Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області
Справа№2-2205
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2010 року Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючої судді: Берке щук Б.Б.

секретаря Ніколайчук О.В.

відповідача

ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Коломийському районі, в особі ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Коломийському районі про нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4 в позовній заяві, яку підтримав у судовому засіданні її представник ОСОБА_3, посилається на те, що вона є дитиною війни і згідно ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни їй повинно виплачуватись щомісячне підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. У 2007-2009 роках їй така допомога не виплачувалась, що суперечить рішенню Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 року про визнання неконституційними положень Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік та рішенню Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008р., яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) ряд положень Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України, а також ст.22 Конституції України про неможливість обмежень державних соціальних гарантій. На її письмове звернення про підвищення їй розміру пенсії як дитині війни відповідач управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі відмовив. Просить визнати відмову управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі про підвищення їй розміру пенсії як дитині війни у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком неправомірною, та зобовязати відповідача управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі здійснити перерахунок її пенсії в розмір 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України Про соціальний захист дітей війни та виплатити заборгованість, яка виникне в результаті такого перерахунку за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007р., з 22.05.2008р. на час прийняття рішення по даній справі, а також через похилий вік просить розглянути справу без її присутності.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Коломийському районі позов не визнала та пояснила, що позивачка без поважних причин пропустила строк для звернення з позовом. Крім того, для вимог позивачки не може застосовуватись положення ст.28 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" при призначенні пенсії за Законом України "Про соціальний захист дітей війни".

Згідно ухвали Конституційного Суду України від 19.05.2009 у справі № 2-25/2009 Конституційний Суд України дійшов висновку, що у частині третій статті 28 Закону України № 105 8-І V від 09.07.2003 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" закладено однозначну вимогу щодо застосування мінімального розміру пенсії за віком, установленого в абз.1 ч.І цієї статті, виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим законом. Непоширення мінімального розміру пенсій за віком, установленого у абзаці 1 ч.І ст.28 Закону України № 1058-ГУ від 09.07.2003 "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на правовідносини, що виникають на підставі інших законів, крім цього закону, дає підстави стверджувати про наявність прогалин у законодавчому регулюванні виплат дітям війни. Ця прогалина полягає у відсутності механізму вирахування мінімального розміру пенсії за віком. Заповнення прогалин має здійснюватися законодавцем, а тому, вирішення цього питання не належить до повноважень суду.

Поскільки пенсія позивачці призначена і перерахована з дотриманням норм діючого

законодавства, то враховуючи викладене представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини в справі, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з таких підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до п.1 ч.І ст.1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" - дитина війни, це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є дитиною війни. Вказаний правовий статус підтверджується посвідченням серія АВ № 268830, виданого 01.12.2003р.управлінням Пенсійного Фонду України в Коломийському районі, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с.7/.

В силу ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на ЗО % мінімальної пенсії за віком. Про те, Законом України "Про державний бюджет в Україні на 2006 рік" (п. 17 ст. 77) зупинено дію норми ст. 6 Закону. Відновлено її у зв'язку із виключенням пункту і 7 статті 77 Закону України "Про державний бюджет в Україні на 2006 рік" Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік". Однак, Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік" зупинено надану статтею 6 Закону соціальну гарантію. Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 (справа № 1-29/2007 про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) окремі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік", зокрема п.12 ст.71, яким зупинено на 2007 рік дію ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Положення закону, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Тим самим відновлено дію статті 6 Закону, яка тривала до 31.12.2007 року.

Отже, у 2007 році позивачка мала право на підвищення пенсії, яка їй не виплачувалася у період із 09.07.2007 року по 31.12.2007 року на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. (справа № 1-28/2008 щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ряд положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", зокрема положення п.41 Розділу II вказаного Закону, тому у 2008 році позивачка мала право на підвищення пенсії, яка їй не виплачувалася у період із 22.05.2008 року по 20.08.2010 року /по час звернення до суду/ на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Рішення Конституційного Суду України у цих справах мають преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв"язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень зазначеного Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" і Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", що визнані неконституційними. Ці Рішення Конституційного Суду України є обов"язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Пенсія позивачці повинна нараховуватися та виплачуватися із урахуванням мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ст. 62 Закону України "Про державний бюджет в Україні на 2007 рік".

Посилання представника відповідача на неможливість доплати позивачці до пенсії без відповідного нормативного забезпечення, а саме без внесення відповідних змін до Закону України "Про державний бюджет в Україні на 2007 рік" щодо фінансування даних доплат, не можна визнати обгрунтованим.

В силу ч. 1 ст. 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом. Таким чином, для покладення на органи Пенсійного Фонду України обов'язку із нарахування та виплати недоплачених сум пенсій, необхідно встановити факт протиправності дій вказаних органів по невиплаті пенсії чи гарантованих Законом надбавок до пенсії. Враховуючи, що управлінням Пенсійного фонду України в Коломийському районі, не виплачено у встановленому Законом порядку позивачці ОСОБА_4 надбавки до пенсії, суд вбачає підстави для визнання відмови у виплаті 30-ти відсоткового підвищення до пенсії позивача протиправною.

Посилання представника відповідача на пропущення позивачем строку звернення до суду, який передбачений ст.268 ЦК України, суд вважає не обгрунтованим оскільки нормативно-правовими актами не визначено строк звернення до суду за недонарахованими пенсіями.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд також вважає за необхідне зазначити про те, що відсутність бюджетного фінансування на виплату, передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни", підвищення до пенсії не , може бути причиною невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього е зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов"язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України").

Оскільки предметом судового захисту можуть бути тільки порушені, невизнані чи оспорювані права, тобто в даному випадку встановлено порушені права позивачки по час звернення до суду - 20 серпня 2010 року, а з 20 серпня 2010 року і на момент розгляду справи доказів про порушення такого права позивачкою не представлено, то з огляду на викладене, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а-саме: в частині виплати підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31.12.2007 р. та з 22 травня 2008 року по 20 серпня 2010 року /по час звернення до суду/.

На підставі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни, ч.І ст.28 Закону України , Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та керуючись ст.ст. 209, 212- 215, 218 ЦПК У країни,-

ВИРІШИВ:

Зобовязати ОСОБА_1 Пенсійного фонду України в Коломийському районі здійснити перерахунок та виплату до пенсії' ОСОБА_4 підвищення у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком як «Дитині війни» за періоди: з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22 травня 2008 року по 20 серпня 2010 року /по час звернення до суду/ згідно ст.28 ч.І Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» та у відповідності до ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням фактично виплачених сум.

Понесені судові витрати, пов»язані із розглядом справи, віднести за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Івано- Франківської області через Коломийський міськрайонний суд після проголошення рішення суду, або отримання копії повного рішення.

Суддя: