Справа № 2-248/10
01 грудня 2010 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої - судді Михайловської А.В.
при секретарі Ковальовій З.С.;
сторони по справі:
позивач - ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2, відповідач - ТОВ «Транслайн Лімітед»;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Транслайн Лімітед» про поновлення на роботі та зміни формулювання причин звільнення,
28.08.2009 року ОСОБА_3 - позивач по справі, звернувся до суду з позовом до ТОВ «Транслайн Лімітед» - відповідача по справі, та просив постановити рішення суду, яким поновити його на роботі на посаді технічного директора, змінити формулювання причин звільнення на звільнення за власним бажанням, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 24 000 грн. та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн. (а.с.1-3).
10.11.2009 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача ще заборговані кошти у розмірі 25 425 грн. 35 коп. (а.с.65-67).
24.02.2009 року позивач уточнив позовні вимоги та просив змінити формулювання причин звільнення з п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул, на ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням та стягнути з відповідача на його користь заборговані його кошти (заробітну плату і інші кошти) у розмірі 25 425 грн. 35 коп., середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 листопада по 28 серпня 2009 року у розмірі 36 852 грн. 75 коп. та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн..
У судовому засіданні позивач та його представник позовні уточненні вимоги підтримали частково, просили постановити рішення суду, яким змінити формулювання причин звільнення з п. 4 ст. 40 КЗпП України, за прогул, на ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, з 17.11.2009 року та стягнути з відповідача на його користь заборговані його кошти (заробітну плату і інші кошти) у розмірі 25 425 грн. 35 коп. та моральну шкоду у розмірі 25 000 грн.. Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу не підтримали.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на уточнену позовну заяву не надав, копію якої отримав 17.03.2010 року (а.с.82), не надав, заяв-клопотань про відкладення розгляду справи від останнього також не надходило, а тому суд ухвалив за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача, проти чого не заперечували позивач та його представник.
Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач 01.10.2007 року прийнятий на посаду технічного
директора з посадовим окладом згідно штатного розпису, що стверджується копією наказу № 23-ВК від 01.10.2007 року в.о. генерального директора ТОВ «Транслайн Лімітед» (а.с.4) та копією витягу з трудової книжки (а.с.45).
Із копії заяви позивача від 03.11.2009 року останній просив звільнити його за власним бажанням з 17.11.2009 року (а.с.42).
Проте 17.11.2009 р. позивач був звільнений з вище зазначеної посади за прогул (п.4 ст. 40 КЗпП України), що підтверджується копією наказу за № 31-ВК від 17.11.2009 року генерального директора ТОВ «Транслайн Лімітед» (а.с.5) та копією витягу з трудової книжки (а.с.45).
Із пояснень позивача слідує, що до нього за період роботи з 17.11.2008 року по 17.11.2009 року стягнення за порушення трудової дисципліни, передбачене п. 1 ч. 1 ст. 147 КзпП України, не застосовувалося.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.
У свою ж чергу, відповідач не надав суду доказів, які б спростували посилання позивача, зокрема: правомірності застосування стягнення за порушення трудової дисципліни, передбачене п. 2 ч. 1 ст. 147 КзпП України, а тому суд позов у частині зміни формулювання причин звільнення з п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул) на ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням) задовольняє.
Згідно статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно розрахунку позивача, який не спростований відповідачем, ТОВ «Транслайн Лімітед» на момент звільнення заборгувало йому: 16 798 грн. 48 коп. заробітної плати за липень - листопад 2009 року, 2 301 грн. 28 коп. компенсації за затримку розрахунку та 3 458 грн. 14 коп. компенсації за невикористану відпустку.
Разом з тим, відповідач не надав суду доказів, які б підтвердили той факт, що з позивачем після звільнення проведені виплати всіх сум, що належать йому від підприємства, оскільки копії платіжних відомостей, що знаходяться в матеріалах справи (а.с. 14,15) цього факту не підтверджують, а тому суд позов у цій частині також підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог у частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 867 грн. 45 коп. особистих коштів, які були витрачені на виробництво згідно фінансових звітів (а.с.71-73) то суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки встановлено, що між сторонами по справі письмової домовленості з цього приводу не було.
Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд задовольняє частково виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, при цьому визначає її у розмірі 3 000 грн. враховуючи характер та обсяги душевних страждань, яких зазнав позивач, які полягали в ігноруванні звернень щодо розрахунку у зв'язку зі звільненням, їх тривалості, які тривають і на момент винесення рішення, наявність порушення прав позивача зі сторони відповідача пов'язаного зі звільненням.
Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31.03.1995 року
Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 10, 11,60, 88. 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 116, 117, 149 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суд, -
Позов задовольнити частково.
Змінити формулювання у трудовій книжці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, технічного директора ТОВ «Транслайн Лімітед» за прогул (п. 4 ст. 40 КЗпП України) на за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) з 17 листопада 2008 року.
Відмовити у задоволенні позову у частині стягнення з ТОВ «Транслайн Лімітед» на користь ОСОБА_1 особистих коштів, які були витрачені на виробництво за безпідставністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання відповідачем його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: