Справа № 2-88/10
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" січня 2010 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого - судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Ярошук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі з липня 2003 року по листопад 2004 року в розмірі 6074 грн. 10 коп. середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В судовому засіданні представник позивача вимоги останньої підтримав з наведених підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив у їх задоволенні відмовити за безпідставністю, оскільки рішень суду щодо її поновлення на роботі, які б набули законної сили на даний час, не має.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_1 з 23 липня 2003 року по 23 листопада 2004 року була неодноразово звільнена та поновлена на роботі. Факт знаходження в трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 з 23 липня 2003 року по 23 листопада 2004 року підтверджено дослідженням оригіналу трудової книжки та висновком Територіальної державної інспекції праці у Житомирській області № 3636 від 04.12.2009 року, а саме те що позивачка ОСОБА_1 за період з 30.10.2003 року по 23.11.2004 року знаходилась у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 . Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 підтвердив той факт, що ОСОБА_1 працювала в військовій частині НОМЕР_1 та була звільнена у зв`язку зі скороченням штату наказом № 197 від 23.11.2004 року про що була зроблена, засвідчена печаткою військової частини, відмітка в трудовій книжці ОСОБА_1 , копія наказу № 197 від 23.11.2004 року також додана відповідачем до матеріалів справи. Представниками сторін також не заперечувались відомості про неотримання заробітної плати ОСОБА_1 , так як у представлених відомостях відсутні її підписи. Під час виконання трудових обов`язків ОСОБА_1 з 23 липня 2003 року по 23 листопада 2004 року військова частина НОМЕР_1 не виконала свої накази № 156 від 24.09.2004 року та № 85 від 02.11.2004 року про виплату ОСОБА_1 заробітної плати.

Представник відповідача не спростовував розрахунки заборгованості на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 та факт не виплати вихідної допомогу у розмірі середнього місячного заробітку під час звільнення одноособово військовою частиною НОМЕР_1 у зв`язку зі скороченням штату наказом № 197 від 23.11.2004 року. Також представник відповідача надав суду витяги з наказів про скасування окремих наказів не пов`язаних з трудовими правовідносинами ОСОБА_1 .. Враховуючи на те, що військова частина НОМЕР_1 постановила ці накази після припинення трудових відносин з ОСОБА_1 , тобто після її звільнення наказом № 197 від 23.11.2004 року, судом вони не приймаються до уваги. Оригінал трудової книжки ОСОБА_1 досліджений в судовому засіданні. Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили. З цього принципу випливає те, що після припинення трудових правовідносин з 23 листопада 2004 року з ОСОБА_1 , військовою частиною НОМЕР_1 (з відповідним посвідченням в трудовій книжці ОСОБА_1 ) прийняття інших наказів, рішень не регламентує трудові відносини з ОСОБА_1 , так як вона не була працівником військової частини НОМЕР_1 після 23 листопада 2004 року.

Згідно статті 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, що підтверджено також вимогою статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», де трудова книжка визначена основним документом, який підтверджує стаж роботи. Обов`язок ведення трудової книжки у даному випадку покладається на відповідача.

Так з 23 липня 2003 року по 23 листопада 2004 року військова частина НОМЕР_1 не виплачувала ОСОБА_1 заробітну плату, не виконувала свої накази про виплату заборгованості. Посилання відповідача на те, що відомості знищені не відповідає дійсності, так як відповідні вимог ст. ст. 848, 851 Наказу МО України № 401 від 18 листопада 2003 року розрахункові платіжні відомості зберігаються 75 років. Також військова частина НОМЕР_1 не виплатила ОСОБА_1 вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку. Вказані аргументи підтвердило Головне управління в Житомирській області Пенсійного фонду України.

При звільненні 23 листопада 2004 року, порушуючи вимоги ст. 116 Кодексу законів про працю України, відповідач не провів виплату всіх сум в день звільнення.

Наголошений в судовому засіданні представником позивача розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 26489,83 грн., на думку суду є помилковим і підлягає частковому задоволенню, ґрунтуючись на довідці про заробітну плату та інші прибутки, виходячи з ступного розрахунку. Дана вимога, В контексті ст. 117 КЗпП, підлягає задоволенню за час затримки, лише з дня звільнення, тобто з 23.11.2004 року і по день постановления судом даного рішення підлягає частковому задоволенню В розмірі 20953 грн. 83 коп., що становить 61 місяць та 23 робочих дні (7 днів листопада 2004 року та 15 днів січня 2009 року). Із представленої відповідачем довідки видно те, що середній заробіток позивача складав 337 грн. 45 коп., з чим також погодилась сторона позивача, в зв`язку з чим її середньоденний заробіток становив 16 грн. 06 коп., із розрахунку (337,45 грн. : 21 р.д. = 16 ГРН. 06 коп.). Таким чином розмір всієї суми середнього заробітку, який підлягає стягненню з ДП «Прогрес» фірми «Житомирінвест» ВАТ на користь позивачки складає 20953 грн. 83 коп.,із розрахунку /337,45 грн.* 61 місяць = 20584,45 грн. + /16 грн. коп.*23 р.д./ 369,38 грн. = 20953 ГРН. 83 коп..

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 статті 3, статтею 8, ч. 2 статті 17, ч. 1 статті 55 Конституції України. ст. ст. 116.117 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 1 - 11,212-ЦПК України, суд. -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку - задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 м. Житомира на користь ОСОБА_1 6074 (шість тисяч сімдесят чотири) грн. 10 коп. заборгованості по заробітній платі та 20953 (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 83 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 м. Житомира на користь держави судовий збір в розмірі 270 грн. 28 коп..

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 м. Житомира 07 гривень 50 копійок витрат з інформаційно-технічного забезпечення для Корольовського районного суду м. Житомира.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд міста Житомира протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Р. А. Галасюк