АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № Суддя доповідач Кокоша В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2010 року. Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_1, суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3, при секретарі: - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 - про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

У березні 2009 року ОСОБА_6 звернувся в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 27 липня 2008 року ОСОБА_5 керуючи автомобілем НОМЕР_1 на 497 км. автодороги «Київ - Харків - Довжанський», грубо порушив Правила дорожнього руху України та допустив зіткнення вказаного автомобіля з автомобілем «Москвич - 412» реєстраційний номер АХ 04- 25X1, що перебував у його володінні на підставі довіреності, виданої власником автомобіля ОСОБА_7

Вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_5, що стверджується постановою Харківського районного суду Харківської області від 2 березня 2009 року, якою закрито провадження у кримінальній справі відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України у звязку з актом амністії.

В результаті ДТП він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, у звязку з чим перебував на лікуванні та ніс витрати на придбання ліків й медикаментів.

Діями ОСОБА_5 йому завдано моральної шкоди, оскільки він переніс стрес вязаний з ДТП, зазнав фізичного болю та страждань від отриманих тілесних ушкоджень, був порушений його звичайний спосіб життя.

Посилаючись на вказані обставини та 1166, 1167 ЦК України, ОСОБА_6 просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь матеріальну шкоду у сумі 2000 грн., моральну шкоду у сумі 8 000 грн., а також понесені ним судові витрати.

Відповідач ОСОБА_5 позов визнав частково.

Не заперечував проти стягнення з нього на користь ОСОБА_6 матеріальної шкоди у сумі 241 грн. 70 коп., та моральної шкоди у сумі 1500 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2010 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 8 289 грн., а також на користь держави судовий збір у сумі 51 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду та зменшити суму моральної шкоди стягнутої з нього на користь позивача. Позивач ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції не оскаржив, заперечень на

апеляційну скаргу не подав.Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок фізичного болю та страждань, яких фізична особа зазнала у

звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

Згідно ст. 1167 ЦК України та розяснень, викладених у п. п. 7, 9 постанови Пленуму

Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами, внесеними постановою

Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної

(немайнової) шкоди», заподіяна моральна

(немайнова) шкода відшкодовується у повному обсязі тій фізичній чи юридичній особі,

права якої були безпосередньо порушені противоправними діями (бездіяльністю) інших

осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

З матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2008 року ОСОБА_5 керуючи автомобілем ВАЗ-2107 на 497 км. автодороги «Київ - Харків - Довжанський», порушив Правила дорожнього руху України, в результаті чого допустив зіткнення вказаного автомобіля з автомобілем «Москвич - 412», що перебував у володінні ОСОБА_6 на підставі довіреності, виданої власником автомобіля ОСОБА_7

Вказана ДТП сталася з вини водія ОСОБА_5, який під час керування автомобілем грубо порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 2 березня 2009 року закрито провадження у кримінальній справі відносно ОСОБА_5 за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України у звязку з актом амністії, а його позовні заяви залишені без розгляду.

В результаті ДТП ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження, що стверджується висновком судово-медичної експертизи №3841-к від 4 грудня 2008 року.

Стягуючи на користь позивача 8 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд виходив із характеру правопорушення, глибини та тривалості фізичних й душевних страждань позивача, вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, небажання відповідача добровільно відшкодувати затрати на лікування позивача.

Однак, при постановленні рішення судом не наведено переконливих мотивів, чому сума відшкодування моральної шкоди становить 8 000 грн.

При цьому суд не врахував положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ч. З ст. 23 ЦК України та не в повній мірі виходив із засад розумності, виваженості і справедливості.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, які зазнав позивач у зв'язку отриманням тілесних ушкоджень під час ДТП, а також виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, розмір моральної шкоди йому слід зменшити до 5 000 грн.

Рішення суду у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення на його користь матеріальної шкоди у сумі 289 грн. судовою колегією не переглядається, оскільки воно сторонами не оскаржується.

З урахуванням викладеного, судова колегія вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши суму моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 з 8000 грн. до 5000 грн. а також загальну суму матеріальної та моральної шкоди з 8289 грн. до 5289 грн.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.3 ч.1 ст. 307, п. п. 3,4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317,319 ЦПК У країни, судова колегія.

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 липня 2010 року змінити.

Зменшити суму моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 з 8 000 (восьми тисяч) грн. до 5 000 (пяти тисяч) грн.

Зменшити загальну суму матеріальної та моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 за рішенням суду з 8 289 (восьми тисяч двохсот восьмидесяти девяти ) грн. до 5 289 (пяти тисяч двохсот восьмидесята девяти) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня надрання ним законної сили.

Головуючий:

судді