Справа № 2-515/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Корюкіної М.П.,

секретарів Клим С.Я., Капітан Т.В

представника позивача: ОСОБА_1О

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до Луківської сільської ради, третьої особи на стороні Луківської сільської ради ОСОБА_4 про визнання недійсним Державного акту на право постійного користування, земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3, звернулась із позовом до суду в якому просить визнати недійсним Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЖ №946869, виданий Луківською сільською радою від 24.04.2008 року.

В позові зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.01.2006 року ОСОБА_3 належить на праві приватної власності житловий будинок з господарськими прибудовами в с. Монастирок по вул. Галицька, 27. У відповідності до довідки Луківської сільської ради від 18.11.2009 року площа земельної ділянки її становить 0.43 га. По сусідству з господарством ОСОБА_3 знаходиться господарство ОСОБА_4, яка самовільно розширила свою земельну ділянку за рахунок належної позивачці. Вона збудувала літню кухню на розширеній ділянці та забетонувала відмостку. Внаслідок незаконних дій відповідачки, ОСОБА_3 позбавлено права володіння, користування земельною ділянкою. Зазначені порушення зафіксовано в акті комісії сільської ради від 18.08.2009 року і зобов'язано повернути її, але ОСОБА_4 не повернула земельну ділянку. В даний час стало відомо, що в 2008 році ОСОБА_4 виготовила Державний акт на земельну ділянку біля свого будинку. Та зазначила, що при встановленні та узгодженні зовнішніх меж землекористування ОСОБА_3 присутньою не була, своєї згоди не давала, підпису не ставила. Тому вважає, що Державний акт на земельну ділянку біля житлового будинку в с. Монастирок по вул. Галицькій, 26 виготовлений з порушенням норм законодавства. А тому на підставі ч.1 ст. 155 ЗК України, приватизація визнається недійсною.

Представник позивачки ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що під час узгодження меж перед приватизацією ОСОБА_3 не було і доручення вона нікому не давала. Тому узгоджувати межу земельної ділянки ОСОБА_5 не могла. ОСОБА_3 земельна ділянка перейшла по спадковості, в будинку вона не проживає. Догляд за житловим будинком здійснюють родичі від імені ОСОБА_3 Рішення відносно земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 немає. У зв'язку із цим Державний акт слід визнати незаконним, так як ОСОБА_4І захопила у позивачки 29.1 кв.м. земельної ділянки, саме з-заді житлового будинку позивачки. На зазначеній частині земельної ділянки ОСОБА_4 побудувала літню кухню та залила бетонну відмостку. Проте документів, рішень сільської ради та архітектури у позивачки не мас, а є тільки карга села та аерозйомка. У відповідності до чого позовні вимоги просить задовольнити.

Представник Луківської сільської ради ОСОБА_2, суду пояснила, що вона особисто не підписувала Державний акт ОСОБА_4 на право постійного користування земельною ділянкою, гак як видається державною кадастровою установою. Тому Луківською сільською радою він не міг видаватись. Погоджувала вона як сільський готова технічну документацію відносно приватизації. Проте погодила документацію тільки після погодження меж ОСОБА_4 із суміжниками земельної ділянки. Щодо обмірів землі її заміри проводились рулеткою тому є розбіжності. Розмір земельної ділянки згідно рішення сільської ради яке видано на ОСОБА_4 не змінювався. Рішення сільської ради на ОСОБА_3 не приймалось.

Представник третьої особи ОСОБА_6, позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що відсутній предмет спору, оскільки межі ніхто не встановлював якому суперечить Державний акт, самі домисли є безпідставними. Порушень щодо захоплення земельної ділянки не має, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_7, позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що по суті у ОСОБА_3 не повинно бути будь-яких непорозумінь. Земельну ділянку ОСОБА_8 приватизувала меншу за площею по проханню ОСОБА_5, щоб залишити місце для обслуговування хати. Тому ширина становила при приватизації 29.60м., паркан, який побудували виготовили по старих нормах. Тому при узгодженні меж перед приватизацією дійшли згоди, оскільки ОСОБА_5. представник ОСОБА_3 в акті узгодження меж поставила свій підпис. Зазначені непорозуміння виникли у літку 2009 року, а тому вважає, що права позивачки не порушено.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи із таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що господарства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 між собою межують. Судом також встановлено, що 10.01.2006 року позивачка згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_9, яка померла 07.06.2004 р. успадкувала будинковолодіння, яке знаходиться в с. Монастирок по вул. Галицька,23 Городенківського району. ОСОБА_4 24.11.2008 році видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Перед видачею Державного акту ОСОБА_4 з ОСОБА_5 яка діяла від імені ОСОБА_3 було погоджено межі земельної ділянки. Представник позивачки, яка діє в інтересах ОСОБА_3 стверджує, що є захоплення земельної ділянки, проте не зазначає конфігурацію, а як доказ посилається на долучений акт Луківської сільської ради від 18.08.2009 року, з якого вбачається, що за господарською будівлею можливий самовільний захват земельної ділянки на якій залито відмостку (від огороду) до новозбудованої літньої кухні. Представник Луківської сільської ради - сільський голова ОСОБА_2, яка була при обмірі земельних ділянок та при складанні акту, пояснила, що обміри проводились рулеткою тому є такі розбіжності. Окрім того розмір земельної ділянки 0.2500га. згідно рішення сільської ради, яке видано на ОСОБА_4 не змінювався. Із пояснень представника сільської ради вбачається, що останньою межі земельної ділянки згідно Державного акта не порушені. Нею підписувалась технічна документація та погоджувались межі перед приватизацією земельної ділянки. Погоджувала межу із ОСОБА_4 представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 Поясненням свідка ОСОБА_10 доводиться, що в червні при приватизації земельної ділянки по дорученню ОСОБА_4 вона узгоджувала межі із землекористувачами. Тоді від імені ОСОБА_3 узгоджувала межу ОСОБА_5 При узгодженні меж на прохання останньої, вона від імені ОСОБА_4 частину земельної ділянки залишила позивачці. У зв'язку із цим земельну ділянку ОСОБА_4 приватизувала меншим розміром.

Із пояснень представника сільської ради вбачається, що будь-яких документів про виділ земельної ділянки для обслуговування будинку на які вказує представник позивачки не було і не має. Одночасно поясненням представника відповідача та Державним актом доводиться, що Луківська сільська рада таких документів не видавала.

Відповідно до ст. 152ч.2 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В силу ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачка не представила документів щодо перебування в її правомірному користуванні спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 12 ЗК України, сільські ради вправі розпоряджатися землями земельними ділянками. До повноважень сільської ради входить розпорядження землями територіальних громад. Згідно рішення №35 Луківської сільської ради від 07.08.2008 року ОСОБА_4 надано у власність 0.2500 га. земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0.0728 га. площею для ведення особистого селянського господарства, а також передано 0.2131га. земельної ділянки, яка знаходиться в прибережній смузі річки Дністер терміном на 49 років для сінокосіння.

На підставі рішення сесії Луківської сільської ради №35 від 07.08.2008 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку на ОСОБА_4 М,І. площею 0.2500 га., яка розташована по вул. Галицька, 24 с.Монастирок. За таких обставин право землеволодіння позивачки не порушено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Крім цього видача Державних актів входить в компетенцію управління районного відділу державного земельного кадастру в Городенківському районі.

На підставі ч.1.ч.2 ст.149, ст.ст. 12, 152 ЗК України, керуючись ст.ст. 10, 11,60, 209, 212,214-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до Луківської сільської ради, третьої особи на стороні Луківської сільської ради ОСОБА_4 про визнання недійсним акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЖ № 946869 виданого Луківською сільскою радою 24.04.2008 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області через, Городенківський районний протягом 10 днів з часу проголошення

Суддя: Корюкіна М.П.