Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-1659/10
22 листопада 2010 р. Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Гаращенко Д.Р.
При секретарі: Фефеловій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Одеська Універсальна біржа "GІР" про визнання угоди дійсною, та визнання права власності, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угод не дійсними та визнання права власності у порядку успадкування, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, Приватний Нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору недійсним та повернення і суми,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 правонаступника ОСОБА_7, третя особа Одеська Універсальна біржа "GІР, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу за № 99/1135 від 15 березня 1999 р. квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, визнати за ним право власності на вказану квартиру, зобов'язати КП «МБТІ та РОН» зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на вказану квартиру і допустити негайне виконання рішення суду.
ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в якому просить суд визнати недійсною угоду купівлі-продажу за № 99/1135 від 15 березня 1999 р. квартири АДРЕСА_1, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, визнати недійсним договір дарування укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 32.11.05 р., визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 28.02.06 р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ОСОБА_9. визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири укладений 18 травня 2006 р. за № 1919 між ОСОБА_8 ОСОБА_10 та ОСОБА_5, визнати за ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру і порядку спадкування після смерті брата ОСОБА_7
ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2М, Приватний Нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 укладений 18 травня 2006 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ОСОБА_10, та стягнути з ОСОБА_8 ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 45 000 доларів США по курсу НБУ на день виконання рішення суду та судові витрати.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримав та просив його задовольнити. Позови ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не визнав та просив суд відмовити в їх задоволенні.
ОСОБА_2 та її представник, позов ОСОБА_1 не визнали та просили суд відмовити в його задоволенні. При цьому вони підтримали зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та наполягали на її задоволенні. Проти задоволення позовної заяви ОСОБА_5 не заперечували.
ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, в порядку ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі.
ОСОБА_8 ОСОБА_10 підтримала позовні вимоги ОСОБА_1 Проти позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 заперечувала та просила відмовити в їх задоволенні.
Представник третьої особи Одеської універсальної товарної біржі GІР у судове засідання не з'явився. Згідно з рішенням господарського суду Одеській області від 9 березня 2006 р. юридична особа Одеська універсальна товарна біржа GІР припинена.
Третя особа Приватний Нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилась повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності не з'явившихся у судове засідання ОСОБА_4, приватного нотаріуса ОСОБА_6 та представника Одеської універсальної товарної біржі GІР на підставі матеріалів та доказів які є в матеріалах справи.
Вислухавши пояснення сторін та їх представників, які з'явились у судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 був власником квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 30 листопада 1994 р. (арк.. справи 10)
В даній квартири він проживав один.
Також встановлено, що ОСОБА_7 на протязі тривалого часу, без реєстрації шлюбу, підтримував стосунки з ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1, сином якої є ОСОБА_1
Як стверджує ОСОБА_1, 15 березня 1999 р. між ним та ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_7 за № 99/1135 від 15 березня 1999 р., який був посвідчений на Одеській універсальній товарній біржі GІР, за яким ОСОБА_7 продав належну йому квартиру ОСОБА_1, вартістю 7 500 грн.
Вказаний договір був посвідчений на Одеській універсальної товарної біржі GІР. (арк. справи 14,15).
Згідно свідоцтва про смерть від 6 серпня 2005 р., ОСОБА_7 помер 5 серпня 2005 р.
Як пояснила у судовому засіданні ОСОБА_2 сестра ОСОБА_7, та допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, що ОСОБА_7 ніколи не збирався продавати свою квартиру, постійно в ній проживав до дня смерті та бажав заповісти її своєї сестрі ОСОБА_2 Ніякого договору він не укладав.
Факт постійного проживання ОСОБА_7 у належній йому квартир: підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 341 (арк. справи 28, 146)
Суд вважає не доведеним факт укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 1.0. та ОСОБА_7 з наступних підстав.
По перше суду надана копія укладеного договору, що само по собі є неналежний доказом у відсутності його оригіналу. Тобто експертним шляхом не можливо встановити належність та тотожність підписів сторін на копії договору.
У зв'язку з ліквідацією Одеської універсальної товарної біржі GІР, отримати будь які оригінали документів, на підтвердження укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не можливо.
Також суду не надано належних підтверджень та доказів передачі грошей Степанов) Т.М. по договору купівлі-продажу, та передачі їм квартири ОСОБА_1 .
Крім того, якщо припустити, що така угода була укладена, то вказаний договір всупереч ч. 2 ст. 227 ЦК України (1963 р.), не був зареєстрований ОСОБА_1 в КП МБТІ та РОН. Також такий обов'язок передбачений і ЦК України (2004 р.) ст. 210, 640 за яким встановлено, що не є вчиненим правочин у разі нездійснення його державній реєстрації.
Своє право власності на спірну квартиру ОСОБА_1, зареєстрував у 2005 р. тільки на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 серпня 2005 р. а не укладеного договору. Вказане рішення було скасовано на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2006 р. за ново виявленими обставинами.
Проживання ОСОБА_7 у належній йому квартири до часу його смерті та звернення до суду ОСОБА_1, тільки після смерті ОСОБА_7 викликають у суду сумнів в правомірності і існуванні такого правочину, тому суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири ОСОБА_7, між ним та ОСОБА_1 не укладався.
На підставі викладеного суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 належіть відмовити у повному обсязі.
У даному випадку суд не може застосовувати реституцію за змістом ст. 216 ЦК України так як за неукладеним правочином це не можливо зробити.
Суд також вважає, що належіть відмити в задоволенні позову ОСОБА_2 з наступних підстав.
Суд встановив, що згідно з рішенням Корсаковського міського суду Сахалінської області Російської Федерації від 31 березня 2006 р. (арк. справи 29) був встановлений факт родинних відносин ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з братом ОСОБА_7 25.11.1924 р, померлого 5 серпня 2005 р.
Тобто ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7
Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення, а також не здійсненна його державна реєстрація. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.
П. 10. Постанови Пленуму встановлено, що реституція як спосіб захисту цивільного права ( ч. 1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише у разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи визнаний недійсним. Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужено третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндікаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав передбачених частиною 1 ст. 388 ЦК України (2004 р.)
Вимоги ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння до суду до будь якого з відповідачів не заявлялись.
Таким чином суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 належіть відмовити у повному обсязі.
Суд також вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, який був укладений 18 травня 2006 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ОСОБА_10, та стягнення з ОСОБА_8 ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 45 000 доларів США по курсу НБУ на день виконання рішення суду та судові витрати з підстав викладених вище.
Крім того ОСОБА_5 в своєму позові посилається на те, що договір який був укладений між нею та ОСОБА_8 ОСОБА_10 повинен бути визнаний недійсним у зв'язку з заявленими вимогами ОСОБА_2 про визнання усіх договорів недійсними які укладались відносно спірної квартири.
Але суд відповідно до Постанова Пленуму Верховного суду Верховного Суду України від 6.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» п. 10, вважає таку думку позивача ОСОБА_5 не вірною і не такою, що відповідає вимогам діючого законодавства.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, 227 ЦК України (1963 р.), 203, 210, 215, 216, 388, 640 ЦК України (2004 р.), Постанови Пленуму Верховного суду Верховного Суду України від 6.11.2009 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,
В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Одеська Універсальна біржа GIP про визнання угоди дійсною та визнання права власності - відмовити.
В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_16 ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання угод не дійсними та визнання права власності у порядку успадкування - відмовити.
В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_2, Приватний Нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання договору недійсним та повернення і суми - відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий