АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-857/10 Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О.О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - ТИМЧУК Л.А.

суддів - МАРТЄВАС.Ю.ПІКУЛЯ В.П.

при секретарі - ЗЕЛЕНСЬКІЙ О.І.

розглянула провадження за апеляційною скаргою прокурора Полтавського району у інтересах Ковалівської сільської ради Полтавського району

Полтавської області на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 27ндашя 2010'року у справі за позовом прокурора Полтавського району у інтересах Ковалівської сільської ради Полтавського району

Полтавської області до Полтавської РДА в особі відділу Держкомзему у Полтавському районі, ОСОБА_2, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», ОСОБА_3 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на змельну ділянку , за додатковим позовом прокурора Полтавського району до Полтавської РДА в особі відділу держкомзему Полтавського району, ОСОБА_2, державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», ОСОБА_3 про зобовязання державне підприємство «Центр Державного земельного кадастру» внести зміни до державного реєстру щодо скасування державного акту та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Ковалівської сільської ради Полтавського району, Полтавської РДА в особі відділу Держкомзему Полтавського району, державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про визнання добросовісним набувачем земельної ділянки та добросвісним володільцем земельною ділянкою.

Колегія суддів. заслухавши доповідь судді - доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 27 січня 201 Ороку у позові прокурора відмовлено, зустрічний позов задоволено, визнано ОСОБА_3 добросовісним набувачем та володільцем спірної земельної ділянки.

У апеляційній скарзі прокурор зазначив, що у звязку із виявленими порушеннями службовими особами Ковалівської сільської ради порядку розгляду заяв громадян на отримання у власність земельних ділянок, по наслідках прокурорської перевірки за протестом прокурора рішенням 20-ї сесії пятого скликання Ковалівської сільської ради від 30.01.09 року рішення 12 сесії пятого скликання Ковалівської сільської ради від 28.01.08 року у частині виділення ОСОБА_2 земельної ділянки скасовано.

Таким чином порушуються права власника земельної ділянки - Ковалівської сільської ради, тому просив рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким визнати недійсним і скасувати державний акт серії ЯЖ 359678 від 22.04.08 року на право власності ОСОБА_2 оШЗ.йна зазначену земельну ділянку та зобовязати ДП «Центр державного шемельногоштадаструшашести відповідні зміни до державного реєстру, у зустрічному позові відмовити.

Прокурор Полтавського району апеляційну скаргу підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в доводах апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_2 із апеляційною скаргокг прокурора не''погодився, просив її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Представник ОСОБА_3 просила розглянути справу

у її відсутність.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Виходячи з ч.І ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається із ст. 118 ЗК України, належною підставою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки із земель

комунальної власності є рішення відповідної сільської ради, що виконується у певному порядку.

На підставі ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник не має права витребувати це майно, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст.ст.10, 60 ЦПК України правосуддя у цивільних справах здійснюється на засадах змагальності, тому кожна сторона зобовязана довести ти обставини, на яки посилається як на обґрунтування своїх вимог, або обґрунтування своїх заперечень на ці вимоги.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 28 січня 2008 року відбулася 12 сесія 5 скликання Ковалівської сільської ради Полтавського району, на якій розглянуто та задоволено заяви громадян про безкоштовну передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства.

На підставі цього рішення гр. ОСОБА_4 відділом земельних ресурсів у Полтавському районі видано державний акт серії ЯЖ 359678 від 22.04.08 року про право власності на земельну ділянку площею 0,25 ч;га5улс. Соснівка Полтавського району Полтавської області.

За нотаріально посвідченим договором купівлі - продажу від

2.06.08 року спірна земельна ділянка відчужена ОСОБА_4 ОСОБА_3

У матеріалах справи відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_2 або ОСОБА_3 було чи могло бути відомо про порушення службовими особами Ковалівської сільської ради порядку розгляду заяв громадян на безоплатне одержання земельних ділянок.

З урахуванням викладеного, висновок місцевого суду про необхідність відмови у позові прокурора у інтересах Ковалівської сільської ради та задоволення зустрічного позову відповідає обставинам справи та чинному законодавству.

Апеляційним судом також встановлено, що відповідна заява на отримання ОСОБА_2 безоплатно у власність у порядку, визначеному ст. 118 ЗК України, земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку подана до Ковалівської сільської ради, та, у подальшому, вилучена органами слідства, замовлено та отримано технічну документацію із землеустрою, отримані необхідні висновки у відповідних державних органів, встановлено у натурі межі земельної ділянки та отримано державний акт про право приватної власності на земельну ділянку.

Із справи вбачається, що по наслідках прокурорської перевірки порушено кримінальну справу щодо службових осіб Ковалівської сільської ради у звязку із недотриманням ними порядку розгляду заяв громадян про передачу у власність земельних ділянок, проте будь яких претензій з боку органів досудового слідства чи державного обвинувачення до ОСОБА_2 не предявлено, він визнаний свідком.,

Апеляційна скарга не містить у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновок суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про таке порушення норм процесуального права, яке спричинило або могло спричинити неправильне вирішення справи.

Уникаючи аналізу фактів та обставин, що розглядаються та підлягають оцінюванню іншим судом у порядку кримінального судочинства, апеляційний суд констатує наступне.

Як на фактичну обставину та єдиний доказ у позові та апеляційній скарзі прокурор посилається на рішення 20-ї сесії пятого скликання Ковалівської сільської ради від 30.01.09 року, яким за протестом Кслрокур0раірішеннямп12 сесіїщятого скликання Ковалівської сільської ради від 28.0Ш8зроку у ,часшйні виділення ОСОБА_2 земельної ділянки скасовано.

пошт. Між тим, з таким доводом апелянта погодитися не можна.

Як вбачається із п. 5 рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень ч.2 ст. 19, ст. 144 Конституції У країни, ст.25, ч.14 ст.46, ч.1, 10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про .скасування актів органів місцевого самоврядування), за змістом частини другої статті 144 Конституції України, частини десятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування вУкраїні» рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції чи законам України зупиняються прокурором у встановленому Законом України "Про прокуратуру" порядку з одночасним зверненням до суду.

Також ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їх виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, ініціювавши прийняття неправомірного рішення 20-ї сесії пятого скликання Ковалівської сільської ради від 30.01.09 року, яким за протестом прокурора рішення 12 сесії пятого скликання

Ковалівської сільської ради від 28.01.08 року щодо у частині безкоштовної передачі у власність земельних ділянок громадянам, зокрема ОСОБА_2, частково скасовано, прокурор посилається на нього як на єдиний і незаперечний доказ.

Проте, з огляду на ст.ст. 58,59 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року у справі за конституційним поданням Харківської міської ради, зазначений доказ не може бути прийнятий судом як належний і допустимий.

Крім того, у справі відсутні відомості про набуття чинності рішенням 20-ї сесії пятого скликання Ковалівської сільської ради від 30.01.09 року у порядку, визначеному ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та відповідно до Регламенту роботи сільської ради, затвердженого рішенням 3-ї сесії пятого скликання Ковалівської сільської ради від 08.08.06 року (а.с. 69-79).

До того ж, дійсним предметом спору є право власності на земельну ділянку, а визнання недійсним державного акту на право приватної власності тягне за собою реституцію спірної ділянки у комунальну власність.

Між тим, предявляючи позов про визнання недійсним праврвстановлюючого документу ОСОБА_2, який є нечинним та не діє із ча^дукладання договорудущвлі - продажу, будь яких вимог до справжнього ревного власника земельної ділянки ОСОБА_3 прокурор не заявив.

Також, з огляду на п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності .між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майіїа, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.

Відповідно до частини пятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується.

Крім того, вичерпний перелік функцій прокуратури наведено у ст. 121 Конституції України.

З п.5 зазначеної статті вбачається, що прокуратура України становить єдину систему, на яку, зокрема, покладається нагляд за додержанням прав і свобод людини і громадянина, додержанням законів з цих питань органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами.

Із справи вбачається, що прокурор, встановивши по наслідках перевірки у межах п.5 ст. 121 Конституції України, на його думку, факт недодержання закону службовими особами органу місцевого самоврядування, що порушувало права і свободи громадян, позов предявив саме у інтересах органу, який ці права порушив та на шкоду правам громадянина.

Також, з огляду на ст. 36 Закону України «Про прокуратуру», заявивши позов, прокурор так і не обґрунтував, які саме протиправні дії вчинив ОСОБА_2 у відносинах між ним і державою, та чим його дії порушують чи загрожують порушити економічні, політичні чи інші державні інтереси,, чим актуальне та яким чином суттєво зачіпає інтереси держави ( а.с.1 на звороті) нечинний державний акт про право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_2

З урахуванням викладеного заявлені вимоги мають суто

формальний характер та не ґрунтуються на законі.

За таких обставин рішення місцевого суду постановлено з

дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ет.ст. 303, 307, ст.308, 315 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавського району в інтересах Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області відхилити, рішення Полтавського районного суду Полтавськоїобласті від 27 січня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і ложе бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного -УДУ України протягом двох місяців з дня набрання нею чинності.

Головуючий у справі: підпис

Судді: підписи

З оригіналом згідно: