Червоноградський міський суд Львівської області
Справа № 2-2601/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2010 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Савуляка Р.В.

при секретарі Бицькій М.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 27 лютого 2010 року вона придбала у відповідача - приватного підприємця ОСОБА_3 кухонний гарнітур.

У звязку з неповною комплектністю придбаного товару, 26 квітня 2010 року, близько 14 години, вона прибула на приватне підприємство відповідача, що в с.Сілець, Сокальського району, для здійснення до замовлення деталей до меблів.

Потрапити на територію підприємства не змогла, так як вхідна брама була зачинена, а інших засобів звязку із ОСОБА_3 не було.

В той же час вона помітила, що з двох сторін від брами відсутня бетонна загорожа.

Потрапивши таким чином на територію підприємства, вона почала гукати чоловіка, який працював там з болгаркою.

Чоловік її не почув, натомість на неї накинулася зла собака, яка завдала їй численних кусаних ран.

Внаслідок укусу собаки вона зазнала серйозних поранень ніг. Змушена була звернутися в лікарню, де їй був відкритий листок непрацездатності із 27 квітня 2010 року по 04 червня 2010 року.

На амбулаторне лікування та подальшу реабілітацію вона затратила значні кошти. Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано моральної шкоди, оскільки пережила великий стрес, фізичну біль.

Просила стягнути з ОСОБА_3 1592, 52 гривень матеріальної шкоди та 3000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 свої вимоги уточнила, покликавшись на обставини викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що у звязку з неповною комплектацією кухонного гарнітуру (відсутність закінчень), вона, 26 квітня 2010 року вирішила сама навідатися на фірму ОСОБА_3, щоб забрати решту меблів.

Засобів звязку із відповідачем у неї не було, а брама на територію підприємства була закрита.

Вона побачила «прольот» в паркані, через який перейшла і стала гукати, щоб хтось вийшов до неї.

Раптово на неї напала вівчарка, яка стала тягати її по землі.

У той же день вона була госпіталізована у лікарню, де їй надали допомогу.

На лікування витратила більше 2 тис. гривень.

Коли вона звернулася до відповідача із вимогою відшкодування вартості лікування, останній запропонував їй із людських міркувань 500 гривень.

Від такої допомоги вона відмовилася, тому звернулася із позовом до суду.

Просила стягнути із відповідача 2014 гривень матеріальної шкоди, що становлять витрати на лікування від укусу собаки, підтвердженні медичними документами, та 3 000 гривень моральної шкоди.

Зазначені вимоги підтримуються в судовому засіданні її представником ОСОБА_4, який додатково пояснив, що у матеріалах справи є достатньо доказів, які підтверджують факт заподіяння шкоди його довірительці.

Територія підприємства ПП «Ільчук», станом на 26 квітня 2010 року, не була до кінця обгородженою і собака вільно там прогулювалася, що і стало причиною нещасного випадку із його довірителькою.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог ОСОБА_2 не визнав, подав відповідні заперечення ( а.с. 25-26), а в судовому засіданні додатково пояснив, що його вини у заподіянні шкоди ОСОБА_2 не має.

Позивачка сама винна у тому що сталося, оскільки не дотрималася елементарних правил безпеки. Вона не попередила нікого про свій візит на підприємство 26 квітня 2010 року. Зайшла на територію не через загальний вхід (через браму), а через боковий лаз.

Позивачці було відомо, що територія підприємства охороняється собакою, оскільки на брамі є відповідне оголошення.

Собака покусала позивачку на території підприємства, куди вона зайшла без дозволу та попередження. Тому власна необережність, самовпевненість та байдужість ОСОБА_2 стала причиною того, що їй були спричинені тілесні ушкодження.

Він пропонував у цивілізований спосіб відшкодувати витрати на лікування (до 500 гривень) позивачці, однак остання відмовилася від його пропозиції.

Просив у позові відмовити.

Пояснення відповідача підтримуються в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_1

Вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, оцінивши наявні у справі письмові документи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення із наступних підстав.

Відповідно до п.п. «г» п. 6 «Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української PCP» від 17 червня 1980 року чинних на сьогодні, власники собак, котів та хижих тварин зобовязані тримати собак на привязі лише в закритих дворах, що виключають можливості втечі. У той же час п.п. «г» п. З зазначених Правил дозволяє тримати собак на підприємствах, установах і організаціях для охорони на блоках, в обладнаних приміщеннях або на привязі.

В суді встановлено, що 26 квітня 2010 року позивач ОСОБА_2В, близько 14 години, прибула на ПП «Ільчук» для до замовлення деталей для кухонного гарнітуру, який придбала раніше у зазначеного підприємця.

У звязку з тим, що центральний вхід на територію підприємства був закритий, то потрапила туди через вільний прохід в огорожі, який був недалеко від брами. На території підприємства на неї напав собака, який належить відповідачу ОСОБА_3, спричинивши множинні кусані рани ніг.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 26 квітня 2010 року вона разом із позивачкою на машині підїхала на ПП «Ільчук», що в с.Сілець, Сокальського району Львівської області.

Брама на територію підприємства була закритою. Тоді позивачка зайшла , на територію підприємства через вільний прохід в огорожі, який був недалеко від брами, Приблизно за метрів пять від огорожі, на неї (позивачку) напала вівчарка яка покусала її. Після того потерпіла машиною була доставлена в лікарню.

Аналогічні за змістом пояснення в судовому засіданні дав свідок ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що у той день (26.04.2010 року), він працював із електроінструментом на території підприємства ПП «Ільчук» .

Побачив, що сторожова собака на відстані 7-8 метрів від огорожі кусає жінку. Собака був на тросі, довжина якого, приблизно 15 метрів.

Дана жінка потрапила на територію підприємства через «прольот» в огорожі, який на даний час вже закритий.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що 26 квітня 2010 року, в обідній час, він почув крики на території підприємства і побачив, що їхній собака кусає жінку. Собака бігав по території на великому тросі.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що коли він почув крики, то першим прибіг, щоб забрати собаку. Собака була на ланцюгу і бігала по території. Після того собаку закрили у вольєрі.

При встановлених обставинах суд дійшов до висновку, що через неналежне утримання відповідачем ОСОБА_3 сторожової собаки, яка є джерелом підвищеної небезпеки, 26 квітня 2010 року позивачці ОСОБА_2 були спричинені множинні кусані рани обох нижніх кінцівок, що засвідчується відповідними фотографіями (а.с. 10- 18) та медичними документами ( а.с. 49-58).

Згідно ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи твариною підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки (у даному випадку утримує службову собаку) відповідає за завдану шкоду ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоду каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), утрачений ним внаслідок втрат чи зменшення професійної або заниження працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, тощо.

Внаслідок укусу собаки позивачка зазнала серйозних травм, перебувала на лікарняному із 27.04.2010 року по 17.05.2010 року та із 22.05.2010 року по 04.06.2010 року із діагнозом множинні кусані рани обох нижніх кінцівок ( а.с. 3) і згідно представлених документів ( товарних чеків) затратила на лікування 2014 гривень ( а.с. 7-9,47).

Вказана сума має бути стягнута із власника джерела підвищеної небезпеки - заповідача ОСОБА_3

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача, ОСОБА_2 була .причинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, які вона взнала внаслідок ушкодження здоровя від жахливого укусу собаки.

Позивачка тривалий час знаходилася на амбулаторному лікуванні в Соснівській міській лікарні, їй доводилося проходити різні обстеження, терапії, тощо.

Отримані ушкодження здоровя призвели до порушення її нормальних життєвих зв'язків і це вимагало додаткових зусиль для організації свого життя та побуту.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливості відновлення. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.

Тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд вважає, що в її користь із відповідача слід стягнути 2500 гривень моральної шкоди.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення 3000 гривень моральної шкоди, у даному випадку, є дещо завищеними, належним чином не мотивовані, тому в такому розмірі моральна шкода не може бути стягнутою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10,62, 212 ЦПК України, ст. ст.23,1167,1168, 1187,1195 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду №6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди, із наступними змінами і доповненнями, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 - 2014 (дві тисячі чотирнадцять ) гривень матеріальної та 2500 (дві тисячі пятсот) гривень моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя.

У решті вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 59 гривень 50 коп. держ. мита а (дохід держави, та 120 гривень витрат за ІТЗ процесу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Савуляк Р.В.