23.09.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-4854/2010 р. Головуючий в І інстанції Дорошинська В.Е. Категорія: 27 Доповідач: Полікарпова О. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року вересня місяця 23 дня колегія суддів судової плати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючої: Кузнєцової O.A. Суддів: Приходько Л.А. Полікарпової О.М.

при секретарі: Ляшенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні

цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення

Дніпровського районного сиди м. Херсона

від 29 червня 2010 роки в справі

за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного

товариства «ОСОБА_2 Аваль» (далі ОСОБА_2), третя особа - Національний

онного ОСОБА_2 України про визнання кредитного договору недійсним,

встановила:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування ухвала, заявлених вимог посилався на те, що 05.06.2008 р. між ним та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого він отримав кредитні кошти на споживчі цілі в сумі 20 000 Євро строком до 04.06.2010 року. Договір вважає незаконним, оскільки грошове зобовязання в ньому визначено в іноземній валюті. Просив перерахувати сплачені ним за кредитним договором кошти та залишок боргу в національній валюті по курсу станом на день отримання кредиту.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 29 червня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильну оцінку судом доказів по справі та неправильне застосування норм матеріального права і просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 29 червня 2010 року та ухвалити нове, по суті заявлених вимог.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 її доводи не визнає, вважаючи рішення суду законним та обгрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає її такою, що задоволенню не підлягає.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам цивильно-процесуального законодавства, а тому підстав визнавати його недійсним немає.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції і вважає, що судом повно та правильно встановлено обставини по справі, належно оцінено надані сторонами докази, а також правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання банківського кредиту по кредитному договору від 05.06.2008 року, за яким ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на споживчі цілі на строк до о4.06.2010 року включно, в сумі 20 000 Євро зі сплатою 22% річних (а.с.9-12). Банк має дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.27-31).

Ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачено, що Національний банк України надає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції щодо:

-надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі;

-використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Водночас, відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, без ліцензії дозволяється , якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності надання кредиту в іноземній валюті не можуть бути враховані судовою колегією, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у цій ситуації діяв на підставі ліцензії та письмового дозволу. Ці доводи перевірялись судом першої інстанції при ухваленні рішення і їм дано належну оцінку. Підстав для скасування рішення районного суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 29 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: