Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 22-4243/2010 Головуючий у 1-й інстанції: Циганаш І.А.
Категорія: 34 Доповідач: Белінська І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 липня 2010 року Колегія суддів судової палати в

цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі: ОСОБА_1 - головуючої,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,- при секретареві - Чернезі М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кіровограді справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 квітня 2010 року в цивільній справі за позовом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Кіровоградській області до нього про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2007 року УМВС України в Кіровоградській області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 січня 2007 року приблизно о 9-й год.40хв. у м.Кіровограді на перехресті вулиць ОСОБА_5 та Єгорова з вини відповідача, який, керуючи автомобілем ВАЗ-21063, реєстр.№ Д7634КД, порушив п.16.13 Правил дорожнього руху, а саме: перед поворотом ліворуч не надав дорогу автомобілю «Фольксваген Бора» 1,6, реєстр.№ 120011, що належить УМВС України в Кіровоградській області, який рухався у зустрічному напрямку прямо в бік просп. Комуністичного;- сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження від зіткнення автомобілів.

Посилаючись на ці обставини позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 44 340грн.30коп.. у відшкодування майнової шкоди, що становить вартість відновлювального ремонту, та 509 грн. - у відшкодування судових витрат, повязаних з проведенням експертизи., всього 44 849грн.30коп.

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 квітня 2010 року позов задоволено частково: з ОСОБА_4 на користь УМВС України в Кіровоградській області стягнуто 34 444грн. 18коп. у відшкодування майнової шкоди та 858грн.53коп. у відшкодування судових

витрат, всього 35 302грн.71коп.; на користь держави - 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, та повернути справу на новий судовий розгляд. Вказує на те, що визначений судом розмір майнової шкоди грунтується на неповно зясованих обставинах, що мають значення для справи, неналежній оцінці доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вирішила, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з таких підстав.

Задовільняючи позов, суд першої інстанції встановив, що майнова шкода, завдана позивачу внаслідок пошкодження автомобіля ОСОБА_6, заподіяна з вини відповідача, який порушив п.16.13 Правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 15.02.2007 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпроАП, іншими матеріалами справи про адміністративне правопорушення( а.с.12-15), показами свідка ОСОБА_7

Відповідач не заперечував своєї вини, пояснював, що він не бачив автомобіля «Фольксваген Бора», але посилався на наявність в діях водія автомобіля «Фольксваген Бора» грубої необережності, оскільки той мав бачити, що він вже розпочав маневр повороту наліво через зустрічну смугу та мав можливість уникнути зіткнення.

Проте, доводи позивача щодо наявності в діях водія автомобіля «Фольксваген Бора» грубої необережності є лише його припущеннями, оскільки вони не узгоджуються з долученими до матеріалів справи доказами: поясненнями, які учасники ДТП давали безпосередньо після зіткнення, у тому числі і з поясненнями третього учасника ДТП, водія автомобіля ЗАЗ-110557 ОСОБА_8, який вказував на те, що він, рухаючись своїм автомобілем по вул. Єгорова в бік вул.ОСОБА_5, зупинився перед перехрестям, щоб пропустити автомобілі, що рухались по вул.Карла Маркса, як по головній дорозі, і бачив як автомобіль відповідача, що мав намір повернути на перехресті наліво, так і автомобіль ОСОБА_6, який рухався по вул.Карла Маркса вгору(а.с.15). Допитаний як свідок водій автомобіля «Фольсваген Бора» ОСОБА_7 пояснив, що він побачив, що відповідач виконує лівий поворот, коли підТхав безпосередньо до перехрестя вулиць ОСОБА_5 та Єгорова, проте уникнути зіткнення не зміг, незважаючи на екстренне гальмування:*

Ці пояснення узгоджуються із схемою ДТП (а.с.12), фототаблицею до протоколу про порушення правил дорожнього руху (а.с.12а).

Відповідно до п.1.4 Правил дорожнього руху кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 1.5 Правил визначено, що дії або бездіяльність учасників ~ дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.

За таких обставин, посилання відповідача на наявність в діях водія автомобіля «Фольксваген Бора» грубої необережності у сприянні виникненню або збільшенню шкоди є безпідставним, а перевірка його доводів не потребує спеціальних знань.

Недоведеними належними доказами є і доводи відповідача щодо неправильного визначення судом розміру заподіяної шкоди з огляду на те, що, на його думку, висновок спеціаліста з цього приводу є неправильним, оскільки у ньому враховано більше пошкоджень, ніж зазначено у протоколі огляду автомобіля після ДТП. Так, відповідач не зазначив, у чому конкретно полягає ця неправильність, жодним доказом не спростував долученого до матеріалів справи висновку щодо оцінки матеріальних збитків (а.с.6-9).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана ? довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції визначив розмір завданої позивачу майнової шкоди як вартість відновлювального ремонту автомобіля ОСОБА_6 з урахуванням фізичного зносу деталей, вузлів та агрегатів, які належать до заміни, без втрати товарної вартості автомобіля, що відповідає вимогам ч.2 ст.1192 ЦК України.

Доводи відповідача про те, що на час розгляду справи автомобіль позивача вже відремонтовано, але суду не надано документів, які б підтверджували реальну суму витрачених на це грошей, не мають о юридичного значення, оскільки розмір збитків, завданих позивачу, підтверджується належними доказами. Згідно із ч.Зст.58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні. Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування і повернення справи на новий розгляд відсутні.

Відповідач не заявляв про застосування ч.4ст.1193 ЦК України, не надав відповідні докази, тому апеляційний суд не має підстав зменшити розмір суми, що підлягає стягненню у відшкодування збитків, з урахуванням матеріального становища відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 квітня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі двох місяців з дші рабранн# нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: