходить з того, що істотне значення можуть мати обставини, які стосуються ступеня виконання зобов'язань, причин невиконання або неналежного виконання, майновий стан сторін, які виступають у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу. Таким чином, суд дійшов висновку, що сімейні обставини ОСОБА_2 дають підстави для значного зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з останньої в розмірі 1348 грн. 72 коп.

Разом з тим, суд вважає неспроможними доводи представника ОСОБА_2 про те, що розрахунок пені, позивачем за первісним позовом, визначений не вірно і п. 3.5. договору № 1, про те що пеня стягується у розмірі 1% від заборгованості по сплаті основної суми кредиту за кожен день прострочення платежів є незаконним на підставі ст. З Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 року виходячи з наступного. Відповідно до вказаного закону, останній регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань, суб'єктами яких є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Враховуючи те, що договір № 1 був укладений з ОСОБА_2 не як з фізичною особою - суб'єктом підприємницької діяльності, дія вище вказаного закону на правовідносини, що склалися між сторонами не розповсюджується. Також відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Крім того з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача КС «Центр фінансових послуг» підлягають стягненню судові витрати на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61,79, 85, 80, 88, 208, 209, 212 - 218 ЦИК України, ч. 1 ст. 229, ст.ст. 251, 252, ч. 3 ст. 551, ч. 4 ст. 559 ЦК України, ППВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9 ,суд -

В II Р І Ш И В:

Позов КС «Центр фінансових послу» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення відсотків та пені задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послу», який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Григоренка, 39-Б офіс № 2 відсотки у розмірі 33647 грн. 77 коп. та пеню у розмірі 1348 грн. 72 коп., а всього стягнути 33996 /тридцять три тисячі дев'ятсот дев'яносто шість тисяч/ грн. 49 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до КС «Центр фінансових послуг», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_6, про визнання кредитного договору не дійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь кредитної спілки «Центр фінансових послуг», який знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Григоренка, 39-Б офіс № 2 судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 339 грн.96 коп., та витрат на інформаціно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі ЗО грн., а всього стягнути 369 грн. 96 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або протягом десяти днів з моменту проголошення рішення.

Головуючий