Справа №22-ц-2766/10 Суддя-доповідач - Рибалка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Рибалки В.Г.

суддів - Попруги С.В., Хвостика С.Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.і.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 червня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3І. посилається на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Просить скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 червня 2010 року та ухвалити нове рішення яким повністю задовольнити його позов.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 18 березня 1982 року. ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4

ОСОБА_4 у 1995 році був виданий державний акт на право власності на землю в товаристві «Локомотив».

Членами кооперативу «Локомотив» є ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 членом вищезазначеного кооперативу не являється. На підставі договору дарування земельної ділянки від 22 вересня 1997 року, власником земельної ділянки 42 А є ОСОБА_1

Позивач звинувачує відповідача у порушенні меж земельних ділянок, заподіянні шкоди його майну та його викраденні.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних

підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 60 1ЩК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховані надані позивачем докази є непереконливими.

Ствердження позивача в апеляційній скарзі про те що саме ОСОБА_2 скоїв крадіжку йото майна спростовані постановою Зарічного РВ СМ ГУМВС України в Сумській області про відмову в порушенні кримінальної справи.

Висновки суду першої інстанції про те, що позивач не надав доказів, що відповідач перешкоджає йому в користуванні земельною ділянкою і викрав його особисті речі, те що позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про скоєння злочину за фактом крадіжки його майна з дачного будинку не може свідчити про те, що саме відповідач викрав майно, поки не буде прийнято рішення відповідним органом в якому буде встановлено особу, яка вчинила злочин, обґрунтовані належним чином.

Доводи апелянта про те, що відповідач постійно створює конфліктні ситуації, порушує межу земельних ділянок, заподіює шкоду його майну не ґрунтуються на зібраних по справі доказах. Відповідач у свою чергу також звинувачує позивача у неправомірній поведінці.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини.

Так як позивач не довів факт завданої моральної шкоди відповідачем, вона не підлягає відшкодуванню.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦГІК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду. м. Суми від 08 червня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: