Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого - судді Горщара А.Г.

при секретарі Яриновській З.С.

з участю позивачки, представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Полонського районного центру зайнятості про визнання неправомірними дій, зобовязання виплати допомоги по безробіттю, -

встановив:

Позивачка звернулась з позовом до суду, в якому просила визнати неправомірними дії Полонського районного центру зайнятості (далі центр зайнятості) по відмові у виплаті для неї допомоги по безробіттю, зобовязати відповідача нарахувати та виплатити для неї допомогу по безробіттю за період з 29 квітня по 21 липня 2009 року.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказувала, що 23.04.2009 року наказом директора центру зайнятості їй було надано статус безробітної, однак допомога по безробіттю була призначена з 91 дня, тобто з 22 липня 2009 року, згідно ч.3 ст.23 Закону України № 1533-ІІІ від 02.03.2000 року «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон № 1533-ІІІ) в новій редакції відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення», що на її думку є не правильним, оскільки за рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2009 року внесення змін до ст.23 Закону № 1533-ІІІ визнано неконституційним, а тому відповідач повинен був виплачувати для неї допомогу з восьмого дня після реєстрації як безробітної, тобто з 29.04.2009 року.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила задовольнити його.

Представник центру зайнятості позов не визнала, пояснила, що ОСОБА_2 набула статусу безробітної 23.04.2009 року, коли діяла нова редакція пункту 1 частини 5 ст. 31, та ст. 23 Закону № 1533-ІІІ, згідно яких для позивачки, яка була звільнена з останнього місця роботи за угодою сторін допомогу по безробіттю скорочено на строк до 90 календарних днів. Визнання змін зазначеного закону неконституційними відбулось 28.04.2009 року, тому центр зайнятості вірно визначив термін виплати для ОСОБА_2 допомоги по безробіттю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити частково.

Судом установлено, що ОСОБА_2 19.01.2009 року звільнена з останнього місця роботи на підставі пункту 1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін.

23 квітня 2009 року для неї центром зайнятості надано статус безробітної. Станом на вказану дату ч.3 ст.22, пункт 1 частини 5 ст.31 Закону № 1533-ІІІ визначали, що для такої категорії осіб як позивачка допомога по безробіттю виплачується на 91 календарний день після реєстрації як безробітної.

Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2009 року такі положення були визнані неконституційними, а тому з вказаної дати відновилась попередня редакція ч.3 ст.23 Закону № 1533-ІІІ про те, що право на виплату допомоги по безробіттю, у цих осіб виникало з восьмого дня після реєстрації їх в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Згідно пункту 3 резолютивної частини названого рішення Конституційного Суду України положення Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, позивачка, будучи зареєстрованою у центрі зайнятості як безробітна 23.04.2009 року з восьмого дня після реєстрації (29.04.2009 року) мала право на отримання допомоги по безробіттю, а тому відмова відповідача у призначенні такої допомоги з вказаної дати є незаконною.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з центру зайнятості моральної шкоди.

Відповідно до розяснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень та у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Відповідно до Закону № 1533-ІІІ, та Закону України «Про зайнятість населення» не передбачено право безробітного на відшкодування з центру зайнятості моральної шкоди, тому дана вимога позивачки не ґрунтується на законі.

Керуючись наведеним, ст.ст.10, 60, ч.3 ст. 209, ст.ст.212-215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Полонського районного центру зайнятості по відмові у виплаті допомоги по безробіттю для позивачки.

Зобовязати Полонський районний центр зайнятості нарахувати та виплатити для ОСОБА_2 допомогу по безробіттю за період з 29 квітня по 21 липня 2009 року.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий____________