РІШЕННЯ

Іменем України

12 січня 2010 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді: Сабадах Б.В.

з секретарем: Удудяк І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Косові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Старокутської сільської Ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення сесії Старокутської сільської ради та стягнення моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та стягнення моральної шкоди, а ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся в суд із зустрічним позовом до Старокутської сільської Ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення сесії Старокутської сільської ради та стягнення моральної шкоди.

В судове засідання ОСОБА_1 не з'явився повторно, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав заяву про підтримання своїх позовних вимог, просить позов задоволити, а в зустрічному позові відмовити. Також позовні вимоги мотивує тим, що 27.06.2003 року рішенням сесії Старокутської сільської Ради йому передано у власність земельну ділянку площею 0,0688 га. Відповідачі всупереч волі власника самовільно зайняли частину належної йому земельної ділянки. На неодноразові прохання добровільно повернути земельну ділянку та усунути перешкоди в її користуванні відповідачі не реагують. Вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід зобов'язати повернути йому самовільно захоплену земельну ділянку площею 200 м. кв. та звільнити дану земельну ділянку від будівельних матеріалів та знести споруджену огорожу, а також стягнути з відповідачів моральну шкоду. Не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку.

Відповідачі - позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зустрічний позов мотивують тим, що спірною земельною ділянкою вони вже користуються з 1991 року на підставі рішень Старокутської сільської ради. Земельні ділянки виділялися в натурі відповідною землевпорядною службою. ОСОБА_1 цією ділянкою ніколи не користувався. Фактично вони користуються землею майже 15 років, однак в законному порядку з їхнього користування вона не вилучалася і ніхто їх про це не попереджав. Про те, що з їхнього користування вилучено частину земельної ділянки дізналися з часу звернення ОСОБА_1 до суду. В зв'язку з цим вважають, що рішення сесії Старокутської сілької Ради від 27.06.2003 року слід визнати незаконним, а також слід стягнути з ОСОБА_1 моральну шкоду.

В судові засідання ОСОБА_2, ОСОБА_3 та представник Старокутської сільської ради не з'явилися, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать судові повідомлення, про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача ОСОБА_1 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити частково, а в зустрічному позові ОСОБА_2 та ОСОБА_3М слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи згідно рішення сесії Старокутської сільської Ради від 27.06.2003 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,0688га.

На підставі даного рішення межі земельної ділянки винесено в натурі та 22.09.2003 року видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку серії ІФ №086414, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №33.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільно зайняли спірну земельну ділянку площею 200 м.кв., тобто ОСОБА_2 зайняв земельну ділянку площею 81 м.кв., а ОСОБА_3 зайняв земельну ділянку площею 119 м.кв., про що свідчить акт складений земельною комісією Старокутської сільської Ради від 28.04.2005 року та схемою на якій зображено площі самовільно зайнятої земельної ділянки. Відповідачі- позивачі в зустрічному позові фактично не заперечили, що користуються земельною ділянкою площею 200 м. кв. поскільки вважают, що дана земельна ділянка надана їм у користування.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється, що передбачено ст. 125 ЗК України.

Із змісту ст. 22 ЗК України випливає, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність громадянам для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення органів місцевого самоврядування з виділенням земельної ділянки в натурі на місцевості з видачею правоустановлюючих документів.

Згідно вимог ст. 118 ЗК України громадянин зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває в його користуванні подає заяву до відповідної Ради за місцем знаходження земельної ділянки, що було зроблено в даному конкретному випадку.

Суд не знаходить будь-яких порушень з боку Старокутської сільської Ради щодо виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_1, в тому числі ЗУ "Про місцеве самоврядування".

Дійсно громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протяго 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування, а рішення сесії Старокутської сільської ради які представили ОСОБА_2 та ОСОБА_3М від 24.07.1998 року та від 27.03.1991 року стосуються інших ділянок, які в натурі не виділені про, що свідчить довідка Старокутської сільської Ради №226 від 24.10.2005 року, та й самі відповідачі не заперечують у зустрічному позові, що правоустановлюючих документів не виготовляли.

Таким чином в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3М виділялися земельні ділянки згідно вимог Земельного законодавства України, заяви про закріплення земельних ділянок в сільську раду не подавали і в зустрічному позові зазначили, що вони користувалися земельною ділянкою з 1991 року, тобто користувалися землею менше 15 років. Твердження відповідачів-позивачів про вилучення в них земельних ділянок сільською радою є безпідставними, а тому суд і прийшов до висновку, що в цій частині позову слід відмовити.

Підставою для скасування рішення Косівського районного суду від 27.12.2005 року була постанова Косівського районного суду від 08.02.2007 року, якою було визнано нечинним акт від 24.04.2005 року складений земельною комісією Старокутської сільської ради.

Однак, дана постанова Косівського районного суду скасована постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.01.2008 року, а у задоволенні позову ОСОБА_2 до Старокутської сільської ради про визнання нечинним акту від 24.04.2005 року відмовлено.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Однак ОСОБА_1 не представив суду будь яких доказів щодо нанесення йому моральної шкоди, тобто не підтверджено факти викладені в позовній заяві з приводу моральної шкоди, зокрема наслідків з приводу неможливості вільного користування своєю землею, та в чому виражалася моральна шкода. Також не представлено суду доказів про нанесення моральної шкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому в задоволенні позову сторін в цій частині також слід відмовити.

На підставі ст.ст. 22, 118, 125, 152, 153, 158 Земельного Кодексу України, ст. 1167 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 28, 33 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" та керуючись ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути ОСОБА_1, самовільно зайняту земельну ділянку, площею 119 м.кв., яка розташована в с.Старі Кути, по вул. Стефаника, Косівського району, Івано-Франківської області, забрати завезений ним будівельний матеріал - річкове каміння та не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Зобов'язати ОСОБА_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1 повернути ОСОБА_1, самовільно зайняту земельну ділянку, площею 81 м. кв., яка розташована в с.Старі Кути, по вул. Стефаника, Косівського району, Івано-Франківської області, знести споруджену ним огорожу навколо даної земельної ділянки та не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В решті позову відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Старокутської сільської Ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення сесії Старокутської сільської ради та стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення вступає в законну силу після 10-ти днів з дня проголошення, якщо не буде подана заява про апеляційне оскарження.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Сабадах Б.В.