Комсомольський районний суд м.Херсона
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 року Комсомольський районний суд м. Херсона в складі :

головуючого судді Мусулевського Я.А.,

при секретарі Труновій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому зазначив, що він являється інвалідом ІІІ групи з дитинства та потребує сторонньої допомоги. Проживає разом з матірю, яка здійснює догляд за ним і тому ніде не працює. Відповідач являється його батьком. Тому позивач просить сягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги з боку батька, який має можливість таку допомогу надавати.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково на суму 100 грн. щомісячно та пояснив, що він вже тривалий час не працює. Живе на періодичні заробітки. На його утриманні знаходиться мати інвалід. Він проживає в сімї на утримання якої також несе витрати. Тому більше ніж 100 грн. він не може сплачувати аліменти.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Загальним обов'язком батьків, який покладається на них Сімейним кодексом, є обов'язок утримувати своїх дітей. За загальним правилом, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (18 років). Після цього батьки можуть продовжувати утримання, але це є їхнім правом, а не обов'язком, за виключенням випадків, передбачених Главою 16 СК.

Так, відповідно до правил статті 198 СК України батьки продовжують бути зобов'язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: дитина є непрацездатною. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Отже українське законодавство виділяє три основні види непрацездатності: непрацездатність за віком та непрацездатність за станом здоров'я та непрацездатність у зв'язку із входженням особи до групи осіб, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Для статті 198 СК України важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров'я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні"). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні". Для застосування правил коментованої статті не має значення, яку групу інвалідності має дитина.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 та являється інвалідом ІІІ групи - відповідач повинен нести обовязок з його утримання. Вказані факти підтверджуються свідоцтвом про народження позивача та довідкою МСЕК.

Але такий обовязок відповідач може нести, відповідно до ст.. 198 СК України, лише у разі якщо він має можливість надавати матеріальну допомогу.

Згідно наданої на огляд відповідачем трудової книжки, він офіційно ніде не працює з 2000 року. З наданої заяви ОСОБА_3, яка являється матірю відповідача, вона являється інвалідом по зору та знаходиться на утриманні сина. Крім того, згідно довідки ПП «Жилтранс» за серпень 2010 року, відповідач проживає разом із ОСОБА_4, яка являється його дружиною. Разом з ними проживають ще троє дітей та двоє унуків.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що якщо відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачу, то його можливості є дуже обмеженими. Тому, з нього можеть бути стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в тому розмірі, який може сплачувати відповідач, а саме 100 грн., щомісячно починаючи з дати звернення позивача до суду та на весь час його інвалідності.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,130,212,213 ЦПК України, ст.ст. 184, 198 СК України суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 19.07.2010 року та на весь час встановлення інвалідності.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 51 грн. та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя