Апеляційний суд Чернігівської області
Справа 22ц - 2454/ 2010 р. Головуючий в 1 -ій інстанції ОСОБА_1
Категорія цивільна. Доповідач Смаглюк P.I.
УХВАЛА

28 липня 2010 року. Суддя апеляційного суду Чернігівської області Смаглюк Р.І., розглянувши заяви позивачки ОСОБА_2 та третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звільнення від сплати судових витрат

встановив:

Рішенням суду від 9 грудня 2009 року відмовлено в задоволенні позову позивачам та третім особам з самостійними вимогами.

Апеляційна скарга на вказане рішення позивачки ОСОБА_2, третіх осіб з самостійними вимогами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, особи, що приєдналася до апеляційної скарги, ОСОБА_6 ухвалою судді від 18 червня 2010 року залишена без руху для виправлення недоліків: підписання ОСОБА_6 та сплати судового збору і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою судді від 12 липня 2010 року їм продовжено строк до 25 липня 2010 року для сплати судового збору та витрат на ІТЗ та вказано, що відповідно до п. 18 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів „Про державне мито" від сплати судового збору звільняється тільки ОСОБА_2, інвалід 2 групи. Для звільнення інших чотирьох апелянтів від сплати судового збору в сумі 119 грн. 19 коп. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн. відсутні підстави.

Однак 27 червня 2010 року ОСОБА_2 повторно звернулася з заявою про звільнення її від судових витрат.

Її заява не підлягає задоволенню, оскільки суд повторно розяснює, що вона звільнена від сплати цих витрат відповідно до вказаного Декрету Кабінету Міністрів України.

Інші апелянтки ОСОБА_3, ОСОБА_4 С, ОСОБА_5 ОСОБА_6 не звільнені від сплати судових витрат і не мають підстав для такого звільнення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан особи, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати.

Таким чином, звільнення особи від сплати судового збору та витрат на ІТЗ є правом, а не обов'язком суду. Надані ОСОБА_3, ОСОБА_4 матеріали не дають для цього підстав.

Посилання на ухвалу Верховного Суду України від 3 жовтня 2007 року по конкретній справі не може бути обґрунтуванням для цього.

Крім того, повторно звертається увага апелянтів на те, що вказана сума судового збору та витрат на ІТЗ при подачі апеляційної скарги сплачується як однією сумою, так і частками. Вирішальним для прийняття апеляційної скарги є сплата належних судових витрат у визначених сумах, які підлягають сплаті чотирма апелянтами.

За таких обставин заява про звільнення апелянтів від сплати судових витрат не підлягає задоволенню.

Заявлений апелянтами відвід судді Смаглюк Р.І. вирішується судом відповідно до ст.ст.20,23,24 ЦПК України.

Питання розрахунку суми судового збору надано судом в ухвалі судді апеляційного суду Чернігівської області Редьки А.Г. від 23 січня 2010 року.

Керуючись ч. ч. 1,3 ст. 82 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про звільнення від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. за безпідставністю.

Відмовити ОСОБА_3, ОСОБА_4 в задоволенні заяви про звільнення від сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., про відстрочку оплати 1 грн. 42 коп. судового збору за безпідставністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя