АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-1599/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2010 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Лисичної Н.М., Повєткіна В.В.

при секретарі: Шило С.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2009 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Селянського (фермерського) господарства «Ліка» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс», Акціонерне страхове товариство закритого типу «Дніпроінмед», -

В с т а н о в и в :

В грудні 2008 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що 26 липня 2008 року відбулось зіткнення автомобіля Дачія-Логан держ. номер НОМЕР_1 під його керуванням позивача та трактора ЮМЗ-6 держ. номер НОМЕР_2 з причепом 2ПТС-4, належного ОСОБА_3, під керуванням ОСОБА_4, якого визнано винним у вчиненні ДТП постановою П?ятихатського районного суду від 14 серпня 2008 року. Отримане позивачем страхове відшкодування відповідно до договору страхування в розмірі 1391,14 грн. не є достатнім, оскільки при купівлі автомобілю сплачено першопочатковий внесок 20315,00 грн., понесені витрати по сплаті внесків до Пенсійного фонду, сплачувались щомісячні кредитні внески, сплачено податок з власників транспортних засобів, внески по обовязковому страхуванню, оплачена довідка про вартість кузовних робіт та стоянку автомобіля. Крім того позивачу спричинено моральну шкоду. Тому позивач просив стягнути з відповідача 20315,00 грн. першопочаткового внеску за автомобіль, 2043,07 грн. внеску до Пенсійного фонду при купівлі автомобіля, 20,43 грн. банківської комісії, 7168,55 грн. кредитних внесків, 80,00 грн. сплаченого податку з власників транспортних засобів, 4285,03 грн. витрат на страхування, 500 грн. за проведення кузових робіт, 500 грн. за стоянку автомобіля, 4000,00 грн. витрат за послуги адвоката, 10000,00 грн. моральної шкоди (т.1 а.с.4-9).

Ухвалою П?ятихатського районного суду від 20 січня 2009 року ОСОБА_4 залучений до участі у справі у якості співвідповідача, ТОВ «ПростоФінанс» та АСТЗТ «Дніпроінмед» у якості третіх осіб (т.1 а.с.62-63).

В квітні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог та додатково до заявлених вимог просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 безумовну франшизу в розмірі 8125,08 грн. (т.1 а.с.112-114).

Ухвалою П?ятихатського районного суду від 24 вересня 2009 року до участі у справі у якості співвідповідача залучене СФГ «Ліка» (т.1 а.с.190-191).

В листопаді 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненням до позовної заяви та просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_3 платежі, зазначені в перій редакції позовної заяви, зазначивши, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 з 01 квітня по 04 листопада 2008 року знаходився в трудових відносинах з СФГ «Ліка» та 26 липня 2008 року на належному ОСОБА_3 тракторі та прицепі перевозив належне ОСОБА_3 зерно (т.1 а.с.209).

Рішенням П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, на його користь стягнуто з СФГ «Ліка» 1000,00 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі, в решті позову - відмовлено (т.2 а.с.26-31).

В апеляційній скарзі (т.2 а.с.45-47) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки:

- 26 липня 2008 року ОСОБА_4 перевозив зерно, що належало особисто ОСОБА_3 на тракторі, який також належав ОСОБА_3, а тому згідно ч.2 ст.1187 ЦК України відповідальною особою є саме ОСОБА_3;

- судом встановлені понесені позивачем витрати при придбанні автомобіля та інші, але вони необґрунтовано не прийняті як матеріальні затрати, що підлягають стягненню з відповідача;

- при вирішенні питання щодо стягнення витрат по оплаті правової допомоги суд не врахував договір про надання юридичних послуг від 03 жовтня 2008 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги та відмовляючи в задоволені решти позову, суд першої інстанції встановив, що пред'явлені позивачем вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не є шкодою в розумінні ст.22 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що шкоду автомобілю позивача спричинено при ДТП внаслідок зіткнення з іншим транспортним засобом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦПК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

Вина відповідача ОСОБА_4 в скоєнні ДТП встановлена постановою П?яти-хатського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2008 року (т.1 а.с.14).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1172 ЦПК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, на час скоєння ДТП ОСОБА_4 знаходився в трудових відносинах з СФГ «Ліка», керівником якого э ОСОБА_3

Отже суд першої інстанції правильно визнав, що саме СФГ «Ліка» несе відповідальність за спричинення позивачу шкоди внаслідок дій свого робітника ОСОБА_4

Згідно з матеріалами справи розмір страхового відшкодування в сумі 58626,20 грн. встановлений страховою компанією на підставі звітів від 11 серпня 2008 року про вартість виконання робіт та матеріалів, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, наданих позивачем, в межах вартості автомобіля на час ДТП в сумі 66751,30 грн., встановленої за висновком автотоварознавчого дослідження від 18 серпня 2008 року № 30/07/08-О за відрахуванням франшизи в сумі 8125,10 грн. (т.1 а.с.19-20).

Висновки суду першої інстанції щодо наявності права вимоги франшизи лише у ТОВ «ПростоФінанс», на користь якого сплачене страхове відшкодування, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до листа Вигодонабувача розмір страхового відшкодування повністю погашає розмір заборгованості позивача перед Вигодонабувачем (а.с.18), відповідно ж до умов договору страхування страхове відшкодування сплачується або Страхувальнику (позивачу), або Вигодонабувачу «ТОВ «ПростоФінанс» (а.с.33-36).

Відповідно до ст.1192 ЦПК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тому судом першої інстанції обгрунтованно відмовлено в задоволенні позову про відшкодувння витрат позивача на придбання автомобіля, які не повязані з пошкодженням його автомобіля.

В той же час колегія суддів вважає, що понесені позивачем витрати на оплату підприємству «Сингл» робіт по оцінці вартості кузовних робіт та за стоянку автомобіля в сумі 1000,00 грн., які підтверджені квітанцією та актом виконаних робіт (т.1 а.с.32), знаходяться в причинному зв'язку з ДТП і мають бути відшкодовані відповідачем.

Тому в цій частині рішення суду про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з СФГ «Ліка» на користь позивача понесених ним витрат на оплату робіт підприємства «Сингл» в сумі 1000,00 грн.

Відповідно до умов договору страхування франшиза становить 8125,08 грн. і страховою компанією відшкодована не була.

Згідно з ч.18 ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина зби-тків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Зазначена норма закону не є підставою для звільнення відповідача від сплати цієї частини збитків, спричинених позивачу працівником відповідача під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З огляду на це коллегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з СФГ «Ліка» на користь позивача частини понесених ним зби-тків в розмірі франшизи в сумі 8125,08 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, позивачем не надано доказів понесення ним витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні ОСОБА_5 представляв інтереси позивача на підставі довіреності від 07 жовтня 2008 року (т.1 а.с.39).

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП та настання страхового випадку за договором страхування виплачено страхове відшкодування в розмірі 58626,20 грн.

Отже відсутні підстави вважати, що внаслідок пошкодження автомобіля позивачу спричинено значну моральну шкоду.

Та обставина, що страхове відшкодування відповідно до умов договору про страхування за згодою позивача виплачено страховою компанією на користь ТОВ «ПростоФінанс» не є підставою для збільшення розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача.

З огляду на це колегія суддів вважає, що в решті доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо неповного задоволення вимог про стягнення моральної та матеріальної шкоди, є безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2009 року в частині відмови ОСОБА_2 у задоволенні позову про

відшкодування понесених ним витрат на оплату робіт підприємства «Сингл» по оцінці вартості кузовних робіт в сумі 1000,00 грн. та частини понесених ним збитків в розмірі франшизи в сумі 8125,08 грн. cкасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині задовольнити.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства «Ліка» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 9125,08 грн., а саме 1000,00 грн. по оплаті робіт підприємства «Сингл» та частину понесених ним збитків в розмірі франшизи в сумі 8125,08 грн.

В решті рішення П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2009 року залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: