АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-4525/10 Головуючий у 1-й інстанції Андрущенко-Луценко С.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Макарчука М.А.

Суддів Прядкіної О.В., Дряниці Ю.В.

При секретарі Лимар О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними cкаргами ОСОБА_2, Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області та Миргородського міжрайонного прокурора

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 березня 2010р.

по справі за позовом ОСОБА_3 до Держави Україна в особі Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратуру і суду

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2009р. ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом.Вказував, що йому неправомірними діями органів досудового слідства і військової прокуратури, за час затримання 03 квітня 2003р., перебування в ізоляторі тимчасового утримання,здійсненні обшуку,ведення слідства, відсторонення від займаної посади, безпідставного засудження заподіяно моральну шкоду.Тільки 24 січня 2009р. щодо нього було винесено виправдовувальний вирок,залишений без змін військовим апеляційним судом Центрального регіону України та військовою судовою колегією Верховного Суду України.

Просив стягнути з Державного бюджету на його користь у відшкодування моральної шкоди 500 тис.грн.

-2-

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 березня 2010р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.Стягнуто з державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_2 185 620грн. у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позову до Головного управління Державного казначейства України в Полтавській області відмовленно.

Рішення суду оскаржено ОСОБА_2, представниками Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області та Миргородським міжрайонним прокурором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду, задовольнивши його вимоги в повному обсязі, посилаючись на те, що суд в повній мірі не оцінив ступінь його страждань.

В апеляційній скарзі представник Державного казначейства України просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2,посилаючись на те, що позивачем на не надано доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв»язків, здоров»я,відновлення стосунків зоточуючими людьми.

Представник Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області в апеляційній скарзі зазначає, що розмір моральної шкоди, стягнутої судом є завищеним.

Миргородський міжрайонний прокурор просить рішення суду скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд невірно обрахував час перебування позивача під слідством та судом, включивши період знаходження справи у Верховному суді України з касаційними скаргами. Вважає, що суд дослідив не всі обставини справита порушив принцип розумності,виваженості та справедливості визначив невірну суму відшкодування.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг з таких підстав :

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (далі Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як

-3-

обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Відповідно до наведених у ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода (п. 5 ст. 3 зазначеного Закону).

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Установивши, що відносно ОСОБА_2 військовим місцевим судом Черкаського гарнізону 24 січня 2009р. був постановлений виправдувальний вирок, що набрав законної сили, і те, що внаслідок дій посадових осіб органів досудового слідства та суду йому завдано моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Визначений судом розмір відшкодування відповідає ступеню моральних страждань позивача, який з квітня 2003р. по травень 2009р. перебував під слідством і судом, а тому підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Доводи апеляційної скарги Миргородського міжрайонного прокурора про те, що суд невірно обрахував час перебування позивача під слідством та судом, включивши період знаходження справи у Верховному суді України з касаційними скаргами є вірними, так як суд дійсно помилково включив цей час до періоду перебування ОСОБА_2 під судом. А тому слід уточнити мотивувальну частину судового рішення, зазначивши період перебування позивача під слідством і судом 6 років,1 місяць 16 днів.Проте,помилка в підрахунках не впливає на розмір визначеного судом відшкодування моральної шкоди.

Прохання апеляційної скарги прокурора про направлення справи на новий розгляд, не грунтується на підставах , визначених ст.311 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,307,308, 312 ч.1 ,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В АЛ И Л А :

Апеляційні cкарги ОСОБА_3,Державного казначейства України, Головного управління Державного казначейства України у Полтавській області та Миргородського міжрайонного прокурора відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29 березня 2010р.залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

С У Д Д І