Бориспільський міськрайонний суд Київської області

Справа № 2-3784/10р.
РІШЕННЯ
Іменем України
23 вересня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого - судді Журавського В.В.
при секретарі Хутінаєвій О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними та стягнення невиплаченої частини грошової допомоги при звільненні, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому посилаються на те, що проходили військову службу в Збройних Силах України і були відряджені до регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро», звідки були звільнені за станом здоров`я на підставі наказів першого заступника начальника Генерального штабу ЗС України та виключені зі списків особового складу РСП «Київцентраеро» на підставі наказів Директора РСП «Київцентраеро».
Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року, їм при звільненні із Збройних Сил України повинні були сплатити грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Дану суму, їм було виплачено не в повному обсязі в зв`язку з неврахуванням в грошову допомогу всіх додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, премія), що передбачено чинним законодавством для військовослужбовців.
Тому вони просять визнати дії відповідача щодо невиплати їм в повному обсязі грошової допомоги при звільненні неправомірними та стягнути невиплачену частину грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексу інфляції.
Представник позивачів ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав письмовий текст позовної заяви, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача ОСОБА_5 в суді проти позову не заперечував, пояснивши, що в законодавстві наявні прогалини щодо врегулювання цих відносин.
В суді встановлено, що позивачі проходили військову службу в Збройних силах України і були відряджені до регіонального структурного підрозділу Київського районного центру «Київцентраеро», звідки були звільнені за станом здоров`я на підставі наказів першого заступника начальника Генерального штабу ЗС України та виключені зі списків особового складу РСП «Київцентраеро» на підставі наказів Директора РСП «Київцентраеро».
Відповідно до п.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України, а також членів їх сімей.
Частиною 2 ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року передбачено, що позивачам при звільненні зі Збройних Сил України повинні були сплатити грошову допомогу у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Дану суму, їм було виплачено не в повному обсязі в зв`язку з неврахуванням в грошову допомогу всіх додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, премія), що передбачено чинним законодавством для військовослужбовців.
Згідно п.1 ч.2 ГІКМ України № 104 від 07.02.2001 року грошове забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до органів виконавчої влади та інших цивільних установ, виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в органах та установах, до яких вони відряджені, окладів за військовими званнями та інших видів грошового забезпечення у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, а відповідно до ч.6 п.1 вищевказаної Постанови КМ України, за відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил.
Як встановлено п.41.1 Наказу МО України № 75 від 07.03.2001 року, виданий у відповідності ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців...» № 2011-ХІІ від 20.12.1991 року, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі звільнення з військової служби за вислугою строку служби, після закінчення строку контракту, за віком, за станом здоров`я, у зв`язку зі скороченням штатів або з проведенням організаційних заходів у разі неможливості використання на службі виплачується грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Як зазначено в ч.3 п.41.4 вищевказаного наказу МО України, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), які в разі звільнення з військової служби мають право на отримання грошової допомоги, до їх місячного грошового забезпечення, з якого нараховується ця грошова допомога, включаються - військовослужбовцям, які на день звільнення з військової служби перебували у розпорядженні відповідних командирів (начальників), - посадовий оклад, оклад за військовим званням на день звільнення з військової служби додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, премія), що отримували військовослужбовці за останніми штатними посадами відповідно до чинного законодавства.
Після звернення позивачів до військової частини НОМЕР_1 командування відповіло категоричною відмовою провести перерахунок виплаченої грошової допомоги при звільненні, та наполягає на тому що всі їхні вимоги є безпідставними.
Вищевказаними діями було порушено право позивачів на отримання в повному обсязі передбаченої ч.2 ст.9 та ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року грошової допомоги при звільненні.
Також, за час невиплати у повному обсязі матеріальної допомоги при звільненні відбулася інфляція і позивачам внаслідок цього було завдано матеріальних збитків.
Згідно Листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97р. при розгляді судових справ Верховний Суд України рекомендує при відшкодуванні коштів застосовувати індекси інфляції.
Отже, дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , які полягають в невиплаті позивачам грошової допомоги при звільненні в повному обсязі, а також завдані позивачам матеріальні збитки внаслідок інфляції грубо порушують їхні права, гарантовані Конституцією України та діючим законодавством.
На підставі викладеного, з урахуванням п.5 ст.17 Конституції України; ч.2 ст.9 та ст.15 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року; Постанови КМ України № 104 від 07.02.2001 року; Листом Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97р. щодо рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ; п.41.1, 41.4 Наказу МО України № 75 від 05.03.2001 року, керуючись 10, 57, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному обсязі грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неправомірними.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 невиплачену частину грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексу інфляції в розмірі 280222 гривні 05 копійок.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд Київської області до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення, на протязі десяти днів з дня отримання копії.

Суддя: підпис
З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський