Фастівський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2- 88/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2010 року. Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Зуй Т.С.,

при секретарі: Антощенко Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1995 по 2007 рік. В період подружнього життя ними було придбано 2 автомобілі Рено та автомобільний напівпричіп, вартість яких складає 297561 грв. 08 коп. Оскільки вказане майно є спільною власністю подружжя, то просить поділити його, виділивши їй грошову компенсацію ? частки вартості, що становить 148780 грв. 54 коп.

Відповідач позов не визнав, в судовому засіданні пояснив, що вказані автомобілі та автомобільний напівпричіп ніколи не були спільною власністю подружжя, оскільки не куплялись для потреб сімї, а на них велась підприємницька діяльність, як його, так і його батька та чоловіка сестри. Кошти на придбання автомобілів використані від реалізації раніше придбаних автомобілів та на кошти, які перераховували батько, зять та позичені. Спірні автомобілі були реалізовані ним ще в період шлюбу, а їх оцінка проводилась не належним чином, тоді, коли він вже не був власником.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Судом встановлено: сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 1995 року. Від шлюбу мають двоє дітей: дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. 12 червня 2007 року шлюб між сторонами розірвано.

Під час спільного подружнього життя на імя відповідача ОСОБА_2 було придбано 29.08.2001 р. напівпричіп, д.н. НОМЕР_1, автомобіль «Рено» 07.06.2005 року, д.н. НОМЕР_2, 25.04.2006 року автомобіль «Рено», д.н. НОМЕР_3.

Вказані вантажні автомобілі та напівпричіп використовувались відповідачем для зайняття підприємницькою діяльністю. Крім нього автомобілі використовували батько відповідача - ОСОБА_5, зять відповідача - ОСОБА_6 На автомобілях працювали наймані водії, яким відповідач сплачував заробітну плату, і які знаходились з ним в трудових відносинах.

Як пояснив в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, він працював водієм у ПГ1 ОСОБА_2 Всіми питаннями по оплаті праці, ремонту автомобілів, заправки автомобілів, вирішенні виробничих питань займався батько ОСОБА_2 - ОСОБА_8. Сам ОСОБА_2 і його зять ОСОБА_6 також працювали водіями. Аналогічні покази дав в судовому засіданні і свідок ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що почав займатись підприємницькою діяльністю з 1990 року. Почав купляти і ремонтувати автомобілі. Потім після їх реалізації, купляв інші. Його син, а потім і зять, продовжували займатись автоперевозками. Автомобілі вони купляли спільно та користувались ними також спільно. Він особисто займався обліком, платив заробітну плату працівникам, в т.ч. і позивачці. Практично у них був сімейний бізнес. Замість старих автомобілів куплялись інші

Відповідач ОСОБА_2 надав ряд платіжних доручень та актів на виконання робіт, з яких вбачається, що він та його зять ОСОБА_6 займались підприємницькою діяльністю (а.с. 53-70).

Позивачка ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу того, що спірні вантажні автомобілі та напівпричіп були придбані подружжям за власні кошти і є їх спільною сумісною власністю, крім того відповідач надав угоди купівлі-продажу, з яких вбачається, що 01.02.2007 року вказане майно було реалізоване.

З наданої суду довідки Фастівського МРЕВ вбачається, що до реєстрації шлюбу з позивачкою та і в період шлюбу за ОСОБА_2 були зареєстровані транспортні засоби (а.с. 49).

На підтвердження вартості спірних автомобілів позивачка надала звіти про оцінку майна, складені 07 серпня 2008 року (а.с. 5-7), в той час як власниками вказаного майна вже були інші особи, що підтверджується угодами купівлі-продажу Товарної біржі «Еверест».

Як вбачається з Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р., відповідно до положень ст.ст. 57, 61 СК, ст. 52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної особи - підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Інший з подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 з 1994 року є субєктом підприємницької діяльності - займається вантажними перевозками і тому вантажні автомобілі не є спільним майном подружжя.

Суд не бере до уваги докази позивачки, що відповідач мав доходи від зайняття підприємницькою діяльністю і за ці кошти і були придбані автомобілі, оскільки ці твердження спростовуються: по-перше тим, що подружжя будувало будинок і позивачка за рішенням суду отримала компенсацію за належну їй частку в недобудованому будинку (цивільна справа № 2-475/07); по-друге, вона також отримувала заробітну плату від зайняття підприємницькою діяльністю відповідача; по-третє, вказані автомобілі не куплялись для потреб сімї, а використовувались тільки для зайняття підприємницькою діяльністю.

Таким чином позивачкою не надані докази того, що придбані вантажні автомобілі і напівпричіп є спільним сумісним майном подружжя і її позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 65, 69, 70 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайсуд протягом 10 днів шляхом подачі заяви про оскарження, а після цього протягом 20 днів, подавши апеляційну скаргу.