ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 2-129/2010
провадження № Б/н 72
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2010 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі

головуючого судді: Шкоріної О.І.

при секретарі Телегіній Н.О.

адвокатів Плагун Л.С.

Тихого А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя ,

суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про поділ майна придбаного під час шлюбу та визнання права на 2 / 3 частки у праві спільної сумісної власності на садовий будинок. Свої вимоги мотивувала тим, що в період шлюбу вона з відповідачем придбали садовий будинок під АДРЕСА_1, який на момент придбання знаходився на земельній ділянці, виділеній рішенням Київської міської ради № 1268 від 28.12.1987 року під садове товариство. Земельну ділянку площею 0,0489 га вона приватизувала в 2002 році. Вартість садового будиночку становить 252500 грн. Вважала за можливе і необхідне відступити від засад рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 2 / З частину будинку з урахування інтересів їх спільної малолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка повністю знаходиться на її утриманні, відповідач же зовсім участі у вихованні та утриманні дочки не приймає, її життям та здоров»ям не цікавиться. Крім того, зазначала, що садовий будинок є місцем їх з дітьми, має старшу дочку від першого шлюбу ОСОБА_7 1989 року народження, постійного літнього відпочинку.

В подальшому позивачка збільшила свої позовні вимоги і просила визнати автомобіль марки ВАЗ-2105, 1990 року випуску, двигун № НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, придбаний за час шлюбу на підставі біржової угоди Української товарної біржі «Славута» - договору купівлі-продажу транспортного засобу від 12 жовтня 2006 року, яким користується відповідач, об'єктом спільної сумісної власності. Поділити їх спільне з відповідачем майно, відступивши від засад рівності часток подружжя та визнати за нею право на 2 / 3 частки, а за відповідачем ОСОБА_5 право на 1/3 частку у спільному майні. З урахуванням інтересів дитини, присудити їй неподільне майно та визнати за нею право власності на садовий будинок АДРЕСА_1, позбавивши відповідача 1/3 частки у цьому майні. Присудити відповідачу в натурі неподільне майно та визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ-2105, 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_2, позбавивши її 2/3 частки у цьому майні.

Далі позивачка ОСОБА_4 уточнила свої вимоги , в яких зазначила вартість автомобіля 12125 грн., та просила стягнути з неї на користь відповідача ОСОБА_5 грошову компенсацію в сумі 76082 грн.

18 лютого 2010 року позивачка остаточно виклала свої позовні вимоги до відповідача ОСОБА_5, з урахуванням висновку експертизи, і просила визнати садовий будинок та господарські споруди, зведені на земельній ділянці АДРЕСА_1, дійсна вартість яких становить 108509 грн. та автомобіль марки ВАЗ-2105, 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_2

вартістю 12126 грн. об»єктами спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Поділити спільне майно, відступивши від засад рівності часток подружжя з рахуванням інтересів малолітньої ОСОБА_6 2006 року народження та визнати за нею право на 2/3 частки, а за відповідачем ОСОБА_5 право на 1 / 3 частку в спільному майні. З урахуванням інтересів дитини, присудити їй ОСОБА_4 в натурі неподільне майно та визнати за нею право власності на садовий будинок та господарські споруди, зведені на земельній ділянці АДРЕСА_1, позбавивши відповідача його 1 / 3 частки у цьому майні, вартість якої становить 36170 грн. Стягнути з неї на користь ОСОБА_5 36170 грн. в якості грошової компенсації відповідачу за його 1/ 3 частку у праві спільної сумісної власності на садовий будинок та господарські споруди, зведені на земельній ділянці АДРЕСА_1. Присудити відповідачу ОСОБА_5 в натурі неподільне майно та визнати за ним право власності на автомобіль марки ВАЗ- 2105, 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_2 вартістю 12126 грн., позбавивши її 2/3 частки у цьому майні, вартість яких становить 8084 грн. Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь вартість 2/3 часток у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки ВАЗ-2105, 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_2 в сумі 8084 грн.

В свою чергу відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою і просив визнати за ним право власності на 1 / 2 частину майна, придбаного в період шлюбу, а саме на 1 / 2 частину садового будинку АДРЕСА_1. Свої вимоги мотивував тим, що після реєстрації шлюбу вони придбали недобудований садовий будинок АДРЕСА_1, який згодом привели у належний стан. Під час шлюбу відповідачка приватизувала і земельну ділянку. Вважав, що збільшення долі відповідачки в спільному майні є неправильним, оскільки остання шляхом умовлянь та обману заволоділа його

часткою в приватизованій разом з ОСОБА_4 кімнаті, а потім придбала квартиру АДРЕСА_2 на ім»я своєї матері та старшої дочки, тим самим позбавила його житла, при цьому знехтувавши інтересами їх спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_6. Крім того, зазначив, що єдиним його постійним місцем проживання є спірний садовий будинок, оскільки відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2. Він доглядає за будинком, утримує, обробляє земельну ділянку, іншого житла не має, а тому просив не позбавляти його права власності на будинок та земельну ділянку, не погоджуючись отримати грошову компенсацію.

В подальшому відповідач ОСОБА_5 збільшив зустрічні позовні вимоги і просив визнати за ним право власності на 1 / 2 частину майна, придбаного в період шлюбу, а саме на 1 / 2 частину садового будинку АДРЕСА_1 та на 1 /2 частину земельної ділянки, яка розташована біля будинку АДРЕСА_1. Визнати за ним в натурі право власності на садовий будинок та господарські споруди, зведені на земельній ділянці АДРЕСА_1 в Дарницькому районі м.Києва, позбавивши ОСОБА_4 її 1 / 2 частки у цьому майні, вартість якого становить 54255 грн. Стягнути з ОСОБА_4 54255 грн. в якості грошової компенсації за її 1 / 2 частки у праві спільної власності на садовий будинок та господарські споруди зведені на земельній ділянці АДРЕСА_1 в Дарницькому районі м.Києва. Визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль ВАЗ-21051 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_2, при цьому зобов»язавши її сплатити йому 1 / 2 частину його вартості, а саме 6063 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити, відмовити в задоволенні зустрічного позову, пославшись на обставини викладені в позовній заяві. Крім того, пояснила, що ще за час шлюбу відповідач зраджував їй, кошти витрачав на розваги та на утримання коханок, нехтував її інтересами та інтересами дітей. На даний час відповідач не сплачує аліменти, у зв»язку з чим виникла заборгованість, коштів, які вона має, не достатньо для належного утримання, розвитку та виховання малолітньої дитини. А тому з урахуванням інтересів дитини просила відступити від засад рівності часток.

Відповідач позовні вимоги не визнав і просив в задоволенні основного позову відмовити, а зустрічний задовольнити, пояснивши, що дійсно після укладення шлюбу купили садовий будинок, який мав лише один поверх і був недобудований. Позивачка ніколи не приймала участі в будівництві садового будинку, дачним будинком не користувалася. Останній час він жив на дачі, оскільки його вигнали з квартири. Він був змушений в будиночку міняти замки з метою щоб позивачка не мала доступу до його речей. Після того, як відрізали світло, він також був змушений переїхати з садового будинку. Автомобіль йому передав в 2006 році його дядько по довіреності, який був оформлений на ім»я дружини. З самого народження їх спільної дочки він займався вихованням дитини, купував їй речі, одежу, дитину годував, але гроші позивачці не давав. З 2008 року він ніде не працює, а тому аліменти не сплачує. Автомобілем він не користується, машина знаходиться в гаражі кума позивачки, куди він сам її і поставив в березні 2008 року. З оцінкою автомобіль він згоден.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.08.1998 року. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.а.8/.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 5 грудня 2007 року шлюб між сторонами розірваний /а.с.7/.

Судом встановлено, що сторони за час шлюбу придбали наступне майно: недобудований садовий будинок під АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 8.09.1998 року, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 та посвідченого головою правління СТ «Сонячний» та секретарем правління /а.с. 14/.

Крім того, сторонами на підставі біржової угоди /Договору/ купівлі-продажу транспортного засобу від 12 жовтня 2006 року був придбаний автомобіль марки ВАЗ- 2105, 1990 року випуску, державний знак НОМЕР_3, який зареєстрований на ім»я ОСОБА_4, про що 16.01.2007 року видане свідоцтво НОМЕР_4 /а.с.56/ З оцінкою автомобіля в сумі 12125 грн. сторони погодилися.

Згідно висновку № 3874/3875 судової будівельно-технічної експертизи від 30 жовтня 2009 року дійсна вартість садового будинку та господарських споруд, зведених на садовій ділянці АДРЕСА_1 без урахування земельної ділянки становить 108509 грн. /а.с. 116-120/.

На підставі рішення Київської міської ради № 103-3/204 від 24 грудня 1998 р. ОСОБА_4 шляхом приватизації одержала у приватну власність земельну ділянку площею 0,0489 га, яка розташована по АДРЕСА_1, про що їй було видано державний акт НОМЕР_5, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 63-2-01696 (а.с. 15).

ОСОБА_5, посилаючись на те, що земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя, а від так підлягає поділу між подружжям.

Однак вказані доводи суд вважає необгрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 22 Земельного Кодексу України (1990 р.), Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі ділянок у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року № 10, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя. В даному випадку йдеться не про майно, нажите подружжям за час шлюбу, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Таким чином, до спільного сумісного майна подружжя слід віднести садовий будинок з господарськими спорудами, зведеними на садовій ділянці АДРЕСА_1 та автомобіль марки ВАЗ- 2105, 1990 року випуску, державний знак НОМЕР_3, який зареєстрований на ім»я ОСОБА_4

Відповідно до ст..70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Суд вважає такими, що заслуговують на увагу суду вимоги позивачки ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна, відступивши від засад рівності часток з урахуванням наступних обставин.

Сторони не заперечують, що після розірвання шлюбу в грудні 2007 року з позивачкою залишилася проживати малолітня спільна дитина сторін ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 11 березня 2008 року з відповідач ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_6 стягнуті аліменти у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму. Аліменти стягнуті з 11.12.2007 року.

Заборгованість по аліментам на грудень 2009 року становила 11333 грн.45 коп. /а.с. 151-153/.

Відповідач не заперечував, що йому було відомо про стягнення з нього на утримання дитини аліментів, але аліменти він не сплачує, оскільки весь цей період часу не працює. Крім того, судом не встановлено, що відповідач приймає участь у вихованні малолітньої дочки.

Таким чином, враховуючи розмір заробітної плати позивачки, відсутності інших джерел доходу, вік малолітньої дочки та недостатності коштів, ухилення відповідача від сплати аліментів, про що свідчить тривалий час не працевлаштування, суд вважає, що частка майна дружини може бути збільшена до 2 / 3 часток. Від так. частка відповідача ОСОБА_5 у спільному майна становить 1 / 3 частку.

Відповідно до ст..71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Як вбачається з висновку експертизи, про яку вже згадувалося, розділити садовий будинок АДРЕСА_1 не видається можливим, оскільки будівельними нормами розподілу садових будинків не передбачено; згідно з вимогами п.3.48 ДБН 360-92** «Містобудування.Планування і забудова міських і сільських поселень» граничні розміри площі забудови і поверховості садового будинку та господарських будівель на ділянці, встановлюється статутом садівницького товариства; статутом СТ «Сонячний» не передбачено можливості /порядку/ поділу земельних ділянок і садових будинків /а.с. 117-119/.

Таким чином, як садовий будинок, так і автомобіль є речами неподільними, а тому таке майно може бути присуджено одному із подружжю.

Визначаючи, яке майно та кому може бути присуджено, суд виходить з наступного.

Позивачка, маючи повністю лише на своєму утриманні малолітню дочку, має більшу потребу у володінні саме садовим будиночком, як місцем можливого відпочинку протягом тривалого періоду часу протягом кожного року, з метою оздоровлення, фізичного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов»язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Оцінюючи посилання відповідача, що садовим будиночком, за яким доглядає, обробляє земельну ділянку, користується лише він, позивачка фактично ні разу не була на дачній ділянці, якою взагалі не цікавиться, а тому йому необхідно виділити садовий будинок, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу.

Так, дійсно як встановлено в судовому засіданні, з пояснень самого відповідача, він користується садовим будинком з 2008 року, пояснюючи це тим, що його вигнали з квартири, де зареєстроване його місце проживання. Також він змінив замки на дачі, щоб позбавити можливості позивачку мати доступ до його речей.

Таким чином, суд вважає, що позивачка не має можливості користуватися садовим будинком, оскільки їй чинити перешкоди відповідач. А отже, не можна вважати, що позивачка не користується садовим будинком з власної волі.

Крім того, слід зазначити, що відповідач не позбавлений можливості захистити свої, як на думку останнього порушені права щодо неможливості проживати в квартирі АДРЕСА_2 шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Також судом встановлено, що автомобілем має право керувати відповідач, який і користувався ним .

Отже, суд вважає правильним, розумним та справедливим присудити позивачці садовий будинок, а відповідачу автомобіль.

Оцінюючи відсутність згоди відповідача на отримання грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на садовий будинок, суд вважає,що в даному випадку слід застосувати ст. 365 ЦК України та припинити право ОСОБА_5 на 1 / 3 частку у спільному майні, а саме на садовий будинок, оскільки річ є неподільною, виділити в натурі 1 / 3 частку будинку неможливо, спільне володіння і користування цим будинком є також неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників.

Крім того, слід зазначити, що позивачка внесла на депозитний рахунок суду грошову суму 36170 грн., що за висновком експертизи відповідає дійсній вартості 1 / З частини садового будинку та господарських споруд, зведених на ділянці АДРЕСА_1 без урахування земельної ділянки.

Що стосується автомобіля, то суд вважає за необхідне, виходячи із визначених часток подружжя у спільному сумісному майні, та вартості автомобіля, стягнути з відповідача на користь позивачки 8084 грн., а автомобіль присудити в порядку поділу майна відповідачу ОСОБА_5

На підставі ст.ст. 7, 60, 61. 69, 70, 71 СК України, ст..365 ЦК України керуючись ст.ст. 10, 11,27, 60, 212, 213,214, 215 ЦПК України Суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати садовий будинок під АДРЕСА_1 вартістю 108509 грн. та автомобіль марки ВАЗ 2105 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_2 вартістю 12126 грн. об»єктами спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Поділити спільне майно, набуте сторонами під час шлюбу, відступивши від засад рівності часток подружжя, з урахуванням інтересів малолітньої ОСОБА_6 2006 року народження, та визнати за ОСОБА_4-право на 2/3 частки, а за ОСОБА_5 право на 1/3 частку у спільному майна.

Присудити ОСОБА_4 садовий будинок під АДРЕСА_1 вартістю 108509 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 в рахунок грошової компенсації на користь ОСОБА_5 за його 1/3 частку у праві спільної власності 36170 грн.

Присудити ОСОБА_5 автомобіль марки ВАЗ 2105 1990 року випуску, державний номер НОМЕР_2 вартістю 12126 грн..

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 вартість 2/3 часток у праві спільної сумісної власності на автомобіль в сумі 8084 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м.Києва. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду м.Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: