Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу
головуючого судді Шум Л.І.
при секретарі - Токаревій Т.І.
представника позивача ОСОБА_1
представників відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат, ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -
У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди.
В позові зазначив, що його трудовий стаж 38 років 5 місяців, він працював на структурних підрозділах які ввійшли до складу ВАТ «КЗРК»: з 30.10.1980 по 31.03.1989 року на підземних дільницях гірничим майстром,дільничним нормувальником,зам начальника та начальником дільниці; з 04.04.1989 року по 03.05.1995 року в тресті «КШП» РУ Комінтерна підземним гірничим майстром майстром, підземним начальником дільниці,З 10.05.1995 року по 01.04.2004 року на шахті Октябрсь Ру ім. Комінтерна ВАТ Криворізький залізорудний комбінат, в шкідливих умовах працював понад 23 років, що зазначено в акті розслідування профзахворювання. Проробивши у шкідливих умовах праці, значно перевищуючі припустимі норми, з вини підприємства одержав професійні захворювання, утратив працездатність, здоров'я, перетерплює як фізичні, так і моральні страждання, змушений затрачати багато сил і часу для організації свого життя і побуту. Висновком ЛЕК НДІ Промислової медицини від 16.11.2003 року , протокол №220 йому встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: пильовий бронхіт першої ст.. Емфізема легень першої ст..ДН- першої-другої стадії.
За висновку МСЕК від 12 .01.2003 року йому встановлено вперше 15 % утрати працездатності з 16 листопада 2003 року.
Висновком МСЕК від 25.01.2005 року встановлено 25 % втрати працездатності.
Висновком МСЕК від 03.04.2007 року встановлено 30% втрати працездатності по цьому захворюванню безстроково.
Висновком МСЕК від 24.06.2009 року встановлено 40% працездатності та 3 група інвалідності по захворюванню пильовий бронхіт безстроково.
Висновком ЛЕК НДІ Промислової медицини від 10 березня 2009 року йому встановлено нове профзахворювання Нейросенсорна приглухуватість першого стю(з легким зниженням слуху).Н 903.
Висновком МСЕК від 24.06.2009 року йому встановлено 50% втрати працездатності: вперше туговухівсь-10%. 40% повторно по ХОЗЛ.та 3 группа інвалідності безстроково.
Захворювання зв'язане з тривалістю роботи в шкідливих умовах праці, в умовах несприятливого виробничого мікроклімату.
Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, підготовленої Жовтневою райСЕС від 09.07.2003 року № 2/2- 787, та Акта розслідування хронічного професійного захворювання від 05 квітня 2005 року зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці. Згідно карти умов праці умови та характер праці відносяться до 111 класу 111 ступеня шкідливості., він піддавався впливові різних шкідливих виробничих факторів.
Професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на РУ ОСОБА_6 виконував роботу в умовах запиленості робочого простору, яка перевищувала гранично допустимі концентрації із-за неефективності провітрювання робочих місць та застосування засобів знесилення повітря робочої зони,що мали низьку ефективність.
Працюючи підземник кріпильником,підземним гірничим майстром,підземним зам начальника дільниці, він підпадав під вплив фіброгенного пилу концентрація якого перевищувала ГДР в 1.4--6 раз при нормі 2.0 мг/куб.м його концентрація становила- 4.2- -12.3 мг/куб.м., шуму,еквівалентний рівень якого при нормі 90дБА становив 98-114 дБА , вібрації, рівень якої на 2-4 дБ вище за гранично допустимі. Мікроклімат-температура повітря 22 градусов при нормі-16 градусів.
Такі обставини складались внаслідок недосконалості технологічних процесів і конструктивних недоліків обладнання і механізмів.
Причиною професійного захворювання, згідно висновку фахівців є тривала робота в умовах пилу, шуму, вібрації,фізичне перевантаження рівень яких набагато перевищували санітарні норми. Винним у заподіянні йому фізичної і моральної шкоди є підприємство, що у порушення діючого законодавства не створило нешкідливі і безпечні умови праці, не виконувало передбачені законами і нормативними актами норми і правила охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для обмеженню або зменшенню впливу шкідливих факторів на робочих місцях. Свідомо знаючи про значні перевищення рівнів ваги праці, гранично припустимих норм шкідливості, небезпеки умов праці для організму людини, адміністрація підприємства протягом тривалого часу не приймали мір до зменшення напруженості і ваги фізичної праці, до зменшення шкідливих факторів на робочих місцях.
