Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2-2068/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2010 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі:

головуючої судді Куцин В. М.

при секретарі Кононенко Н. О.

з участю прокурора Литвиненко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду,

в с т а н о в и в :

4 жовтня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду із позовом до Державного казначейства України про відшкодування моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду.

Ухвалою суду від 09.11.2010 року до участі в справі для представництва інтересів держави Державного казначейства України допущено прокурора ( а .с. 120).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав. Пояснив, що 01квітня 2003 року його було затримано та обвинувачено військовою прокуратурою Полтавського гарнізону у вчиненні тяжкого злочину, а саме у викраденні шляхом зловживання ним своїм службовим становищем військового майна в групі з іншими особами, що призвело до заподіяння істотної шкоди, і лише 11 листопада 2009 року знято обвинувачення, коли Верховний Суд України залишив виправдувальний вирок військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 24.01.2009 року щодо нього без змін. Всього незаконне карне переслідування відносно нього продовжувалось 6 років 7 місяців. Незаконний затримання, притягнення його до кримінальної відповідальності, незаконний обшук його житла, незаконне засудження підірвало його авторитет як людини та як прапорщика Збройних Сил України.

З вини органів досудового слідства та суду були порушені його законні права як в побуті так і на робочому місці, стався розрив його особистих і професійних відносин з багатьма людьми. . В нього значно погіршився стан здоров`я, виникла часткова втрата зору. В зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності він два рази був звільнений зі служби з Збройних сил України За період відсторонення від служби він не мав засобів для існування,так як його на той час не мала роботи, а повнолітній син навчався на контрактній основі у ВУЗі, крім того на його утримання знаходився неповнолітній син.. Порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки він змушений був в період відсторонення від служби знаходити тимчасові заробітки для забезпечення сім`ї.

Завдану йому неправомірними діями органів досудового слідства та суду шкоду оцінює в 300 000 грн. Дану суму просить суд стягнути з Державного казначейства України на його користь та просив позов задовольнити в повному обсязі. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути на його користь на відшкодування моральної шкоди 500 000гривень(а.с.57,59).

Представник Державного казначейства України Кулеба Н.А., позов не визнала. Пояснила, що громадянин має право на відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду лише після встановлення незаконних дій посадових осіб вказаних органів. Вище зазначені органи при проведенні досудового слідства та судового розгляду справи відносно ОСОБА_1 діяли у відповідності з вимогами кримінально-процесуального законодавства. Позивач не довів, що діями органів досудового слідства чи суду йому було заподіяно моральної шкоди. Також позивачем не надано жодних доказів необхідності застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я, відновлення стосунків з оточуючими людьми, не обґрунтовано суму відшкодування на стягненні якої він наполягає. Як наслідок, в задоволенні позову просила відмовити за недоведеністю позивачем своїх позовних вимог.

Прокурор, як представник Державного казначейства України не вбачав підстав для задоволення позову ОСОБА_1 вважаючи, що позивачем не надано суду доказів на обґрунтування розміру заявлених позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Встановлено, що 03 квітня 2003 року ОСОБА_1 був затриманий за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ст. 410 ч.2 КК України, а 04 квітня 2003 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ст. 410 ч.2 КК України (а.с.133 -136 ).

Постановою військового місцевого суду Полтавського гарнізону від 04.04.2003 року продовжено затримання ОСОБА_1 до 10 діб ( а.с.139 ).

Постановою військового місцевого суду Полтавського гарнізону від 11. 04.2003 року було відмовлено в задоволенні подання військової прокуратури Полтавського гарнізону щодо обрання ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та обрано запобіжний захід - підписку про невиїзд (а .с. 140-142).

На підставі постанови військової прокуратури Полтавського гарнізону від 14 квітня 2003 року ОСОБА_1 було усунуто на час досудового слідства з посади старшого техніка групи регламенту військової частини НОМЕР_1 . ( а. с. 143-144).

Постановою органу досудового слідства від 11 квітня 2003 року ОСОБА_1 було притягнуто як обвинуваченого і пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину передбаченого ст. 410 ч.2 КК України ( а.с. 145,146).

17 квітня 2003 року в квартирі АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_1 було проведено обшук, що підтверджується відповідним протоколом ( а. с. 111,112).

Вироком військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 15.06.2006 року ОСОБА_1 було засуджено за ст.410 ч. 2КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням військового звання. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік (а. с. 4-12).

Ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону від 10 жовтня 2006 року вирок відносно ОСОБА_1 залишено без змін ( а. с. 69-72).

Ухвалою Верховного Суду України від 22 лютого 2008 року вирок військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 15.06.2006 року та ухвалу військового апеляційного суду Центрального регіону від 21 серпня 2007 року скасовано, а кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд (а. с. 20-23).

Вироком військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 24.01.2009 року ОСОБА_1 виправдано в зв`язку з недоведеністю його участі у вчиненні злочину ( а.с. 24-38).

Ухвалою військового апеляційного суду Центрального регіону України від 19.05.2009 року виправдувальний вирок військового місцевого суду Черкаського гарнізону від 24 січня 2009 року відносно ОСОБА_1 залишено без змін ( а. с. 39-42).

Ухвалою Верховного Суду України від 11 листопада 2009 року виправдувальний вирок військового суду Черкаського гарнізону відносно ОСОБА_1 залишено без змін ( а.с. 43-45).

Отже позивач ОСОБА_1 перебував під слідством та судом 6 років 7 місяців та 10 днів.

Згідно п.1 ст. 1, п.5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У наведених у ст. 1 цього закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Статтею 59 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2010 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01.12.2010 року становить 922 грн.

Враховуючи період перебування ОСОБА_1 під слідством та судом 6 років 7 місяців і 10 днів, 10 діб перебував під вартою, за вироком суду його було позбавлено спеціального звання старший прапорщик і даний вирок, перебував на виконанні у Миргородському міжрайонному відділі кримінально-виконавчої інспекції УДДУ ПВП в Полтавській області, і позивач відбув незаконне покарання призначене судом (а.с.150-151), в помешканні ОСОБА_1 було проведено обшук, незаконне засудження негативно вплинуло на його стан здоров`я, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід встановити з врахуванням вимог розумності та справедливості в розмірі 72838 (922 х79 місяців).

Керуючись ст.ст. 10; 11; 60; 208; 214; 215; 218 ЦПК України; ст.ст. 15; 16; 23; 1176 ЦК України, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету шляхом списання коштів з рахунку Державного казначейства України на користь ОСОБА_1 72838 (сімдесят дві тисячі вісімсот тридцять вісім) гривень моральної (немайнової) шкоди.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Миргородський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: