Справа № 2-134/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010 року Рокитнянський районний суд Київської області у складі головуючого судді Нечепоренка Л.М., при секретарі Киричок В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , Квартирно-експлуатаційного відділу Білоцерківського гарнізону, третя особа - Командир військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними переміщення в черзі на отримання жилого приміщення ,-

В С Т А Н О В И В :

В позовній заяві позивач посилається на те, що із 25.06.1988 року він був військовослужбовцем надстрокової служби Збройних Сил СРСР. Із 25.10.1992 року зарахований на службу у Збройні сили України із збереженням всіх установлених законодавством пільг, вислуги років, норм забезпечення. Службу проходить з 1992 року у званні старшого прапорщика у військовій частині НОМЕР_1 с.Ольшаниця Рокитнянського району Київської області. У 1994 році його та членів його сімї було поставлено на квартирний облік та було надано без зняття з квартирного обліку жиле приміщення, яке рішенням виконкому Ольшаницької сільської ради № 14 від 28.02.2000 року включено до числа службових жилих приміщень.

У листопаді 2007 році позивач дізнався, що його постановлено на квартирний облік у Білоцерківському квартирно-експлуатаційному відділі з 2002 року без врахування попереднього часу перебування на квартчерзі, що протирічить Наказу Міністра Оборони України № 577 від 03.02.06.

Просить визнати дії відповідачів неправомірними та зобовязати житлову комісію в/ч НОМЕР_1 с.Ольшаниця Рокитнянського району винести рішення про поновлення його в черзі на отримання жилого приміщення в м.Біла Церква з 22.07.1994 року. Зобов`язати КЕВ Білоцерківського району поновити його в черзі на отримання жилого приміщення в м.Біла Церква з 22.07.1994 року.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і пояснив, що він 22.07.1994 року прибув до в/ч НОМЕР_1 с.Ольшаниця для подальшого проходження військової служби. У 1995 році йому була надана службова квартира, де він мешкає і зараз. Ним було написано рапорт на постановку в чергу на отримання житла з 1994 року. Однак житлова комісія військової частини та КЕВ відмовляють у постановці в чергу із вказаної дати. Починаючи з 2000 року по даний час позивач неодноразово звертався до різних інстанцій щодо переміщення його в черзі, але питання не вирішується. Так як квартира, в якій він проживає є службовим житлом, а з 10.01.06 вказана квартира визнана гуртожитком і він проживає в ній на підставі угоди? укладеної з командиром в/ч, просить зобов`язати відповідачів поновити його в черзі на отримання житла по м.Біла Церква з 22.07.1994 року.

Представник відповідача - Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що відповідно до ордера №9, виданого 11.05.1999 на ім`я позивача, він та його сім`я були забезпечені необхідним житлом. У 1998 році, коли було дозволено ставити військовослужбовців військової частини на квартирний облік до інших міст, в тому числі і в м.Біла Церква, військовослужбовці, в тому числі і позивач, подали рапорта про взяття їх на квартирний облік по м.Біла Церква. Документи, які надані позивачем виписка із протоколу №6 від 22.07.1994 у матеріалах житлової комісії відсутні і тому він не може стверджувати їх дійсність, так як на той час позивач був членом житлової комісії і міг їх сам виготовити.

Представник відповідача - квартирно-експлуатаційного відділу Білоцерківського гарнізону в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що за заявою позивача рішенням житлової комісії в/ч від 22.07.1994 він був поставлений на отримання житла у віськовій частині НОМЕР_1 с.Ольшаниця. На той час житлова площа у вказаній військовій частині розподілялася житловою комісією військової частини за погодженням з командиром військової частини. У 1995 році позивач самостійно зайняв двокімнатну квартиру, в якій проживає і зараз, проживання в якій було узаконено видачею 11.05.1999 року ордера на жиле приміщення, а саме будинку АДРЕСА_1 . Так як на той час житлові будинки були передані на баланс КЕЧ м.Біла Церква, ордер був виданий начальником КЕЧ. 14.10.2002 року позивач подав рапорт на отримання житла у м.Біла Церква і рішенням житлової комісії військової частини від 05.11.02 позивач поставлений на чергу на отримання житла у м.Біла Церква і з цього ж часу під №38 перебуває на квартирному обліку для поліпшення житлових умов по м.Біла Церква. Всього на черзі 72 військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 . Рішення Ольшаницької сільської ради від 28.02.00 про затвердження жилої площі військового містечка військової частини НОМЕР_1 як службову площу не відповідає вимогам закону, так як житлові будинки даної військової частини у 1998 році були передані на бананс КЕВ Білоцерківського гарнізону і мають статус житлових будинків, тому підпису на вказаному рішенні та доданому списку начальника КЕВ Білоцерківського гарнізону немає. Службових приміщень та гуртожитку по в/ч НОМЕР_1 с.Ольшаниця на балансі КЕВ немає.
Представник третьої особи - Командира військової частини НОМЕР_1 в судовому засіданні позов не підтримав.

Свідок ОСОБА_2 суду показав, що за дорученням командира військової частини у 1999 році він у КЕВ м.Біла Церква отримав ордери на квартири житлових будинків війсьвої частини с.Ольшаниця, в тому числі на свою квартиру та квартиру позивача. вказані ордера були вручені військовослужбовцям, в тому числі і позивачу, про що вони розписалися у документах.

Заслухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає..

В судовому засіданні встановлено, що позивач із 25.06.1988 року був військовослужбовцем надстрокової служби Збройних Сил СРСР. Із 25.10.1992 року зарахований на службу у Збройні сили України із збереженням всіх установлених законодавством пільг, вислуги років, норм забезпечення. Службу проходить з 1992 року у званні старшого прапорщика у військовій частині НОМЕР_1 с.Ольшаниця Рокитнянського району Київської області. 22.07.1994 році позивача та членів його сімї було поставлено на квартирний облік та було надано житлову квартиру АДРЕСА_2 , куди він та члени сіи`ї були прописані. 11.05.1999 позивач отримав ордер встановленого зразка на дану квартиру, де він із сім`єю до того вже проживав і таким чином вважається таким, що забезпечний житлом, так як жила площа квартири відповідає санітарно-технічним вимогам.

Як вбачається із листа Міністра Оборони України від 22.04.1998 військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 дозволено ставати на квартирний облік для отримання постійного житла в м.Біла Церква. На виконання даного листа були затверджені списки військовослужбовців на постановку на квартирний облік в м.Біла Церква для отримання постійного житла в м.Біла Церква, що підтверджено протоколом №2 від 03.06.2000. Аналогічно і позивач 14.10.2002 подав рапорт командиру в/ч НОМЕР_1 про включення його в списки на отримання постійного житла в м.Біла Церква і рішенням житлової комісії №32 від 05.11.02 позивача поставлено на квартирний облік по м.Біла Церква, що підтверджено довідкою начальника КЕВ Білоцерківського гарнізону.

Згідно ст.38 Житлового кодексу України Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР».

Згідно зі ст.31 Житлового кодексу України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду.

У відповідності із ст.11 п.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей: Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, ... визначаються Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок визначається Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра Оборони №20 від 03.02.1995 та новим Наказом Міністра Оборони України №577 від 03.02.06, яким затверджено Інструкцію про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень. Як вбачається із п.2 Наказу №20, який діяв на час надання позивачу квартири: Встановити, що у випадках, передбачених абзацом четвертим пункту 11 зазначеного Положення, при переміщенні військовослужбовця по службі в інший гарнізом йому зараховується попередній час перебування на квартирному обліку. Це ж підтверджено у абзаці четвертому п.11 Вказаного Положення, згідно якого Військовослужбовці, які перебувають на квартирному обліку, при переміщенні по службі..., повязаному з переїздом до іншого гарнізону, приймаються на квартоблік за новим місцем служби разом із членами їх сімей із збереженням попереднього часу перебування на квартирному обліку за останнім місцем служби....

Так як позивач в установленому порядку на підставі ордера на жиле приміщення був забезпечний житлом, він з часу видачі ордера 11.05.1999 вважається забезпеченим житлом і тільки після подачі рапорту командиру військової частини 14.10.02 він набув право на постановку на квартирний облік по м.Біла Церква.

Представник позивача посилається на Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, мотивуючи тим, що квартира, в якій проживє позивач, рішенням виконавчого комітету Ольшаницької сільської ради включена до списку службових і тому позивач вважається таким, що не є забезпечним жилою площею.

Суд вважає, що дані твердження безпідставні, а рішення виконкому про затвердження службової жилої площі у будинках закритого військового містечка протирічить вимогам Житлового Кодексу України, так як житлові будинки військової частини НОМЕР_1 на час прийняття даного рішення. вже перебували на балансі КЕВ Білоцерківського гарнізону, який і видавав ордери на квартири, що передбачено ст.58 ЖК України.

В той час як на службові жилі приміщення, у відповідності до ст.122 ЖК України на підставі рішення про надання службового приміщення виконавчий комітет видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Позивачеві ж орган місцевого самоврядування спеціальний ордер не видавав і він вселився до визнання його квартири службовою на підставі ордера КЕВ.

Також суд не приймає до уваги твердження позивача, що він проживає не у квартирі, а у гуртожитку, що підтверджено наданою суду угодою, укладеною між позивачем та командиром військової частини НОМЕР_1 , так як ніякого документа, яким визнано саме квартиру позивача гуртожитком, суду не надано, тим паче, як стверджує позивач, перед цим квартира була визнана службовою. В той же час представник КЕВ суду пояснив, що ніяких службових квартир чи гуртожитків у військовій частині НОМЕР_1 у КЕВ не рахується. Те ж саме стосується і прописки позивача до штабу військової частини НОМЕР_1 , так як ніяких підстав для зняття з реєстрації у наданій позивачу у встановленому законом порядку (ордер) квартири АДРЕСА_2 на час зняття з реєстрації не було, так як само не було підстав для реєстрації до штабу.

Ст.34 ЖК України передбачені підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов: 1) забезпеченими жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановленою Радою Міністрів УРСР і Українською республіканською радою профспілок;

2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним нормам;

4) які проживають за договором найму;

6) які проживають у гуртожитках.

Суд розцінює вказані дії позивача, як дії, направлені на погіршення його житлових умов, як намагання доказати безпідставність постановлення його на квартоблік по м.Біла Церква з 2002 року.

Керуючись ст.ст.31, 38 та 58 Житлового Кодексу України, ст.11 п.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, п.11 Положенням про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, ст.ст. 10, 14, 57, 88, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Житлової комісії військової частини НОМЕР_1 с.Ольшаниця Рокитнянського району Київської області та Квартирно-експлуатаційного відділу Білоцерківського району, третя особа - Командир військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними переміщення в черзі на отримання жилого приміщення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання до Рокитнянського районного суду заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення і подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя