Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-1733/2010 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія - цивільна Доповідач -Іваненко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2010 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: ІВАНЕНКО Л.В.

суддів: КВАЧА М.О., ІШУТКО В.М.

при секретарі: БИВАЛЬКЕВИЧ Т.В.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Городнянського районного суду від 12 березня 2010 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про припинення земельного сервітуту, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення Городнянського районного суду від 12 березня 2010 року, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково, зобов'язано ОСОБА_7 зняти замок з хвіртки, яка зроблена в паркані, котрий встановлений по лінії ЩМ, яка визначена в рішенні Городнянського районного суду від 30.10.2007 року. У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про припинення земельного сервітуту відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував обставини справи та не врахував існування недобросусідських, конфліктних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з приводу користування земельними сервітутами.

ОСОБА_7 вказувала на неврахування судом першої інстанції при ухваленні судового рішення того факту, що встановлення для ОСОБА_6 сервітуту за рахунок земельної ділянки ОСОБА_7 для обслуговування будинку, не надає йому права постійного користування вказаною частиною земельної ділянки.

Заперечуючи щодо висновку суду про зобов'язання зняти замок з хвіртки, ОСОБА_7 вказувала, що суд першої інстанції залишив поза увагою знаходження даної хвіртки на межі її земельної ділянки, а не на території встановленого для ОСОБА_4 земельного сервітуту, про усунення перешкод у користуванні яким було заявлено позов.

Крім того, ОСОБА_7, посилаючись на наявність обставин, що мають істотне значення в розумінні ч. 2 ст. 406 ЦК України, наполягала на необхідності припинення земельного сервітуту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає відхиленню, а рішення Городнянського районного суду від 12 березня 2010 року - залишенню без зміни, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить на праві власності по 1/2 домоволодіння, що знаходиться по вул. Жовтнева, 85 в м. Городня Чернігівської області.

Рішенням Городнянського районного суду від ЗО жовтня 2007 року, ухваленим в результаті розгляду справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, встановлено порядок користування земельною ділянкою № 85 по вул. Жовтнева в м. Городня, відповідно до другого варіанту висновку експерта № С-60 доп. судово^ будівельно-технічної експертизи від 24.09.2007 року.

ОСОБА_7 виділено в користування земельну ділянку загальною площею 763, 50 м2 та виділено в користування ОСОБА_6 земельну ділянку загальною площею 763, 50 м2 за розмірами та конфігурацією, визначеної відповідно до вищевказаного висновку експерта.

Вказаним рішенням було встановлено безстроковий, безоплатний земельний сервітут для ОСОБА_7 площею 38 м2 на частину земельної ділянки ОСОБА_8 з правом проходу та проїзду транспорту через земельну ділянку ОСОБА_6 для обслуговування споруд (погріба „г", надгребиці „Г" та вбиральні „У"), що належать ОСОБА_7 та для проходу до сараю та городу.

Також судом було встановлено безстроковий, безоплатний земельний сервітут для ОСОБА_6 площею 14 м2 на частину земельної ділянки ОСОБА_7 з правом проходу через земельну ділянку ОСОБА_7 д; _ обслуговування житлового будинку та пригребиці „В" шириною 0, 75 м, біля туалету „У" 0,50 м., а також площею 51.00 м на частину земельної ділянки ОСОБА_7 з правом проходу та проїзду транспорту через земельну ділянку ОСОБА_7 для обслуговування житлового будинку, разом встановлено земельний сервітут для ОСОБА_6 площею 65 м на частину земельної ділянки ОСОБА_7 (а.с. 8-14, 27-35).

Зазначене рішення суду набрало законної сили та є чинним.

ОСОБА_6, посилаючись на позбавлення можливості користуватись встановленим вищевказаним рішенням суду земельним сервітутом, що полягало в установленні ОСОБА_7 замку на хвіртці, розташованої в паркані, що розділяє їх земельні ділянки, просив суд усунути перешкоди у користуванні земельним сервітутом, встановленим для обслуговування житлового будинку і пригребиці „В" шириною 0, 75 м, біля туалету „У" - 0,50 м.

Статтею 98 ЗК України визначено поняття права земельного сервітуту, яким є право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. При цьому встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлено сервітут, прав володіння, користування та розпорядження.

Зі змісту ч. 1 ст. 403 вбачається, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України „Про судоустрій", судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма громадянами на всій території України.

З матеріалів справи та пояснень осіб, що беруть у ній участь, вбачається, що хвіртка, з приводу закриття якої ОСОБА_7 виник даний спір, розташована на межі земельних ділянок ОСОБА_6 та ОСОБА_7, при цьому прохід через дану хвіртку є єдиним шляхом доступу до земельного сервітуту для ОСОБА_6

Враховуючи наведене та виходячи з того, що рішенням Городянського районного суду від 30.10.2007 року встановлено земельний сервітут для ОСОБА_6, виключно яким визначено обсяг його прав щодо користування частиною земельної ділянки ОСОБА_7 площею 14 м2, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в частині зобов'язання ОСОБА_7 усунути перешкоди ОСОБА_6 в користуванні земельним сервітутом.

Підставою для заявлення ОСОБА_7 зустрічної позовної вимоги про внесення змін до земельного сервітуту площею 14 м2 для ОСОБА_6, шляхом встановлення обов'язку останнього завчасно повідомляти та попередньо погоджувати з ОСОБА_7 про наявність необхідності проведення робіт з обслуговування житлового будинку та споруд, є зловживання спиртними напоями ОСОБА_6 та вчинення ним хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_7

Враховуючи те, що в ЦК України та ЗК України, положеннями яких регулюються відносини пов'язані з встановленням або припиненням сервітуту, відсутні правові норми, що передбачають внесення змін до існуючого сервітуту, апеляційний суд знаходить, що заявляючи вказані позовні вимоги ОСОБА_7 фактично ставить питання про зміну рішення Городнянського районного суду від 30.10.2007 року, що суперечить принципам та правилам цивільного процесуального закону.

Статтею 406 ЦК України визначено підстави, за наявності яких припиняється сервітут, і зокрема частиною- другою, з посиланням на яку ОСОБА_7 було заявлено зустрічний позов, передбачено, що сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

З зустрічної позовної заяви ОСОБА_7 вбачається, що підставою для припинення земельного сервітуту площею 51 м2 є відсутність потреби в його наявності для ОСОБА_6, оскільки належна йому земельна ділянка не є ізольованою від вуличної межі та має другий вихід.

Виходячи з того, що вказані обставини були предметом дослідження судом в цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, вони не є такими, що мають істотне значення в розумінні ст. 406 ЦК України, у зв'язку з чим, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив ОСОБА_7 в задоволенні вказаних позовних вимог.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду, а рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення Городнянського районного суду від 12 березня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.

Головуючий: Судді: