Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів Бідочко Н.П., Бойчука І.В.,

секретаря Балагури М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради про визнання незаконними дій та стягнення допомоги по догляду за дитиною за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради на постанову Коломийського міськрайонного суду від 07.09.2009 року,-

в с т а н о в и л а:

Постановою Коломийського міськрайонного суду від 07.09.2009 року частково задоволено позов ОСОБА_1 та визнано незаконними дії управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради щодо призначення і виплати їй допомоги по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку. Зобов»язано управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради провести з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. перерахунок і виплатити ОСОБА_1 допомогу по догляду за дітьми- Ковалюк ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, 01.08.2006 р. н. до досягнення ними трирічного віку в розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років відповідно до ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми».

В апеляційній скарзі на дану постанову Управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те, що покриття витрат на виплату державної допомоги сімям з дітьми здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів. При цьому будь-які видатки держави на

____________________________________________________________________________

Справа №22-ц-2159/2010 р. Головуючий у І інстанції Васильковський В.М.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_4

загальносуспільні потреби, розмір і спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Держаний бюджет України. На 2007 рік розмір такої допомоги було визначено у 90 гривень і такі виплати позивачу проведені. При вирішенні даного спору суд виходив з рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 року щодо визнання неконституційними пунктів ЗУ «Про Державний бюджет України». При цьому не прийняв

до уваги, що чинним законодавством не встановлено порядок реалізації даного рішення та що не існує законодавчого акту про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а законами України про державний бюджет не передбачено кошти на виплату такої допомоги за попередні роки. Тому виникнення нових бюджетних зобов»язань суперечить положенням Бюджетного кодексу України. Посилаючись на вказані обставини апелянт просив постанову скасувати, ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Вислухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є матір'ю дітей дочок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, 01.08.2006 р. н., що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.7-8). Зазначеної обставини відповідач не оспорював, як і не спростовував того, що на даний час саме позивач здійснює догляд за дітьми.

За змістом ст.15 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» (в редакції 2001 р.) допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років.

Положенням п.14 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» було зупинено дію ч.1 ст.15, п.3 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми»; абз.3 ч.2 ст.56 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та не менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. У звязку з цим рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. № 6-рп/2007 наведені положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» щодо допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку визнані неконституційними. Відповідно до п.5 резолютивної частини вказаного Рішення воно має преюдиційне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Визнані неконституційними положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» втратили чинність з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України відповідно до вимог ч.2 статті 152 Конституції України.

Отже, з 09.07.2007 р. відновлено дію ч.1 ст. 15, п.3 Розділу VIII Прикінцевих положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» щодо встановлення розміру допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

За даними відповідача (а. с.9-10) позивач протягом 2007-2008 років року отримувала щомісячно грошову допомогу по догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку в розмірі, що не відповідав розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років. За наведених обставинах суд прийшов до правильного висновку про неправомірність дій відповідача по нарахуванню та виплаті позивачці допомоги на дітей з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.по 31.12.2008 року в меншому, ніж передбачено законом, розмірі та зобов»язав його усунути це порушення.

Відповідно до вимог ч.2. ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування постанови суду першої інстанції і ухвалення нового рішення .

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку що постанова судом першої інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.304-1,307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Коломийської міської ради відхилити, а постанову Коломийського міськрайонного суду від 07.09.2009 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Г. П. Мелінишин

ОСОБА_6

ОСОБА_7