АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2010 року Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Болтунової Л.М.

суддів Козлова С.П., Максюта Ж.І.

при секретарі Бецман І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2000 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням , -

в с т а н о в и л а:

У липні 2000 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом і просив визнати колишню дружину ОСОБА_2 втратившею право користування квартирою № 42 в будинку № 44-а по вул. Франко м. Жовті Води, на підставі ст.ст.71,72 ЖК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилався на те, що більше як два роки відповідачка поїхала до Москви на заробітки, і з того часу в спірній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує. За відсутністю ОСОБА_2, він не має можливості оформили субсидію на квартирну плату, а оскільки він являється інвалідом 2 групи, то фактичні витрати по квартирі нести не може.( а.с.2)

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2000 року позовні вимоги задоволені, ОСОБА_2 визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. ( а.с.7)

На дане рішення суду, 29 квітня 2009 року ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, просила його скасувати, оскільки справа була розглянута за її відсутності і при цьому було порушено її конституційне право на користування житловим приміщенням.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно довідки Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням № 2-958/2000р., згідно акту від 20 лютого 2007 року, була знищена за закінченням строку зберігання. ( а.с.4-6)

13 квітня 2010 року від імені ОСОБА_2 до суду першої інстанції звернулася її представник ОСОБА_4 з заявою про відновлення знищеного судом провадження по зазначеній справі.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2010 року заява була задоволена і відновлене втрачене (знищене) провадження по вказаній справі в частині: копії позовної заяви ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням ; копії рішення Жовтоводського міського суду від 15 лютого 2000 року про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутньою; оригінала рішення суду від 31 серпня 2000 року.(а.с. 1)

Як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 у 1996 року виїхали на заробітки до РФ м. Москва. У квітні 1997 року позивач повернувся додому, а вона продовжувала проживати і працювати у Москві, і впродовж року після цього вони підтримували стосунки. В листопаді 1998 року їх сім*я розпалася. ( а.с.12)

В судовому засіданні апеляційного суду відповідачка пояснила, що вона з дочкою та онуком , знаходяться в РФ м. Москва, мають тимчасову реєстрацію АДРЕСА_2, яку подовжують через кожні три місяці, проживаючи за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Дочка її працює, онук ходить до школи, а вона з квітня 2009 року досягла пенсійного віку. Проживаючи по вказаній адресі на протязі 14 років, вони періодично змінювали тільки номери квартир, залишаючись в тому ж будинку.

Також апелянт зазначила, що в листопаді 1998 року сім*я з ОСОБА_3 розпалася, але вона кожні півроку приїздила до спірної квартири,питання про бронювання квартири не ставила. З 2004 року за згодою з ОСОБА_3 вони стали здавати квартиру в оренду. Сплату за комунальні послуги вона передавала через знайомих позивачу.

В серпні 2008 року, коли вона звернулася до ЖРЕД -1 м. Жовті Води за довідкою про склад сім*ї, то їй стало відомо, що вона знята з реєстрації в спірній квартирі на підставі рішення про визнання її безвісно відсутньою. (а.с.13) Відповідачці також стало відомо, що позивач отримав свідоцтво про розірвання шлюбу згідно вказаного рішення.

Рішенням Жовтоводського міського суду від 23 вересня 2008 року, за заявою ОСОБА_2 було скасовано рішення цього ж суду від 15 лютого 2000 року про визнання її безвісно відсутньою. Стосовно розірвання шлюбу, то по вирішенню цього питання вона нікуди не зверталася, як і не намагалася вселитися в спірну квартиру. Хто проживає в спірній квартирі їй не відомо.

Як видно із заперечень ОСОБА_3, відповідачка з 1998 року проживає в Москві, ніколи з ним не спілкувалася, ніякої домовленості про здачу спірної квартири в оренду, між ним та нею не було. На даний час, він дійсно багато знаходиться та ночує в квартирі матері, оскільки вона хворіє і потребує постійної допомоги.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,крім випадків, встановлений статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні апеляційного суду, відповідачка не надала будь-яких достовірних доказів на підтвердження того, що понад шість місяців, а саме з 1996 року, вона не проживає на спірній житловій площі з поважних причин.

Розглядаючи спір по суті, суд першої інстанції задовольняючи вимоги ОСОБА_3 та визнаючи ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірною квартирою, посилався на пояснення допитаних в судовому засіданні 30.08.2000 року свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які являються сусідами сторін, і які підтвердили, що понад три роки відповідачка в квартирі АДРЕСА_3 не проживає і де вона точно знаходиться їм не відомо, знають,що вона збиралася виїхати на заробітки до Росії.

Такий висновок суду фактично визнаний і самою відповідачкою, оскільки вона не заперечувала, що не проживає в спірній квартирі 14 років, а тому колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 втратила інтерес до спірної квартири.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

В апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2000 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: