Троїцький районний суд Луганської області
1 2 березня 2010 року Троїцький районний суд Луганської області у складі: головуючого судді Суського О.І., при секретарі Кім Т.Ф., адвоката - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Надія» про визнання договорів недійсними, -
З позовом до суду звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до сільськогосподарської о товариш і в а - обмеженою відповідальністю «Надія» про визнання договорів недійсними, які в обґрунтуванні позовних вимог зазначили, що вони є колишніми членами колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Троїцького району Луганської області. При виході з колективної о сільськогосподарського підприємства разом з іншими членами колективного сільськогосподарського підприємства отримали у рахунок майнових паїв у спільну часткову класність майно колективного сільської'осподареького підприємства «Україна» у голу чи; критий тік та ангар. Вказаним майном довгий час фактично володіли та відкрито корис'увх-м» на данин момент фактично володіють та користуються майном як співвласники. У травні 2''мТї року під час розгляду Троїцьким районним судом Луганської області кримінальної сппзки г> ззин/ важенням ОСОБА_6 та інших їм стало відомо, шо 0! березня 2002 року між сільсько."осподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» та колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» було укладено два фіктивні договори купівлі- продажу, за яким колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» продало, а сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нація» купило критий ііг, га ангар, тобто майно, що є власністю пайовиків. Вказують, що даймі угоди були фіктивними, укладалися не з метою зміни власника майна, а з метою отримання сільськогосподаось»и/: товариством з обмеженою' відповідальністю «Надія» кредитів під зае аву вказаного майна. Спірці договори було подано на реєстрацію до комунального підприємства «Троїцьке бюро технічної інвентаризації» Луганської області, сільськогосподарським товариством з обмежено.) відповідальністю «Надія» під заставу вказаного майна було отримано кредит для весняно- польових робіт. Кредит виплачено у встановлений договором строк, заставу з критого току ти ашару ня і о. але майно залишилося зареєстрованим за сільськогосподарським товариство:-,: з обмеженою чипосідаль! ієно ія.дія», шо і: порушенням прав оґгвюьісьнкіз. Вдалого: ь. лз договір ктпівлі-иродажх крите і о току від 0і березня 2002 року, укладений між ко.хтсшьпим сільсокої осн-т іарсч-чим идлрисмсгвом та сільськогосподарським товариством з обмежег- »<. відповідальніетю «Надія» та договір кугньті-продажу ангару від 01 березня 2002 року, укладений між колективним сі іьськогосполарським підпонсмотвом «Україна» та сільськогосподарськем юзариством з обмеженою відповідальніспо «Надія» суперечать нормам чинного законодавства із г не чинними.
Представник позивачів у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі «з суду пояснив, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; Іванович та ОСОБА_7 с колишніми членами колективної-
сільськогосподарського підприємст ва «Україна» Гроїцьксго району Луганської обдаст і. ;>кі > гю виході з колективного сільськогосподарського Підприємства разом З ІНШИМИ Д.,ЗО-З
колективного сільськогосподарського підприємства отримали у рахунок майнових паїв у спільну часткову власність майно колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» у тому числі критий тік та ангар, і які довгий час вказаним майном фактично володіли та користувалися як співвласники. 01 березня 2002 року між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» та колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» було укладено два фіктивні договори купівлі-продажу, за яким колективне сільськогосподарське підприємство «Україна» продало, а сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Надія» купило критий тік та ангар, тобто майно, що є власністю пайовиків. Данні угоди були фіктивними, що підтверджується відповідним вироком відносно причетних до вказаного осіб, угоди укладалися не з метою зміни власника майна, а з метою отримання сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» кредитів під заставу вказаного майна. Спірні договори було подано на реєстрацію до комунального підприємства «Троїцьке бюро технічної інвентаризації» Луганської області, сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» під заставу вказаного майна було отримано кредит для весняно-польових робіт. Кредит виплачено у встановлений договором строк, заставу з критого току та ангару знято, але майно залишилося зареєстрованим за сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія», що є порушенням прав співвласників, і тому зазначені договори є не чинними. Просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу критого току від 01 березня 2002 року, укладений між колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія», а також договір купівлі-продажу ангару від 01 березня 2002 року, укладений між колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія».
Суд, вислухавши сторони, вивчивши доводи, матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. З ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорю ванного правочину недійсним може бути предявлена тільки особам, визначеними у ЦК України й інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів - а саме, однією із сторін, або заінтересованою стороною, тобто права яких вже були порушенні на момент звернення до суду. Судом було встановлено, що позивачі є співвласниками спірного майна, так як їх зазначено такими згідно вироку Троїцького районного суду Луганської області від 25 травня 2009 року справа № 1-27, який на даний момент вступив в законну силу, а отже є такими, що мають право заявити вимоги про визнання правочинів недійсними.
Відповідно до ст. 234 ІДК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно договору купівлі-продажу від 01 березня 2002 року, укладеного між колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» та сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Надія», останній отримав у власність приміщення критої о току, яке розташоване за адресою: с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Степова, б. № І.
Згідно договору купівлі-продажу від 01 березня 2002 року, укладеною між колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» та сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю «Надія», останній отримав у власність приміщення ангару, яке
розташоване за адресою: с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Степова, б. № 1.
Вироком Троїцького районного суду Луганської області від 25 травня 2009 року № 1-27 було встановлено, що 01 березня 2002 року між сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» та колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» було укладено два фіктивні договори купівлі-продажу. а саме договір купівлі-продажу критого току кіл 01 березня 2002 року, укладений між колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія», а також договір купівлі-продажу ангару від 01 березня 2002 року, укладений між колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» та сільськогосподарським товариством ;

обмеженою відповідальністю «Надія». Також даним вироком були встановлені ті обставини, що дані договори купівлі-продажу укладалися не з метою зміни власника майна, а з метою отримана сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» кредитів під заставу вказаного майна. Спірні договори було подано на реєстрацію до комунального підприємства «Троїцьке бюро технічної інвентаризації» Луганської області. Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» під заставу вказаного майна було отримано кредит- для весняно-польових робіт, у наслідок чого дане майно залишилося зареєстрованим за сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія», що на даний момент порушує права співвласників, включно і позивачів по справі.

На даний момент вирок Троїцького районного суду Луганської області від 25 травня 2009 року № 1-27 набрав законної сили, винних у вчиненні зазначених діянь було засуджено і призначено відповідне покарання згідно норм діючого законодавства, отже вищевикладені обставини, які були встановлені даним вироком і аналогічні обставини, які було викладено у позовній заяві, не потребують на даний момент у відповідності до положень ч. 4 ст. 61 ЦПК України додаткового доказування.

Також судом вбачаються у відповідності до ст. 234 ЦК України підстави фіктивності правочинів, які випливають із зазначених договорів, за яких дані правочини було вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, оскільки дані договори купівлі-продажу укладалися не з метою зміни власника майна, а з метою отримання сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія» кредитів під заставу вказаного майна.

Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що від імені відповідача було фіктивно укладено відповідні договори купівлі-продажу, за якими у позивачів як у співвласників

відповідного їм майна таке майно було відчужено, чим порушено їх законні права та інтереси,

вищевказаний вирок суду не відмінено та не змінено, але при винесенні зазначеного вироку судом не вирішувалося питання стосовно даного майна, тому суд, враховуючи вищевикладені обставини та наявність підстав, за яких вбачається недійсність правочинів згідно відповідних договорів купівлі-продажу, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, визнавши недійсними дані договори купівлі-продажу майна, повернувши сторони у попереднє положення, яке існувало до укладення угод.

На підставі, вищевикладеного, ст. 15, ст. 16, ст. 215, ст. 234, ЦК України,

Керуючись ст.ст. 10,11,33,60,212-21 5 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Гіозов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5 задовольнити у повному обсязі.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення критого току, яке розташоване за адресою: с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Степова, б. № 1, від 01 березня 2002 року, у кладеного між колективним сільськогосподарським підприємством «Україна. сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія».

Визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення ангару, яке розташоване за адресою: с. Багачка Троїцького району Луганської області, вул. Степова, б. № 1, від 01 березня 2002 рою, укладеного між колективним сільськогосподарським підприємством «Україна» и> сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Надія».

Сторони повернути попереднє положення, яке існувало до укладення угод.

Рішення може бути Оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через су д першщ інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційн^скарженням^адаїїням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги

Суддя