Унаслідок винних дій і бездіяльності адміністрації підприємства він переносить як фізичні так і моральні страждання і переживання, викликані ушкодженням свого здоров'я в результаті фізичного впливу шкідливих і небезпечних факторів при виконанні трудових обов'язків. Фізичні страждання мають свій прояв через задишку при незначному фізичному навантажені,напади утрудненого дихання до 1-2 раз на добу, біль у грудях та між лопаткової ділянці,слабість,підвищену втому,запаморочення,головний біль, порушення сну через кашель. В усіх виписках з історій хвороби зазначено, що він випробую фізичний біль, і його моральні страждання повязані із втратою здоровя .
Таким чином, заподіяне йому з вини підприємства професійне захворювання викликає в нього фізичні і моральні страждання, порушило звичний для нього спосіб життя, вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, для підтримки здоров'я, порушило нормальні життєві зв'язки внаслідок неможливості продовження активного цивільного життя, унаслідок порушення відносин з оточуючими людьми.
В судове засідання позивач не зявився, представник позивача в особі ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат в особі ОСОБА_2позов не визнав пояснив, що відносини, які виникають з такого виду загальнообовязкового державного страхування, як страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності регулюються окремим законом, а саме Законом Украйни «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». В рішенні Конституційного Суду України (справа №1-9/2004), зазначається, що ст. 237-1 КЗпП України та ст. 1167 ЦК України відшкодування моральної шкоди, що відшкодовується особою яка заподіяла шкоду, або власником чи уповноваженим ним органом, не застосовується до осіб, що підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а тому ВАТ «Кривбасзалізрудком» не може бути відповідачем по справі. Крім того згідно ст. 237-1 КЗпП України підставою для виникнення матеріальної відповідальності є протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією із сторін трудового договору своїх обовязків, яке спричинило заподіянню шкоди. Позивач був ознайомлений з умовами праці і погодився на роботу в шкідливих умовах. Позивачем не надано доказів які б підтвердили факт причинення йому моральної шкоди, а розмір її відшкодування ні чим не обґрунтований. Незважаючи на те, що вимоги позивача безпідставні, ним також пропущений тримісячний термін звернення до суду, який застосовується при вирішенні трудових спорів. На підставі викладеного просять в позові відмовити в повному обсязі.
Представник ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області в особі ОСОБА_7 позов не визнав в повному обсязі, вважав, що повні вимоги до ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області безпідставні.
Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що позивач тривалий час, а саме 38 років 5 місяців, працював на структурних підрозділах, які ввійшли до складу ВАТ «КЗРК»: з 30.10.1980 по 31.03.1989 року на підземних дільницях гірничим майстром,дільничним нормувальником,зам начальника та начальником дільниці; з 04.04.1989 року по 03.05.1995 року в тресті «КШП» РУ Комінтерна підземним гірничим майстром майстром, підземним начальником дільниці,З 10.05.1995 року по 01.04.2004 року на шахті Октябрсьська Ру ім. Комінтерна ВАТ Криворізький залізорудний комбінат, в шкідливих умовах працював понад 23 років, що зазначено в акті розслідування профзахворювання. Проробивши у шкідливих умовах праці, значно перевищуючі припустимі норми, з вини підприємства одержав професійні захворювання, утратив працездатність, здоров'я, перетерплює як фізичні, так і моральні страждання, змушений затрачати багато сил і часу для організації свого життя і побуту. Висновком ЛЕК НДІ Промислової медицини від 16.11.2003 року , протокол №220 йому встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: пильовий бронхіт першої ст.. Емфізема легень першої ст..ДН- першої-другої стадії.
За висновком МСЕК від 12 .01.2004 року йому встановлено вперше 15 % утрати працездатності з 16 листопада 2003 року.
Висновком МСЕК від 25.01.2005 року встановлено 25 % втрати працездатності.
Висновком МСЕК від 03.04.2007 року встановлено 30% втрати працездатності по цьому захворюванню безстроково.
Висновком МСЕК від 24.06.2009 року встановлено 40% працездатності та 3 група інвалідності по захворюванню пильовий бронхіт безстроково.
Висновком ЛЕК НДІ Промислової медицини від 10 березня 2009 року йому встановлено нове профзахворювання Нейросенсорна приглухуватість першого ступеню (з легким зниженням слуху).Н 903.
Висновком МСЕК від 24.06.2009 року позивачу встановлено 50% втрати працездатності: вперше туговухівсь-10%. 40% повторно по ХОЗЛ.та 3 группа інвалідності безстроково.
Захворювання зв'язане з тривалістю роботи в шкідливих умовах праці, в умовах несприятливого виробничого мікроклімату.
Відповідно до санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, підготовленої Жовтневою райСЕС від 09.07.2003 року № 2/2- 787, та Акта розслідування хронічного професійного захворювання від 05 квітня 2005 року зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці. Згідно карти умов праці умови та характер праці відносяться до 111 класу 111 ступеня шкідливості., він піддавався впливові різних шкідливих виробничих факторів.
Професійне захворювання виникло за таких обставин: працюючи на РУ ОСОБА_6 виконував роботу в умовах запиленості робочого простору, яка перевищувала гранично допустимі концентрації із-за неефективності провітрювання робочих місць та застосування засобів знесилення повітря робочої зони,що мали низьку ефективність.
Працюючи підземник кріпильником,підземним гірничим майстром,підземним зам начальника дільниці, він підпадав під вплив фіброгенного пилу концентрація якого перевищувала ГДР в 1.4--6 раз при нормі 2.0 мг/куб.м його концентрація становила- 4.2- -12.3 мг/куб.м., шуму,еквівалентний рівень якого при нормі 90дБА становив 98-114 дБА , вібрації, рівень якої на 2-4 дБ вище за гранично допустимі. Мікроклімат-температура повітря 22 градусов при нормі-16 градусів.
Такі обставини складались внаслідок недосконалості технологічних процесів і конструктивних недоліків обладнання і механізмів.
Причиною професійного захворювання, згідно висновку фахівців є тривала робота в умовах пилу, шуму, вібрації,фізичне перевантаження рівень яких набагато перевищували санітарні норми, умови праці, що перевищували ГДН, виконування роботи, які внаслідок обмеженності робочого простору не дозволяючого застосувати засоби малої механізації, характеризувались важкою працею, посилюючим шкідливим фактором був несприятливий мікроклімат характерний для підземних робіт..
Провина підприємства підтверджується санітарно-гігіенічною характеристикою умов праці від 10.04.2008 року за №2/2-1180, висновок якої свідчить про те,що на робочому місці було перевищення допустимих норм пилу,шуму,вібрації,негативні кліматичні умови,
Так в пункті 12.5-12.12 санітарно-гігіенічної характеристики вказано на те,що вміст вільного диоксиду кремнію кристалічного в пилу становить від .3.2 до. 10.6 мг/м3 при нормативному значенні 2.0; Вологість від 88-97 при нормі 30-80.; Температура від 17.2 до 24.4 при нормі до 26; Шум від 114 до 118 при нормі 80 дБА.; важкість праці - кожен рівень фізичного перенавантаження значно перевищував ГДН; Маса вантажу ,що піднімається та періміщується вручну від 34 до 40 кг при нормі 30 кг.Нахили тулупу 395 раз при допустимій нормі 100.
За висновком санітарно-гігієнічної характеристики в відповідності гігієнічної кваліфікації праці ГН 3.3.5-3.3.8;6.6.1-083-2001 р умови праці відносяться д 3 класу, 4 ступеню шкідливості, важкість праці до 3 класу 3 ступеня шкідливості, напруженість праці - до 3 класу 2 ступеня шкідливості.
Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з 12.01.2004 року, дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.
Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року».
Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що спірні правовідносини виникають із трудових правовідносин.
Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦПК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
Інші доводи відповідачів спростовуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку рівень фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною профзахворювання позивача, перевищував гранично-допустимі норми, і причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання, і які не оспорило підприємство-відповідач.
Отже, в судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обовязків здоровю позивача була заподіяна шкода професійним захворюванням, винним в отриманні позивачем професійного захворювання є відповідач. Від професійного захворювання позивач втратив працездатність в розмірі 50 % та йому встановлено 3 групу інвалідності. Від професійного захворювання позивач переносить фізичний біль і страждання. При вказаних обставинах суд вважає, що професійним захворюванням порушено звичайний для нього спосіб життя, він вимушений витрачати додаткові сили для організації свого життя, а при таких обставинах переносить моральні страждання та переживання.
Відповідно до вимог ст.153 КЗпП України та акту розслідування хронічного професійного захворювання № 42 від 09.09.2009 року розслідування професійного захворювання, виписки із історії хвороби ОСОБА_3 Українського НД1 промислової медицини, суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах.
Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з професійним захворюванням позивача змінився його спосіб та якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він постійно відчуває фізичну біль, переносить постійні болі в поперековому відділі хребта, утруднену ходу. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Любі фізичні навантаження викликають у нього сильний стійкий біль у шийному, поперековому відділах хребта, плечових, ліктьових та колінних суглобах.
Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області про те, що нема законних підстав для стягнення моральної шкоди з ОСОБА_5 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. 3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків. Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту «є» ч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: «відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року».
Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з 12.01.2004 року, тобто дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.
На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_3 ОСОБА_4 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь держави судовий збір в сумі 8,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_4 акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 30,0 грн.
Сторони мають право оскаржити рішення подавши на протязі 10 днів з дня проголошення рішення заяву про апеляційне оскарження , та протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу, або в порядку ч.4 ст. 295 УПК України.
Суддя : Л.І.Шум.