Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-1071 /2010 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
Категорія - цивільна Доповідач - Лакіза Г.П.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2010 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді Лакізи Г.П.,

суддів: Бобрової І.О., Шевченка В.М.,

при секретарі Марченко О.О.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду від 01 лютого 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства „Служба Єдиного Замовника" про відновлення того становища, яке існувало до видання акта,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Оскаржуваним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 01 лютого 2010 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду не відповідає нормам матеріального і процесуального права. Апелянт посилається на те, що судом не взято до уваги порушення відповідачем вимог ст.29 Закону України „Про планування та забудову територій", ДБН В.2.2-15-2005. Судом проігноровано акт обстеження будинку від 03.08.2006 року та не враховано, що ключі від технічного підпілля були вручені лише в 2009 році на судовому засіданні. Судом взяті до уваги показання свідків, які працюють у відповідача. Судом не враховано п.2 ст.382 ЦК України та положення Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Також не прийнято до уваги, що спірне технічне підпілля не може відноситись до самостійного об"єкту комунальної власності з причин відсутності документів проектної документації, відсутності реєстрації в МБТІ та державної реєстрації виникнення права власності. Крім того, судом порушені норми ст.ст. 60, 212 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про відновлення в підвальному приміщенні будинку становища технічного підпілля, яке існувало до прийняття виконавчим комітетом Ніжинської міської ради рішення №103 від 26.02.2004 року „Про дозвіл на проектування", яким дозволено провести реконструкцію підвального приміщення під житловим будинком №13-6 по вул. Московській з розширенням зони обслуговування. Вказане рішення виконкому визнано незаконним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 16.03.2009 року (а.с.6-8). Також даним рішенням суду відмовлено в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання виконавчого комітету Ніжинської міської ради відновити в технічному підпіллі становища, яке існувало до видання рішень виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 20.01.1987 року №11 та від 26.02.2004 року №103.

Рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради №11 від 20.01.1987 року „Про переобладнання підвальних приміщень під спортзали клубу „Райдуга" дозволено ЖЕК переобладнати підвальне приміщення по вул. Червоних Партизан, 13-6, корисною площею 170 кв.м. під спортивні зали дитячого клубу „Райдуга". Дане рішення незаконним не визнано.

В ухвалі апеляційного суду Чернігівської області від 11 червня 2009 року, якою залишене без змін рішення Ніжинського міськрайонного суду від 16 березня 2009 року, вказано, що зазначене підвальне приміщення було прийнято в експлуатацію 01.02.1990 р. як протирадіаційне укриття, що підтверджується обліковою карткою та паспортом протирадіаційного укриття, згідно яких це приміщення належало ЖЕК №1, а організацією, яка експлуатує укриття в мирний час, є спортивний клуб „Райдуга", а згідно з копією технічного паспорту на будівлю від 29.09.1974 року, довідок Ніжинського МБТІ, житловий будинок 13-Б по вул. Червоних Партизан (пізніше вул. Московська) не має підвалів; мешканці квартир спірними підвальними приміщеннями як допоміжними, не користувались.

Згідно з рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 16 березня 2009 року та ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11 червня 2009 року, спірне підвальне приміщення не належало до допоміжних приміщень будинку, які підпадають під дію ст. 1 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" та переходять у спільну власність мешканців будинку внаслідок приватизації житла, а належить до нежилих приміщень, які хоча і належать до житлового комплексу, але не відносяться до житлового фонду, і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин (а.с.6-11). Тому суд першої інстанції слушно застосував при вирішенні спору положення ч.3 ст.61 ЦПК України про те, що обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній справі, що набрали законної сили, не потребують доказування при розгляді інших справ, тобто і при розгляді даної справи.

Зважаючи на наведене вище та положення статей 382, 393 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про порушення при проведенні переобладнання підвального приміщення норм ДБН та СНиП знаходяться поза межами розгляду справи апеляційним судом, оскільки такі доводи не були предметом та підставами заявленого позову (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду від 01 лютого 2010 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: