АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5930/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого Ремеза В.А.

Суддів Прозорової М.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі Білоус А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2,

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2010р. за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 "ПриватБанк" (далі по тексту ПАТ КБ "ПриватБанк") про визнання наказу про звільнення незаконним, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2009р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання наказу про звільнення незаконним, зміну дати та формулювання причини звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 18.10.2004р. вона працювала у відповідача, зокрема з 15.10.2008р. на посаді старшого менеджера по "Авто в кредит", філії "Будинок губернатора", а наказом №ZALK 2009/1-3911 від 18.06.2009р. її було звільнено з роботи у зв'язку з втратою довіри за п.2, ст. 41 КЗпП України, однак вона вважає, що звільнення було незаконним та необґрунтованим, а тому позивачка просила визнати наказ ПАТ КБ "ПриватБанк" про її звільнення незаконним, змінити дату та формулювання причини звільнення з п.2, ст. 41 КЗпП України на ст. 38 КЗпП України, стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_2 в задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, і висновки суду не відповідають обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №5250 від 18.10.2004р. ОСОБА_2 була прийнята на посаду менеджера відділу споживчого кредитування фізичних осіб відділення "Будинок губернатора" ПАТ КБ "ПриватБанк", в подальшому вона переводилась на інші посади і перед звільненням займала посаду старшого менеджера по Авто в кредит філіалу "Будинок губернатора" на підставі наказу №6690 від 15.10.2008р., а наказом №3911 від 18.06.2009р. вона була звільнена з роботи за п.2 ст. 41 КЗпП України за втрату довіри /а.с.11/.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка виконує функції кредитного спеціаліста відповідно до локальних нормативів банку, а тому посада, яку займала позивачка відноситься до категорії працівників, які безпосередньо обслуговують грошові цінності, і при виконанні своїх посадових обов'язків ОСОБА_2 не виготовила особисто копії необхідних документів, та не здійснила необхідної перевірки платіжоспроможності фізичної особи ОСОБА_5, при підготовці документів для надання йому кредиту на придбання авто, що завдало відповідачу шкоду у розмірі 28276,58доларів США, а тому відповідач законно звільнив ОСОБА_2 з роботи за п.2 ст. 41 КЗпП України за втрату довіри.

Однак з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.2 ст. 41 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган може розірвати трудовий договір у випадку вчинення винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Пленум Верховного Суду України в п. 28 Постанови від 06.11.1992р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснив, що звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом тощо), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Враховуючи зазначену норму права, а також роз'яснення ППВС України №9, від 06.11.1992р., колегія суддів вважає, що на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України можуть бути звільнені з роботи лише особи, які безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності, тоді як посада, яку займала позивачка на час звільнення старший менеджер по Авто в кредит філіалу "Будинок губернатора" ПАТ КБ "ПриватБанк", не може бути визнаною такою, що безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, а тому позивачка не може бути звільнена з роботи у зв'язку з втратою довіри, оскільки в її трудових функціях відсутня ознака безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей.

Таким чином колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання наказу незаконним підлягають задоволенню, і наказ ЗАТ КБ "ПриватБанк" №ZALK 2009/1-3911 від 18.06.2009р. про звільнення ОСОБА_2 з роботи слід визнати незаконним, і враховуючи, що позивачка не бажає в подальшому працювати у відповідача, суд вважає, що позивачку слід вважати звільненою з роботи по ст. 38 КЗпП України з дня ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, тобто з 29.06.2010р., зобов'язавши ПАТ КБ "ПриватБанк" внести у трудову книжку відповідні записи.

У зв'язку з незаконним звільненням ОСОБА_2 з роботи, колегія суддів вважає, що на користь позивачки з ПАТ КБ "ПриватБанк" на підставі ст. 235 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19.06.2009р. по 27.07.2010р. з урахуванням положень Порядку обчислення зарплати, затвердженого Постановою КМ України №100 від 08.02.1995р.

Так зарплата позивачки за квітень 2009р. складає 2135,7грн. + зарплата за травень 2009р. 3051грн. 41коп. = 5187грн. 11коп. /а.с.12/. За вказаний період кількість відпрацьованих днів складає 39, а тому середньоденна зарплата позивачки складає 133грн.

Кількість днів вимушеного прогулу з дня звільнення позивачки до ухвалення рішення суду за період з 18.06.2009р. по 27.07.2010р. склала 278дн., а тому на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню сума середнього заробітку в розмірі 133грн. х 278дн. = 36974грн., а також колегія суддів вважає, що у зв'язку з винесенням незаконного наказу про звільнення з роботи, були порушені законні права позивачки, які призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя, а тому з урахуванням вимог ст. 237-1 КЗпП України колегія суддів вважає за можливе стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000грн., тим самим задовольнивши її позовні вимоги частково.

Також у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог ОСОБА_2 з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 369грн. 74коп., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення позову в сумі 120грн.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на її користь понесених витрат на надання правової допомоги в сумі 6000грн. то в цій частині вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, і ч.2 статті передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27.04.2006р. "Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ", граничний розмір витрат повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення у цивільній справі, у випадку, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не повинен перевищувати суму з огляду на те, що зазначеній особі виплачується 40 % розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Разом з цим як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 уклала договір на надання правової допомоги з корпорацією "Верітас", яка надала адвокату ОСОБА_6 довіреність на представництво інтересів вказаної корпорації, і крім того ОСОБА_2 надала довіреність на представлення її інтересів вказаному адвокату, що свідчить про те, що процесуально адвокат ОСОБА_6 по справі був представником позивачки, а не адвокатом, або іншим фахівцем в галузі права, в розумінні ст.ст. 12,56 ЦПК України, а тому на її користь і не підлягають понесені нею витрати в порядку ст. 84 ЦПК України /а.с.16-20, 40/.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2010р. скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, та визнати незаконним наказ ЗАТ КБ "ПриватБанк" №ZALK 2009/1-3911 від 18.06.2009р. про звільнення ОСОБА_2 з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України.

Вважати ОСОБА_2 звільненою з роботи по ст. 38 КЗпП України з 27.07.2010р., зобов'язавши ПАТ КБ "ПриватБанк" внести у трудову книжку ОСОБА_2 відповідні записи.

Стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 36974грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000грн., відмовивши ОСОБА_2 в задоволені вимог в іншій частині позову.

Стягнути з ПАТ КБ "ПриватБанк"на користь держави судовий збір в сумі 369грн. 74коп., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120грн.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Судді: