Каланчацький районний суд Херсонської області
Справа № 2-140/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року Каланчацький районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді Ковальчук О.В.,

При секретарі Шаховій О.В.,

Представника позивача ОСОБА_1,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Каланчак в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення сплаченого авансу за договором купівлі-продажу, що не відбувся,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про повернення сплаченого авансу за договором купівлі-продажу, що не відбувся.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та пояснив, що в липні місяці 2006 року між ним та відповідачем було досягнуто домовленості про намір придбати належний відповідачу магазин «Престиж» з холодильником та торговельним обладнанням загальною площею 127, 5 кв.м., що знаходиться за адресою смт. Каланчак вул.. Леніна, 40-а. на виконання умов домовленості на протязі 2007-2008 років частинами сплачувались сплатив відповідачу 187600 гривень, про що надав розписку. Потім повідомив, що магазин закладено в банку «Аваль». Відповідач запевнив, що для виконання умов кредитного договору і зняття застави з магазину, залишилось сплатити банку тіло кредиту і відсотки за період з вересня 2008 року по лютий 2009 року. Дану вимогу ним було виконано, про що відповідач також надав розписку. Загалом сума авансу була сплачена в розмірі 208721 грн. 08 коп. в подальшому від купівлі магазину він відмовився, оскільки відповідач повідомив, що найближчим часом заставу з магазину знято не буде. Кошти повернути він відмовився.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки сума сплачена позивачем є аванс і тому підлягає поверненню.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що дійсно була домовленість між ним та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в присутності позивача ОСОБА_2 та його дружини. Вони частинами сплачували ціну магазину, а самі здійснювали торгівлю в даному магазині. В листопаді грудні 2007 року коли виникли проблеми з колишнім власником магазину з приводу земельної ділянки подружжя ОСОБА_5 почали сумніватись в можливості подальшого оформлення купівлі-продажу магазину і запропонували повернути сплачені кошти на умовах,, що вони в подальшому будуть сплачувати кредити. Тому через банк було перераховано на рахунок ОСОБА_5 134000 гривні та на рахунок ОСОБА_2 36000 гривень. Тому позовні вимоги визнає в частині 38721 грн. 08 коп. неповернутих ним коштів позивачу.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 позовні вимоги визнала повністю та пояснила, що ніяких переговорів з відповідачем вона не вела з приводу купівлі-продажу магазину «Престиж». Кошти за придбання магазину сплачував позивач, а не вона, тому твердження відповідача є надуманими та необґрунтованими.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що ніяких переговорів з відповідачем вони з дружиною не вели з приводу купівлі-продажу магазину «Престиж». Кошти за придбання магазину сплачував позивач, а не вони, тому твердження відповідача є надуманими та необґрунтованими.

Представник третьої особи на стороні відповідача ВАТ «ОСОБА_6 ОСОБА_5» в судовому засідання позовні вимоги визнав частково в сумі 38721,08 грн., оскільки частину коштів відповідачем ще до подання заяви до суду позивачу та третій особі ОСОБА_5 Крім того договір купівлі продажу повинен бути укладений у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки ці дії сторонами не виконано, вищевказаний договір є нікчемним правочином, а згідно ст. 126 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

В липні 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу магазину «Пестиж» з холодильником та торгівельним обладнанням, який знаходиться за адресою: смт. Каланчак, вул. Леніна,40а. Магазин належить ОСОБА_3 ОСОБА_1 про реєстрацію права власності на нерухоме майно зареєстрованого за № 9067917 25.11.2005 року. За умовами договору зазначений магазин ОСОБА_3 продає ОСОБА_2 за 65 000,00 доларів США з оплатою по частинам та за рахунок погашення кредитів. Згідно розписки від вересня 2008 року (без дати) ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 частинами гроші в сумі 187600, грн. згідно договору купівлі продажу майна магазину «Престиж», а ОСОБА_2 зобовязався виплачувати кредит в Банку «Аваль» за автомобіль «Шкода», а також кредит під який закладено магазин», ці платежі здійснено ОСОБА_2, що підтверджено розпискою від 6 березня 2009 року та складають 21121,08 грн., загальна сума передана ОСОБА_2 ОСОБА_3 складає 208721,08 грн. Відповідно до договору іпотеки від 29.11.2005 року вищевказаний магазин знаходиться в заставі банку «Аваль» про що відповідач позивача не повідомив.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі - продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Отже у відповідності до ч.2 ст. 215, яка вказує, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), договір купівлі продажу від 2006 року укладений між позивачем та відповідачем є нікчемним, тобто його недійсність встановлена законом і визнання його недійсним судом не вимагається.

Згідно п. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Посилання відповідача на те, що він частково повернув кошти позивачу, та підтвердження цього факту квитанціями судом до уваги не беруться оскільки сторони є субєктами господарської діяльності, в ході судового розгляду було зясовано, що ці кошти перераховувалися за господарські матеріали, що вказано в самих квитанціях.

Виходячи з наведеного суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

В судовому засіданні зясувалося, що у відповідача є ще декілька несплачених кредитів, що може призвести до його неплатоспроможності в результаті чого залишаться незадоволеними вимоги позивача, а також той факт що зобов»язання по оплаті за купівлю магазину позивач перед відповідачем виконував частинами, як вказано в самій позовній заяві, суд вважає за необхідне розстрочити виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 657, 216 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 208721,08 грн. суми сплаченого за неукладеним договором авансу, 2087,21 грн. судового збору та 252 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення судового процесу.

Розстрочити виконання рішення строком на 3 роки, з обов»язковим щомісячним платежем 5797 грн. 81 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області, через Каланчацький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а відповідачу з моменту отримання копії рішення.

Суддя О.В. Ковальчук

Повний текст рішення виготовлено 15.11.2010 року.