Справа №2-528/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарях судових засідань ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю позивача ОСОБА_3,

за участю представника позивача ОСОБА_4,

за участю відповідача ОСОБА_5,

за участю представників відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

за участю представників третьої особи ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 Світ-лани Юхимівни до Бориспільської міської ради, комунального підприємства Бориспільської міської ради „Борис-пільське бюро технічної інвентаризації, відділу земельних ресурсів м. Бориспіль, ОСОБА_5 та ОСОБА_11, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: публіч-не акціонерне товариство „Перший Український міжнародний банк, ОСОБА_12 та ОСОБА_12 Ві-талій Юхимович, про скасування рішення міської ради, про визнання недійсними державних актів на право влас-ності на земельні ділянки,

встановив:

Наприкінці лютого 2008 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого вона об-грунтовує тим, що 8 травня 1979 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу відчужила ОСОБА_13 жилий будинок, надвірні будівлі та господарські споруди, що розташовуються в м. Бориспіль по вул. Комсомольсь-кій, 5. Разом з жилим будинком, надвірними будівлями та господарськими спорудами до ОСОБА_13 перейшло право на земельну ділянку, на якій вони розташовуються. Після смерті ОСОБА_13 спадщину прийняла позивач та її сестра ОСОБА_12, у такий спосіб вони набули право спільної часткової власності на спадковий жилий бу-динок, надвірні будівлі та господарські споруди та право на користування земельною ділянкою, на якій вони розта-шовуються. Рішенням Бориспільської міської ради №1186-XXII-IV від 28 грудня 2004 року за рахунок частини цієї земельної ділянки у власність ОСОБА_5 була виділена земельна ділянка площею 0,0823 га. На підставі цього рішення був виготовлений та виданий на ім'я ОСОБА_5 державний акт на право власності на земельну ділян-ку серії ЯГ №176660. Вказане рішення Бориспільської міської ради та виданий на підставі нього державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3 вважає незаконними, адже перед виділенням земельної ділянки у власність ОСОБА_5 вона не була вилучена у встановленому порядку у позивача. Тому для відновлення по-рушеного права на землю ОСОБА_3 просить суд скасувати рішення Бориспільської міської ради №1186-XXII-IV від 28 грудня 2004 року та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №176660 від 24 листопада 2006 року.

Крім того, позивач посилається на те, що спірну земельну ділянку ОСОБА_5 за договором купівлі-про-дажу відчужила на користь ОСОБА_11 На підставі цього договору 5 вересня 2008 року на ім'я ОСОБА_11 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №672902. ОСОБА_3 вважає, що ОСОБА_5 не мала права відчужувати ОСОБА_11 чужу земельної ділянки, тому просить суд визнати не-дійсним також державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №672902, виданий 5 вересня 2008 року на ім'я ОСОБА_11

У судовому засіданні ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позов підтримують, на його задоволенні наполягають.

Відповідач ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_8 предявлений позов не визнають, проти його за-доволення заперечують. В обґрунтування власних заперечень вони посилаються на те, що ОСОБА_14 була власни-цею сараю, переобладнаного у жилий будинок, що також розташовувався в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5. Для обслуговування цього обєкту нерухомого майна у користування ОСОБА_14 була виділена земельна ділянка площею 0,06 га. Після смерті ОСОБА_14 спадщину прийняла ОСОБА_5, у такий спосіб вона набула право власності на цей сарай, переобладнаний у жилий будинок, та право на користування вказаною земельною ділянкою. В 2004 році ОСОБА_5 звернулась до Бориспільської міської ради з заявою про передачу цієї земельної діляг-ки в її власність в межах фактичного землекористування. Після перемірювання меж земельної ділянка заява ОСОБА_15 була задоволена, рішенням Бориспільської міської ради №1186-XXII-IV від 28 грудня 2004 року в її влас-ність була передана земельна ділянка у розмірі 0,0823 га. 24 листопада 2006 року на підставі цього рішення на ім'я ОСОБА_5 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №176660. При цьому жодної частини земельної ділянки позивача у власність ОСОБА_5 не виділялось. Тому ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_8 вважають, що це рішення та виданий на підставі нього державний акт на право власності на землю не порушують право ОСОБА_3 на землю, а відтак вона не має права звертатись до суду з позовом про їх оспорювання.

Представники Бориспільської міської ОСОБА_6 також не визнає позов, проти його задоволення заперечує. В обґрунтування власних заперечень вона посилається на те, що приватизація ОСОБА_5 земельної ділянки була проведена у суворому дотриманні земельного законодавства. При цьому право ОСОБА_3 на землю порушеним не було.

Представник ОСОБА_11 ОСОБА_7 та представники ПАТ „Перший Український міжнародний банк ОСОБА_9 та ОСОБА_10 предявлений позов не визнають, проти його задоволення заперечують. Разом з тим, окремих пояснень в обґрунтування власних заперечень вони суду не надали.

Представник КП Бориспільської міської ради „Бориспільське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_12 та ОСОБА_16 у судове засідання не з'явились, обмежились лише тим, що надіслали до суду письмові заяви, в яких просять розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, які зявились у судове засідання, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_17 була власницею жилого будинку, надвірних будівель та господарських споруд, що розташовувались в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5. 18 травня 1977 року вона померла. За час свого життя вона склала заповіт, на підставі якого власний жилий будинок, надвірні будівлі та господарські споруди заповіла ОСОБА_5 Після відкриття спадщини ОСОБА_5 у встановленому законом порядку прийняла спадщину, у такий спосіб набула право власності на жилий будинок, надвірні будівлі та господарські споруди, що розташовувались в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5. Достовірність цих обставин підтверджується копією сві-доцтва про право на спадщину, виданого 6 травня 1977 року на ім'я ОСОБА_5 (а.с.17 т.1).

28 лютого 1979 року ОСОБА_5 звернулась до виконавчого комітету Бориспільської міської ради з зая-вою (а.с.7 т.1), в якій просила надати їй дозвіл на відчуження цього жилого будинку, надвірних будівель та гос-подарських споруд на користь ОСОБА_13 Таку згоду виконавчий комітет погодився надати, але після того, як ОСОБА_5 знесе або відчужить сарай, який за цією ж адресою був самовільно переобладнаний у ще один жи-лий будинок. У звязку з цим, того ж дня, а саме 28 лютого 1979 року, ОСОБА_5 звернулась до виконавчого комітету Бориспільської міської ради з заявою (а.с.12 т.1), в якій надала дозвіл на відчуження сараю, самочинно переобладнаного у жилий будинок, на користь ОСОБА_14 Крім того, для обслуговування цього сараю вона надала дозвіл на виділення ОСОБА_14 земельної ділянки площею 0,06 га. На підставі цієї заяви виконавчий комітет Борис-пільської міської ради 16 квітня 1979 року прийняв рішення №7 (а.с.13 т.1), яким надав ОСОБА_14 дозвіл на оформ-лення технічної документації на сарай, переобладнаний на жилий будинок, та закріпив за нею земельну ділянку у розмірі 0,06 га. 8 травня 1979 року ОСОБА_5 та ОСОБА_13 врешті-решт уклали договір купівлі-продажу (а.с.10 т.1), на підставі якого ОСОБА_5 відчужила на користь ОСОБА_13 жилий будинок, надвірні бу-дівлі та господарські споруди, що розташовувались в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5, зокрема, інший сарай, який безпосередньо примикав до жилого будинку. Рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради №20 від 29 жовтня 1979 року (а.с.14) на ім'я ОСОБА_14 було оформлено право власності на жилий будинок, переоблад-наний з сараю, що також розташовувався в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5. На підставі цього рішення 5 листопада 1979 року на ім'я ОСОБА_14 було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок (а.с.178 т.2).

Таким чином, на той час за вказаною адресою розташовувались два різні будинки, один, з яких належав ОСОБА_13, а інший ОСОБА_14 Ці обставини встановлені рішенням Бориспільського міського суду від 18 лютого 2004 року (а.с.41-42 т.1), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 4 червня 2004 року (а.с.43-44 т.1) та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 вересня 2006 року (а.с.45 т.1). На підставі ч.3 ст.61 ЦПК України ці обставини доказування не потребують.

У відповідності до ч.2 ст.88, ч.1, ч.3 ст.90 чинного на той час ЗК УРСР 1970 року на землях міст при переході права власності на будівлю переходило також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Якщо по-передній власник будівлі одержав земельну ділянку на пільгових умовах за нормами, що перевищували діючі, за но-вим власником будинку могла бути закріплена в користування земельна ділянка в розмірах від 0,03 до 0,06 га.

У звязку з цим, внаслідок укладеного договору купівлі-продажу при переході права власності на жилий буди-нок, надвірні будівлі та господарські споруди до ОСОБА_13 перейшло і право користування земельною ділян-кою, на якій вони розташовувались, у розмірі 0,06 га.

Позивач ОСОБА_3 посилається на те, що у користування її батька ОСОБА_13 перейшло право ко-ристування земельною ділянкою у значно більшому розмірі. В обґрунтування цього доводу вона посилається на план земельної ділянки від 25 серпня 1955 року (а.с.22 т.1), згідно з якого площа земельної ділянки, розташованої в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5, становила 0,1723 га; а також на довідку-характеристику №199 від 5 травня 1973 року (а.с.11 т.1), з якої вбачається, що після виділення земельної ділянки в користування ОСОБА_14 та перед укладенням договору купівлі-продажу жилого будинку, надвірних будівель та господарських споруд у користуванні ОСОБА_5 перебувала земельна ділянка площею 0,1123 га (0,1723-0,06).

Ці доводи ОСОБА_3 суд оцінює критично, адже вони суперечать чинному на той час земельному зако-нодавству. Копію плану земельної ділянки від 25 серпня 1955 року та довідку-характеристику №199 від 5 травня 1973 року суд вважає неналежними доказами у розумінні значення ст.58 ЦПК України, адже ці письмові докази не підтверджують площу земельної ділянки, що перейшла у користування ОСОБА_13 в ході набуття права влас-ності на придбаний ним жилий будинок, надвірні будівлі та споруди.

Жилий будинок, надвірні будівлі та господарські споруди, які розташовувались в м. Бориспіль по вул. Комсо-мольській, 5, становили обєкт спільної сумісної власності ОСОБА_13 та ОСОБА_18 Ухвалою Бориспіль-ського міського суду від 15 травня 1987 року між ними була затверджена мирова угода, у відповідності до якої за ОСОБА_18 було визнано право власності на 33/50 часток, а за ОСОБА_13 на решту 17/50 часток у жи-лому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах, що розташовувались в м. Бориспіль по вул. Комсо-мольській, 5. 13 травня 1996 року померла ОСОБА_18, за час свого життя вона заповіт не складала, тому спад-кування здійснювалось за законом. Після смерті ОСОБА_18 спадщину прийняла позивач ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 8 вересня 2000 року на її ім'я. У та-кий спосіб вона набула право власності на спадкові 33/50 частки в жилому будинку, надвірних будівлях та господар-ських спорудах. Крім того, 2 лютого 1999 року помер ОСОБА_13 Як і ОСОБА_18, за час свого життя він за-повіт не складав, тому спадкування здійснювалось за законом. Після смерті ОСОБА_13 спадщину прийняли його дочки ОСОБА_3 та ОСОБА_12, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за зако-ном, виданого 8 вересня 2000 року на їх ім'я (а.с.15 т.1). У такий спосіб кожна з них після смерті батька успадкувала по 17/100 часток (17/50 : 2) у жилому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах, що розташовуються в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5.

Узагальнюючи наведене, суд звертає увагу на те, що після смерті обох батьків позивач ОСОБА_3 набула право власності на 83/100 частки, а ОСОБА_12 на 17/100 часток в жилому будинку, надвірних будівлях та гос-подарських спорудах, що розташовуються в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5. У відповідності до ч.2 ст.30 ЗК України 1991 року при переході права власності на частки в жилому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах до ОСОБА_3 та ОСОБА_12 перейшло також право спільного користування земельною ділянкою площею 0,06 га.

12 листопада 2002 року померла ОСОБА_14 За час свого життя вона заповіт не складала, тому спадкування здійснювалось за законом. Єдиною спадкоємицею за законом, що прийняла спадщину, була відповідач ОСОБА_5 Це підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31 жовтня 2003 року на її ім'я (а.с.21 т.1). У такий спосіб вона набула право власності на інший жилий будинок, що також розташовувався за адресою: м. Бориспіль, вул. Комсомольська, 5. На підставі ст.120 ЗК України 2002 року до неї перейшло право на користування земельною ділянкою площею 0,06 га, яка виділялась спадкодавиці ОСОБА_14 для обслуговування спадкового жилого будинку.

Крім того, 11 травня 2005 року позивач ОСОБА_3 за договором дарування (а.с.16 т.1) відчужила ОСОБА_19 33/50 частки в жилому будинку, надвірних будівлях та господарських спорудах, що розташовуються в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5. На підставі ст.377 ЦК України ОСОБА_16 набув право на спільне із ОСОБА_3 та ОСОБА_12 користування земельною ділянкою площею 0,06 га, що розташовується в м. Бо-риспіль по вул. Комсомольській, 5.

Таким чином, повторно узагальнюючи наведене, суд звертає увагу на те, що станом на травень 2005 року в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5 рахувалось дві земельні ділянки, площа кожної з яких становила 0,06 га. Одні-єю з цих земельних ділянок користувалась відповідач ОСОБА_5, а інша земельна ділянка перебувала у спіль-ному користуванні позивача ОСОБА_3 та третіх осіб ОСОБА_16 і ОСОБА_12

Рішенням Бориспільської міської ради №1186-XXII-IV від 28 грудня 2004 року (а.с.19 т.1) у власність ОСОБА_15 була передана земельна ділянка площею 0,0823 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуго-вування жилого будинку. 24 листопада 2006 року на підставі цього рішення на її ім'я був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №176660 (а.с.187 т.1) щодо земельної ділянки площею 0,830 га з цільо-вим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованої в м. Бориспіль по вул. Комсо-мольській, 5.

У відповідності ч.5 ст.116 ЗК України 2002 року надання у власність земельної ділянки, що перебуває у влас-ності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У разі, якщо така земельна ділянка передана у власність без її вилучення (викупу), особа, чиє право на землю порушено, має право у відповідності до ст.152 ЗК України звернутись до суду з позовом про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та виданого на підставі нього державного акту на право власності на зе-мельну ділянку.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України на цю особу покладається процесуальний обовязок надати дока-зи на підтвердження цих обставин. Невиконання цього обовязку тягне за собою відмову у задоволенні позову про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та державного акту на право власності на земельну ділянку.

Судом встановлено, що, дійсно, у власність ОСОБА_5 була передана земельна ділянка більшою пло-щею, ніж та, що перебувала в її користуванні. Разом з тим, в матеріалах цивільної справи відсутні докази, які б підтвердили, що таке збільшення відбулось за рахунок іншої земельної ділянки, яка перебувала у користуванні по-зивача ОСОБА_3 та її сестри ОСОБА_12

З огляду на це, суд вважає, що рішення Бориспільської міської ради №1186-XXII-IV від 28 грудня 2004 року та виданий на підставі нього державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №176660 від 24 листо-пада 2006 року не порушують право ОСОБА_3 на землю. У звязку з цим, вона не має права оспорювати їх за-конність, тому у задоволенні позову в цій частині вимог предявленого позову належить відмовити.

16 травня 2007 року на підставі висновку про впорядкування нумерації по вулицях та присвоєння поштової адреси земельним ділянкам громадян м. Бориспіль №1010 земельній ділянці ОСОБА_5 врешті-решт була при-своєна нова поштова адреса: м. Бориспіль, вул. Комсомольська, 5-а. Після цього 22 квітня 2008 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу (а.с.186 т.1) відчужила ОСОБА_11 земельну ділянку площею 0,0830 га з ці-льовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, з кадастровим номером :06: 031:0018, що розташовується в м. Бориспіль по вул. Комсомольській, 5-а. На підставі цього договору 5 вересня 2008 року на ім'я ОСОБА_11 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №672902 (а.с.176 т.1).

Судом встановлено, що цей державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану в м. Бо-риспіль по вул. Комсомольській, 5-а, не порушує право ОСОБА_3 на користування земельною ділянкою, що розташовується по сусідству по вул. Комсомольській, 5. Тому позивач не має права оспорювати його законність.

Крім того, підстави вважати договір-купівлі земельної ділянки нікчемним у суду відсутні.

З огляду на це, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_3 в частині вимоги про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім'я ОСОБА_11, належить відмовити та-кож.

Керуючись ч.2 ст.88, ч.1, ч.3 ст.90 ЗК УРСР 1970 року, ч.2 ст.30 ЗК України 1991 року, ст.ст.116, 120 та 152 ЗК України 2002 року, ст.377 ЦК України, ч.1 ст.60, п.1 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, 218 ЦПК Украї-ни, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Бориспільської міської ради, комунального підприєм-ства Бориспільської міської ради „Бориспільське бюро технічної інвентаризації, відділу земельних ресурсів м. Бо-риспіль, ОСОБА_5 та ОСОБА_11, треті особи, які не заявляють самос-тійні вимоги щодо предмета спору: публічне акціонерне товариство „Перший Український міжнародний банк, ОСОБА_12 та ОСОБА_16, про скасування рішення міської ради, про визнання не-дійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-денного строку з дня його оголошення та подачі після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку, передбаченому ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_20