Трускавецький міський суд Львівської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2010 року Трускавецький міський суд Львівської області

у складі: головуючого - судді Марчука В.І., при секретарі - Мороз Н.М., з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним.

Позивач позивні вимоги мотивує тим, що 20.05.2008 року померла її мати ОСОБА_5 У серпні 2009 року позивач звернулась в Дрогобицьке МБТІ та ЕО, щоб взяти підтвердження для нотаріуса про склад спадкового майна та довідалась, що 18.12.2006 року її мати ОСОБА_5 подарувала свою частку будинку, яка складалась з 7/24 ідеальних частин ОСОБА_3, яка зареєструвала даний договір дарування 17.08.2007 року. Договір дарування був оформлений приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 Позивач вважає, що оскільки на момент складання договору дарування її матері виповнилось 83 роки і вона в цьому віці в силу своїх функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі які перешкоджали вільному формуванню її волі, неправильному сприйнятті обставин та дійсності, в подальшому послужили підписанню нею договору дарування. А тому просить суд постановити рішення суду, яким договір дарування реєстраційний №1965, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, 18.12.2006 року укладений ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 визнати не дійсним.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити.

Адвокат позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав, просить позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила, пояснила суду, що укладення договору дарування відповідало дійсній волі сторін, його заключено відповідно до закону, дієздатність сторін договору нотаріусом було перевірено, а також їм було розяснено зміст ст. 717 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечив, просить у задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечила, показала, що до неї, як приватного нотаріуса, в листопаді 2006 року, звернулась гр. ОСОБА_5, за наданням консультації та ряд вчинення нотаріальних дій в тому числі по укладенню та посвідченню договору дарування щодо належного їй майна, а саме 7/24 ідеальних частин житлового будинку за №2, що знаходиться по вул. Симоненка в м. Трускавці Львівської області. Дієздатність гр. ОСОБА_5, нею, як приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4, було перевірено. 18.12.2006 року, нею ОСОБА_4, як приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, було посвідчено договір дарування між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, за адресою: Львівська область м. Трускавець вул. Симоненка, 2. Оскільки клієнт гр. ОСОБА_5, була похилого віку, під час підписання та посвідчення договору дарування, нею ОСОБА_4, приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу, було перевірено її цивільну дієздатність та правоздатність і у відповідності до ст. 717 ЦК України, було розяснено про правові наслідки укладення договору дарування. У задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити.

Будучи допитаним в ході судового засідання свідок ОСОБА_7 по суті справи показав, що з батьком позивача працював на одній роботі близько 20 років. ОСОБА_5 знав досить тривалий час. Після смерті її чоловіка продовжував спілкуватись з нею. ОСОБА_5 була хвора на склероз. З приводу даного будинку неодноразово спілкувався з ОСОБА_5, яка говорила, що свою частину будинку залишить своїй дочці. А також додав, що всі документи на даний будинок знаходились в нього на зберіганні, оскільки ОСОБА_5 боялась тримати їх в себе.

Будучи допитаною в ході судового засідання свідок ОСОБА_8 по суті справи показала, що ОСОБА_5 знала близько 20 років, оскільки працювали разом. У звязку з тим, що ОСОБА_5 хворіла останніх 2,5 роки, то вона возила їй їсти. За два тижні до своєї смерті ОСОБА_5 вже нікого не впізнавала, а коли була при здоровому розумі то говорила, що все своє майно залишить своїй дочці. В 2006 році вона і надалі продовжувала годувати ОСОБА_5, одна про те, що квартира подарована вона їй нічого не казала.

Будучи допитаним в ході судового засідання свідок ОСОБА_9 по суті справи показав, що ОСОБА_5 знав близько 20 років, оскільки працювали разом. З сторонами перебуває в нормальних відносинах. Вона інколи його не впізнавала, останнім часом вона не могла ходити.

Будучи допитаною в ході судового засідання свідок ОСОБА_10 по суті справи показала, що ОСОБА_5 знала з 1976 року, оскільки вона працювала в санаторії «Південний». Після того, як ОСОБА_5 пішла на пенсію вона і надалі підтримувала з нею звязок. З приводу спадщини вона з нею не говорила, але вона казала, що після смерті все її майно буде належати її дочці.

Будучи допитаним в ході судового засідання свідок ОСОБА_11 по суті справи показав, що знав покійну ОСОБА_5 Він працював сімейним лікарем та обслуговував територію, де жила ОСОБА_5, по його документації в ОСОБА_5 не було зафіксовано психічних відхилень, поведінка її була адекватною, відвідував ОСОБА_5 раз на квартал, розмови стосовно спадщини вона з ним не вела. Психічного стану, він ніяких проявів не бачив і нікуди не скеровував, оскільки не було ніяких ознак.

Будучи допитаною в ході судового засідання свідок ОСОБА_12 по суті справи показала, що вона працює провізором. Що вона місяць тому дізналася, що був договір дарування. Що ОСОБА_5 розуміла, що робить, вона до церкви до останнього дня ходила. Нормальна була у спілкуванні. Що у неї ніяких обмежень психіки і маразму не було. У них ніяких розмов про спадщину не було. І вона не знає які відносини були у матері з дочкою.

Будучи допитаною в ході судового засідання свідок ОСОБА_13 по суті справи показала, що позивач є її троюрідна сестра, а відповідач тітка. Вони ніколи не говорили про майнові відносини. Чи свідомо ОСОБА_5 подарувала свою частину будинку вона не знає, але це було її право.

Будучи допитаною в ході судового засідання свідок ОСОБА_14 по суті справи показала, що позивача і відповідача знає, відносини у них нормальні. ОСОБА_5 постійно жалілася, що у неї боліли ноги. ОСОБА_5 часто спілкувалася з ОСОБА_14 так як вони обидві були одинокими, разом ходили до церкви. ОСОБА_14 не бачила, що у неї була порушена психіка. Щодо даного договору нічого не знала, до того часу як її покликали у якості свідка.

Будучи допитаною в ході судового засідання свідок ОСОБА_15 по суті справи показала, що вона знала про те що ОСОБА_5 має намір подарувати частину свого будинку ОСОБА_3 Це була її воля і власне бажання. Вона не знає які відносини були між матірю і дочкою. Позивач видно не була хорошою дочкою для своєї матері, неї були постійні претензії до своєї мами, вона не працювала і постійно терерозувала свою маму на рахунок пенсії.

Заслухавши позивача, адвоката позивача, відповідача, представника відповідача, третю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити виходячи із наступних підстав.

Згідно договору дарування частини житлового будинку посвідченого 18.12.2006 року приватним нотаріусом Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №1965, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_16 7/24 ідеальних частин житлового будинку №2 з належними до нього житловими спорудами за адресою: м. Трускавець вул. Симоненка, 2 Львівської області.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-СГ №165055, виданого 23.07.2009 року відділом РАЦС Трускавецького МУЮ Львівської області, ОСОБА_5 померла 20.05.2008 року про, що в книзі реєстрації смертей 20.05.2008 року зроблено відповідний актовий запис за №96.

Позивач вважає, що оскільки на момент складання договору дарування її матері виповнилось 83 роки і вона в цьому віці в силу своїх функціональних розладів психіки, порушення фізіологічних процесів в організмі які перешкоджали вільному формуванню її волі, неправильному сприйнятті обставин та дійсності, в подальшому послужили підписанню нею договору дарування.

Однак даний факт спростовується, листом КП «Трускавецька міська лікарня» згідно якого, ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра не перебувала та показами свідків.

Учасники судового процесу клопотань, щодо призначення судово-психіатричної (посмертної) експертизи ОСОБА_5 не заявляли.

Відповідно до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім, випадків встановлених цим кодексом.

Позивач та її представник в ході судового розгляду не надали суду належних доказів порушення прав дарителя ОСОБА_5 відповідачем по справі ОСОБА_3, а також не надали належних і допустимих доказів того, що ОСОБА_5, проводячи юридично значимі дії, діяла не розуміючи значення своїх дій.

Докази того, що договір дарування укладено шляхом обману або шляхом помилки у справі відсутні.

Також відсутні докази обмеження обсягів цивільної дієздатності фізичної особи ОСОБА_5 або визнання її недієздатною, якщо за твердженням позивача ОСОБА_5 страждала на психічний розлад, який істотно вплинув на її здатність усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними.

Свою пенсію ОСОБА_5 отримувала через пошту самостійно і відповідно цими коштами розпоряджалася сама на свій розсуд, що підтвердили свідки сусіди у своїх свідченнях в судовому засіданні.

Свідчення свідків не можуть бути прийняті щодо розумового стану ОСОБА_5, оскільки ці свідки не є фахівцями в області медицини і тому їх оцінка стану здоровя ОСОБА_5 є субєктивна і не може бути покладена в основу рішення.

Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України для того, щоб правочин був чинним, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Згідно ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має та фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Відповідно до ст.57 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів,

висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним слід відмовити, у звязку з недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3,4,59, 60,61, 179, 212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 10,30,57 ,60,203, 225,229,717,718,720 ЦК України, ст.ст. 78,120 ЗК України суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи приватний нотаріус Трускавецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення

Суддя: Марчук В.І.