АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія - земельні. Доповідач - Міненкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді : Міненкової Н.О.

Суддів - Гальянової І.Г., Ларенка В.І.

При секретарі Григоренко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про перенесення будівель, самовільно зведених на земельній ділянці, -

встановила

в червні 2010 року до суду звернувся позивач та просив прийняти рішення про перенесення самовільно збудовані будівлі. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що суміжний землекористувач з домоволодіння №-73 в с. Дачне, Гініївської сільської ради Зміївського району самовільно спорудив цегляне приміщення зі свердловиною для водозбору та душ на межі з земельною ділянкою, яка належить позивачу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що позов до ОСОБА_2 предявлений необгрунтовано, так як вона не є власником суміжної земельної ділянки.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погодився з рішенням суду ОСОБА_1 й у апеляційній скарзі просить його скасувати, посилаючись на те, що судом дана неналежна оцінка наданим доказам. Його земельна ділянка приватизована і виданий державний акт на право власності на землю. Під час приватизації у 2006 році спеціалістами по плану встановлення меж земельної ділянки для її приватизації були зазначені ці межі. 14 жовтня 2010 року була проведена кадастрова зйомка спеціалістами організації, яка має державну реєстрацію на проведення таких робіт і в результаті зйомки було встановлено невідповідність меж земельної ділянки на жовтень 2010 року з межами, які визначалися в 2006 році при проведенні приватизації земельної ділянки. Також зйомкою було встановлено, що з боку земельної ділянки №-73, що межує з земельною ділянкою позивача зведені будівлі виходять на приватизовану землю позивача. Земельна ділянка №-73 не приватизована і належить садовому товариству, яке повинно вирішувати усі питання щодо користування земельними ділянками. Просив рішення скасувати та постановити нове про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши апелянта судова колегія не знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив в рішенні, що позивачем не доведено тих обставин, що саме відповідачка ОСОБА_2 порушила право на землю чи самовільно зайняла земельну ділянку позивача.

В суді апеляційної інстанції апелянт підтвердив, що будівлі, які він просить перенести, були встановлені колишніми користувачами земельної ділянки №-73 у садовому товаристві „Орджонікідзевське, з якими він підтримував добрі стосунки. На час приватизації його земельної ділянки під №-74, вказані ним у позовній заяві самовільні будівлі вже існували.

ОСОБА_2, згідно з довідкою за підписом голови садового товариства ОСОБА_3, користується земельною ділянкою за №-73 з 2006 року. Колишній користувач ОСОБА_4 написала заяву про передачу права користування ділянкою ОСОБА_2, але рішення загальних зборів про передачу права користування земельною ділянкою ОСОБА_2 не проводилося.( а.с. 40). Вимоги до садового товариства позивачем не заявляються, дані про те, що самовільні будівлі зводилися саме відповідачкою суду не надані, а тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності позивачем свої вимог до відповідачки.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313,317,319 ЦПК України судова колегія,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Рішення Змїївського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий суддя -

Судді -