Справа № 2-1319/10
РІШЕННЯ

Іменем України

22.09.2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Медвідь Н.О.

при секретарі Кулієвій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна, посилаючись на те, що сторони зареєстрували шлюб 22 липня 2005 року.

В цьому шлюбі у них 21.11.2006 року народилися сини-двійня Михайло та Євгеній.

Відповідачка забрала всі документи та ключі на машину, випуску 2006 р., держномер АІ 7233 СВ (номер кузову KMHBT51DP6U596885), яку вони купили в березні 2009 року в період шлюбу та яка була оформлена на ім'я відповідачки, стала від приховувати місце знаходження їх машини, тобто перестала ставити машину на постійне місце - на автостоянку по пров. Артилерійський 7-9 в м.Києві.

Просив визнати за ним право власності на 1/2 частину автомашини HYUNDAI GETZ, держномер АІ 7233 СВ та визнати за ним право сумісного з відповідачкою користування цією машиною.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та уточнили посилаючись на те, що 08.04.2010р. Києво-Святошинським районним судом Київської області щлюб сторін розірвано, рішення про розірвання шлюбу позивач оскаржує на даний час в Апеляційному суді Київської області.

Під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль HYUNDAI GETZ, 2006р. випуску, д/н НОМЕР_1 18 березня 2009р. згідно біржової угоди № 878841, яка була укладена між відповідачкою та ОСОБА_3. Зазначив в позові , що позивачка вмовила позивача оформити автомобіль на себе, так як вона мала особисті зв язки з керівництвом МРЕВ ДАІ Київської області. Даний транспортний засіб був придбаний за даними біржової угоди-за 100грн., проте вказана сума в біржовій угоді формальна, не відповідає дійсності, так як згідно даних і розпечаткою з інтернета середня ціна вищевказаного автомобіля становить близько 84 200 грн.

В кінці січня 2010р. позивач дізнався, що відповідач - ОСОБА_2 зняла спірний автомобіль з обліку в Боярському МРЕО Київської області, а в лютому 2010р. переоформила його на свого батька - ОСОБА_4 І, и продовжує за дорученням ОСОБА_4 користуватися спірним автомобілем. Вважає, що згідно Акту оцінки автомобіля, виконаний НДККЦ віднесений до МВС України,за її проханням: - занижена вартість спірного автомобіля, також зазначив, що реальна ринкова вартість даного автомобіля становить 84 200 грн. Придбали сторони спірний автомобіль за спільні кошти сім'ї - за 10 000 дол,США, а не за кошти гр-на ОСОБА_5 Основна сума була зароблена ним в дошлюбний період та в період шлюбу, а відповідачка має невелику заробітну плату лише в розмірі-2200 грн., і останні два роки перед купівлею автомобіля взагалі не працювала.

В порядку компенсації просив постановити рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 йому 1/2 частину автомобіля HYUNDAI GETZ, 2006р. випуску, д/н НОМЕР_2 в грошовому еквіваленті в розмірі 42 100, 00 грн.

Всі витрати по судовому збору, "ІТЗ" і вартості проведеної експертизи, покласти на відповідача.

Відповідачка та її представник позов не визнали, оскільки спірний автомобіль було придбано у шлюбі за спільні кошти сторін та реалізовано його за сумісною згодою сторін в період шлюбу. Кошти вій продажу автомобіля пішли на потреби сімї.

Суд вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків , вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з таких підстав:

Судом встановлено, що сторонни зареєстрували шлюб 22 липня 2005 року.

В цьому шлюбі у них 21.11.2006 року народилися сини-двійня Михайло та Євгеній.

Судом також встановлено що сторони за період сумісного проживання придали спірний автомобіль, що підтверджується біржовим договором купівлі-продажу транспортного засобу від 18.03.09 року , а також підтвердили сторони в судовому засіданні.

Згідно біржової угоди купівлі-продажу транспортного засобу від 05.02.10 року спірний автомобіль продано ОСОБА_4

Посилання позивача а також його представника, що позивач не знав про укладення такої угоди , крім голослівних стверджень їх нічим не підтверджено в судовому засіданні.

Крім цього свідок ОСОБА_5 пояснив, що у 2009 році відповідачка позичала в нього гроші на придбання автомобіля, сторони на той час проживали разом , автомобіль було придбано для того, щоб відповідачка могла їздити до своїх батьків, на даний час борг повністю ще не повернуто.

Представник відповідачки не заперечував, що автомобіль спірний продано, але як вбачається з його пояснень , відчуження його відбувалося за погодженням сторін , гроші від продажу автомобіля пішли на потреби сім»і, що не спростував представник позивача, пояснюючи, що сім»я сторін існує до даного часу, що ще раз свідчить про те, сторони розпорядилися спірним автомобілем на власний розсуд в період шлюбних відносин.

Крім цього, те, що спірний автомобіль відчужено в період шлюбу сторін, свідчить біржова угода транспортного засобу від 05.02.10 року, яка до даного часу ніким не оспорювалася.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо, самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п. 1 ст. 61 СК України - обєктами права власності спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст.. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст.. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. А згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не довів свого позову , що є його обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачам їх права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про не обґрунтованість та не доведеність вимог позивачів, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

За таких обставин суд, зясувавши всебічно та обєктивно обставини справи вважає що позов позивача є надуманим, таким , що не відповідає обставинам справи та вимогам закону..

Керуючись ст.ст. 60, 61, 62, 66, 69, СК України, ст.ст.. 9, 10, 209, 212, 214-215, 256 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: