Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №-
Справа № 2-3065/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

СПРАВА № 2-3065/10

25 серпня 2010

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Волкової Н.Я., розглянувши в приміщенні суду в місті Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та

соціального захисту населення Коростенської міської ради про визнання дій неправомірними, стягнення недоотриманих коштів , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про визнання дій відповідача неправомірними , стягнення недоотриманих коштів, зазначивши , що є потерпілим від аварії на ЧАЄС, проживає в м.Коростені . Оскільки проживає та працює на території, що зазнала радіоактивного забруднення, то отримує допомогу в звязку з обмеженням вживання продуктів харчування в сумі 2,10 грн.. Відповідач в порушення ст.37 ОСОБА_2 України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачує в недостатньому обсязі вказані компенсації і їх розмір не відповідає законодавчовстановленому. Просить стягнути недоотриману за період з

01.01.2007року по 31.12.2008 року компенсацію в звязку з обмеженням вживання продуктів харчування.

Позивач позов підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу в його відсутність на підставі поданих доказів.

Відповідач позов не визнав, у судове засідання не з'явився, подав заперечення, в яких позов не визнав.

За таких обставин суд розглянув справу у відсутність сторін.

Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне :

Судом встановлено, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання дій відповідача неправомірними та стягнення компенсаційних виплат, передбачених ОСОБА_2 України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( далі: Закон) за проживання на території, що зазнала радіоактивного забруднення відповідно до встановлених вказаним ОСОБА_2 розмірів .

Позивач проживає в місті Коростені , територія якого згідно додатку №1 Постанови КМУ №106 від 23.07.1991 року "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян , що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"" знаходиться в зоні гарантованого добровільного відселення, отримує відповідні компенсаційні доплати, передбачені ст. ст. 37 ОСОБА_2 по місцю роботи та проживання .

Ці обставини підтверджені такими доказами, як копія паспорту, посвідчення постраждалого від аварії на ЧАЕС, довідка, видана відповідачем.

Відповідач не наполягає на застосуванні позовної давності . Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи , та докази на їх підтвердження відсутні.

З установлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини у сфері соціального забезпечення.

Вирішуючи питання про те, яка правова норма за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ст.58,ч.1 Конституції України) підлягає застосуванню до цих правовідносин, враховуючи час їх виникнення, встановлено, що такою є стаття 37, ч.І, абз.З ОСОБА_2, яка передбачає компенсації громадянам, які проживають у зоні гарантованого добровільного відселення на територіях радіоактивного забруднення у вигляді щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в розмірі 40 процентів від мінімальної заробітної плати.

Вищевказані допомогу та доплату позивач отримував в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 26.07.96 року , а саме: допомогу , передбачену ст. 37 ОСОБА_2 , - в розмірі 2,10 грн..

Дія вказаних норм на 2007 рік в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена згідно із ОСОБА_2 И489-У ( 489-16 ) від 19.12.2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

ОСОБА_2 України "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів" від 28.12.2007 р. № 107-ІУ, до вищевказаних статей були внесені зміни.

Конституційний суд України у п.4 свого рішення від 11 жовтня 2005 року № 8- рп/2005 (справа № 1-21/2005) розяснив, що згідно зі статтею 22 Конституції України (254к/ВР) закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових ОСОБА_2 не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Рішеннями Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від

09.07.2007року (справа про соціальні гарантії громадян) та №10-рп/2008 від 22.05.2008 року ( справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ряд положень ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" та "Про державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів", якими зупинялася дія вищевказаних статей та вносились до них зміни .

Відповідно до ст.73 ОСОБА_2 України "Про Конституційний Суд України" № 422/96- ВР від 16.10.1996 року зі змінами , у разі якщо певні законодавчі акти або їх окремі положення, які були предметом судового розгляду, визнаються такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), вони оголошуються нечинними і втрачають чинність від дня прийняття Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Керуючись статтею 74 вищевказаного ОСОБА_2, Конституційний Суд України вказав на преюдиціальність своїх вищезгаданих Рішень при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у звязку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії неконституційного акта.

Законами України "Про державний бюджет України на 2009 рік" та "Про державний бюджет України на 2010 рік" зміни до вищевказаних норм ОСОБА_2 не вносились, їх дія не зупинялась, свою позицію щодо невиконання його положень Конституційний Суд України висловив у вищезгаданих рішеннях.

Враховуючи принципи верховенства права, пріоритетності ОСОБА_2 як нормативного акту, що має вищу юридичну силу , недопущення звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод , які передбачені ст.ст.8,22 Конституції України, отримання позивачем допомоги, передбаченої ст.37 вищевказаного ОСОБА_2, не у визначених ним розмірах є порушенням його прав та законних інтересів, тому відповідно до ст. 8 ЦПК України при врегулювання спору, що виник між сторонами, застосуванню підлягає Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" відповідно до практики Європейського Суду з прав людини (справи Кечко проти України, Бурдов проти Росії) без врахування повноти бюджетного забезпечення його виконання, оскільки відсутність чи недостатність фондів державної влади не може виправдовувати невиконання передбачених ОСОБА_2 зобовязань та порушувати приватновласницькі інтереси позивача в частині гарантованого йому ОСОБА_2 його законного сподівання на отримання відповідних коштів.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що після прийняття Конституційним Судом України вищевказаних рішень дії відповідача були незаконними, оскільки звужували обсяг наданих позивачеві ОСОБА_2 прав.

Як передбачають вищевказані норми ОСОБА_2 при обчисленні передбачених ними належних особі виплат враховується розмір мінімальної заробітної плати, який в зазначений позивачем період становив: з 01.04.2007 р. - 420 грн., з 01.07.2007 р. -

440, з 01.10.2007 р. - 460 грн., з 01.01.2008 р. - 515 грн., з 01.04.2008 р. - 525 грн., з

01.10.2008року - 545 грн., з 01.12.2008 р. - 605 грн., з 01.04.2009 р. - 625 грн., з

01.07.2009р. - 630 грн., з 01.10.2009 р. - 650 грн., з 01.11.2009 р. - 744 грн.., з 01.01.2010 р. - 869 грн., з 01.04.2010 р. - 844 грн., з 01.07.2010 р. - 888 грн..

Враховуючи зазначене позивач в межах вказаного ним періоду, за виключенням періоду з 01.01.2007 року по 09.06.2007 року та з 01.01.2008 року по 22.05.2008 року недоотримав допомоги, передбаченої ст. 37 ОСОБА_2 за виключенням одержаних ним коштів, в загальній сумі 2538,70 грн. відповідно до розрахунку за формулою 40% МЗЗ х п - отримані кошти ( де МЗЗ - розмір мінімальної заробітної плати в певний часовий період, п - кількість часових періодів з однаковим значенням МЗЗ ).

Відповідно до Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 936 від 20.09.05, зазначені виплати проводяться за місцем основної роботи та по місцю проживання громадян і розпорядниками бюджетних коштів , визначених для даних цілей, визначено безпосередньо управління праці та соціального захисту населення, яке щомісячно відповідно до зробленого ним замовлення отримує бюджетні кошти.

Оскільки згідно ст. 19,4.2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі , в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, дії відповідача, які виразились в нарахуванні та виплаті позивачеві доплати в розмірах менших законодавчовстановленим, є незаконними та порушують його права та законі інтереси.

Як встановлено, саме відповідачем проводилось нарахування позивачеві доплат та відповідно до нього він отримував кошти з Державного бюджету, та не подано доказів того, що недоотримання позивачем належних йому відповідно до ОСОБА_2 коштів сталось не з його вини, а його посилання на виконання нормативних актів, які не відповідають Конституції як основному закону держави, до уваги не приймаються.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню . При цьому суд застосовує способи захисту цивільних прав та інтересів, передбачені ст. 16,п.8,10 ЦК України, та враховує можливість застосування передбачених законодавством заходів примусового виконання рішення з метою його реального виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3,6,11,15,60,209,212- 218 ЦПК України, ст. ст. 8, 22 Конституції України, ст.37 ОСОБА_2 України"Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №797-12 від 28.02.1991 р. в ред. ОСОБА_2 №2001-12 від 19.12.1991 р. зі змінами, ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2007 рік " зі змінами, ОСОБА_2 України "Про державний бюджет України на 2009 рік" №835-УІ від 26.12.2008 року, ОСОБА_2 України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" №107/УІ від 28.12.2007 року, ОСОБА_2 України "Про державний бюджет України на 2009 рік" №835-УІ від 26.12.2008 року, ОСОБА_2 України "Про державний бюджет України на 2010 рік" №2154-УІ від 27.04.2010 року ОСОБА_2 України "Про Конституційний Суд України" № 422/96-ВР від 16.10.1996 року зі змінами; Рішеннями Конституційного Суду України № 8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року, №6-рп/2007 від 09.07.2007 (справа про соціальні гарантії громадян), №10-рп/2008 від 22.05.2008 року (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України); Постановою КМУ №936 від 20.09.2005 року "Про затвердження Порядку використання коштів державного бюджету для виконання програм, повязаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь ОСОБА_1 2538 (дві тисячі п'ятсот тридцять вісім) гривень 70 копійок щомісячної грошової допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства відповідно до ст. 37 ОСОБА_2 України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

В решті вимог відмовити .

Звільнити сторони від сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Коростенський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя :