Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-299/10
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

16 серпня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Залєвській Я.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника позивача, адвоката ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача, адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, Другої полтавської державної нотаріальної контори про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_9, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_6 12 травня 2009 року звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідачів про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини.

В поданій до суду позовній заяві посилалася на те, що 14 серпня 2008 року помер її син ОСОБА_10, після смерті якого відкрилася спадщина. На дванадцятий день після смерті сина, перебуваючи у нервовому стані, підписала відмову від прийняття спадщини, яку вважає незаконною.

Просила суд визнати відмову від прийняття спадщини за 26 серпня 2008 року після смерті 14 серпня 2008 року ОСОБА_10 недійсною.

В поданих до суду 22 липня 2010 року та 26 липня 2010 року заявах уточнила підставу своїх позовних вимог. Посилаючись на ст. 233 ЦК України, просила суд визнати відмову від прийняття спадщини від 26 серпня 2008 року після померлого 14 серпня 2008 року ОСОБА_10 недійсною у звязку з тим, що така відмова 26 серпня 2008 року підписана нею в той час, коли перебувала під впливом тяжких обставин.

В судовому засіданні 23 червня 2010 року позивач ОСОБА_6 пояснила, що свої вимоги підтримує, має бажання проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, яка належала синові, висловлювала стурбованість з приводу того, що не отримує пенсію. В подальшому в судові засідання не зявлялася.

Представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, вважають, що заява про відмову від прийняття спадщини підписана ОСОБА_6 під впливом тяжкої для неї обставини, якою була смерть сина.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечували. Вважають, що позивач свідомо, цілеспрямовано відмовилася від прийняття спадщини після смерті сина, такі дії позивача є послідовними та логічними. Пояснили, що не мають жодних заперечень з приводу проживання ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Друга полтавська державна нотаріальна контора та приватний нотаріус ОСОБА_9 подали до суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 14 серпня 2008 року помер ОСОБА_10. Позивач ОСОБА_6 є матірю померлого ОСОБА_10

Також встановлено, що після смерті ОСОБА_10 в Другій полтавській державній нотаріальній конторі відкрита спадкова справа, є заяви про прийняття спадщини згідно закону від синів ОСОБА_8, ОСОБА_4 та дружини ОСОБА_7, а також заява ОСОБА_6 про відмову від спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Судом встановлено, що 26 серпня 2008 року позивач ОСОБА_6 написала заяву,згідно якої відмовилася від належної їй частини спадкового майна, яке складається з квартири АДРЕСА_1, після смерті сина ОСОБА_10.

Справжність підпису на заяві ОСОБА_6 від 26 серпня 2008 року засвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_9 При цьому волевиявлення ОСОБА_6 було вільним, остання від прийняття спадщини відмовлялася усвідомлюючи значення своїх дій та маючи можливість керувати ними, розуміючи обставини, що мають істотне значення, без впливу насильства (фізичного або психічного тиску) з боку інших осіб, за своєю справжньою волею.

В поданій до суду заяві ОСОБА_6 вказувала, що тяжкою обставиною для неї була смерть сина ОСОБА_10

В той же час норми статті 233 ЦК України для наявності підстав для визнання правочину недійсним передбачають необхідність встановлення факту збігу тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням особи укласти правочин на вкрай невигідних для неї умовах.

Жодні посилання на наявність збігу таких обставин відсутні як в поданій до суду заяві, так і не встановлені судом під час розгляду справи.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_1 належала померлому ОСОБА_10 на підставі договору дарування від 13 травня 1998 року, згідно з яким подарувала йому квартиру саме позивач ОСОБА_6

Судом встановлено, що на день смерті сина ОСОБА_10 позивач ОСОБА_6 мешкала в квартирі АДРЕСА_2, де продовжувала проживати і в подальшому.

Зазначені обставини свідчать про цілеспрямованість дій ОСОБА_6 щодо розпорядження квартирою, яка належала їй на праві власності.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_6, будучи особою, що потребує стороннього догляду, змінила місце свого проживання та залишила квартиру АДРЕСА_3 вже після смерті сина за бажанням доньки ОСОБА_11 без відому відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 та за відсутності на це їх згоди. Станом на час розгляду справи будь-які перешкоди для того, щоб позивач ОСОБА_6 мешкала в даній квартирі відсутні.

З пояснень сторін і свідків встановлено, що між позивачем та відповідачами існували добрі стосунки. Відповідачі доглядали за ОСОБА_6 як до написання нею заяви про відмову від спадщини, так і після 26 серпня 2008 року взаємини між ними не змінились.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що хоча смерть сина ОСОБА_10 і була для ОСОБА_6 тяжкою обставиною, але в той же час правочин, направлений на відмову від прийняття спадщини після його смерті сина, був вчинений позивачем незалежно від існування такої обставини. При цьому у звязку з написанням такої заяви жодні невигідні для ОСОБА_6 умови не наступали.

При вирішенні справи судом також враховується, що відмова від прийняття спадщини є безумовним правочином.

Дослідженими в справі доказами не встановлено жодних обставин, які б давали підстави вважати, що відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, будучи спадкоємцями майна ОСОБА_10, скористалися тим, що позивач вчинила спірний правочин всупереч інтересів ОСОБА_6.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено судом дослідженими матеріалами спадкової справи, позивач ОСОБА_12, написавши 26 серпня 2008 року заяву про відмову від спадщини, яка була подана до нотаріальної контори 28 серпня 2008 року, в подальшому протягом встановленого законодавством терміну з іншими завами до нотаріальної контори не зверталася.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорюваний правочин, а саме заява ОСОБА_6 про відмову від прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_10 не є таким, що укладений позивачем на вкрай невигідних умовах, жодні невигідні для неї умови в результаті такого правочину не настали, тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.

У звязку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, Другої полтавської державної нотаріальної контори про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий (підпис) Н.Л.Яковенко

16.08.2010