Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-197/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Височин Ю.В., Бондаренко О.В., Кашуби А.В.,

за участю ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності на частину спадкового майна, -

в с т а н о в и в :

29.07.2009р. позивачка звернулася в суд з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 30.06.2003 року померла її матір ОСОБА_8, після смерті останньої відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований на земельній ділянці площею 0,43 га по вул. Паркова, 11, в с. Глибоке, Бориспільського району, Київської області; земельна частка (пай) площею 2,4 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області.

Після смерті спадкодавиці, спадщину фактично прийняла її донька та позивачка по справі ОСОБА_1, оскільки від спадщини в установленому порядку вона не відмовилась та користувалась спадковим майном.

За оформленням спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_8, позивачка в установлений законодавством термін до нотаріальної контори не звернулась, через стан здоровя та вважаючи, що прийняла її фактично. По справі існують інші спадкоємці племінниця позивачки ОСОБА_3, на яку було складено заповіт, але вона на момент смерті разом зі спадкоємицею не проживала, майном останньої не користувалась, до нотаріуса, із заявою про прийняття спадщини після її смерті, не звернулась. Окрім цього позивачка зазначила, що на день смерті ОСОБА_8 вона перебувала на пенсії, тобто була непрацездатною, а тому мала право на 2/3 частини належної її спадщини по закону. Зважаючи, що нею пропущено строк звернення до нотаріуса, а тому вона не може отримати свою частину спадкового майна, чим порушено її право на спадкування, а тому просила суд встановити факт прийняття нею спадщини та визнати право власності на ? частину вищевказаного спадкового майна.

В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали, обставини вказані в позовній заяві підтвердили.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник в заперечення проти позову зазначила, що 30.06.2003 року померла спадкодавця. Після її похорон, на яких була присутня і відповідачка, вона 07.07.2003 року переїхала жити до хати спадкодавиці та проживала там до листопада 2005 року.. Речей з хати померлої не брали, однак спадковим майном постійно користувались і щодо нього між ріднею була встановлена домовленість (поділити порівну між всіма). До нотаріуса у встановлений законодавством строк не заверталась, оскільки їй завадила хвороба дітей. Свідоцтво про право власності відсутнє. Факт проживання позивачки у спадковому будинку та те, що вона доглядала померлу можуть підтвердити свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Перед смертю спадкодавиці відповідачка рік не працювала, тобто знаходилась на утриманні останньої. В будинку нею було зроблено ремонт і на даний час він здається в оренду.

Свідок ОСОБА_12 в судовому процесі зазначила, що вона є донькою позивачки і їй було відому, що при написанні заповіту була усна домовленість про розподіл спадкового майна між ріднею. Також була домовленість, що ОСОБА_3 залишається проживати у спадковому будинку і прийме спадщину після смерті баби, а тому у встановлений законом строк до нотаріальної контори вона та її матір не звертались. Позивачка приїжджала до відповідачки і хотіла домовитись про поділ спадкового майна, але ОСОБА_3 не хотіла ділити земельну ділянку. Свідок також зазначила, що попередньо складався заповіт на ОСОБА_13 та ОСОБА_6 Спадковим майном користувались, а саме коли приїхали на похорони ОСОБА_8 забрали деякі речі, що входило до нього. Брат забрав швейну машинку, доріжки, постіль, відрізи, старі срібні монети. Забирали речі на другий день після похорон. Всі знали про заповіт, а тому про спадкове майно не турбувались. Окрім цього вказала, що її мати захворіла (піднявся тиск) і їй було не до поділу спадкового майна. На момент смерті спадкодавиці позивачка була пенсіонеркою. Інші спадкоємці першої черги (діти померлої) ОСОБА_14 (05.10.2005 року) та ОСОБА_15 (02.12.1996 року) на момент розгляду справи померли.

ОСОБА_16 допитаний в судовому засіданні в якості свідка по справі зазначив, що сторін знає давно. Знає про наявність заповіту. Спадковим майном користувалась спочатку ОСОБА_14, а потім її донька. ОСОБА_1 приїжджала за 3-4 дня до смерті ОСОБА_8, а потім на її похорони. Вона взяла швейну машинку та часи. Хоч сам цього не бачив, але знає про це зі слів сусідів.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 зазначила, що працювала секретарем у сільській раді і повідомила, що спадкодавиця склала заповіт на ОСОБА_3, а до цього був заповіт на онуків ОСОБА_6 та ОСОБА_13. В спадковому будинку проживала та була прописана ОСОБА_3 Вона проживала у будинку до дня смерті її матері. Про домовленість між сторонами не чула. Бачила як грузили речі, а що саме знає зі слів позивачки.

Свідок ОСОБА_18 в судовому процесі зазначила, що після смерті ОСОБА_8 її онучка ОСОБА_3 переїхала в спадковий будинок. Як ділили майно не бачила та не знає.

ОСОБА_19 допитаний в судовому засіданні в якості свідка по справі зазначив, що ОСОБА_14 проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із спадкодавицею. Після смерті останньої ОСОБА_3 перейшла жити туди (2003 р.) та проживала там до 2005 року. Потім ОСОБА_3 переїхала на Гагарінова, 18. Щоб виносилось, якесь майно не бачила, але розмови велись. Що ОСОБА_1 хворіла не знала. За життя спадкодавиці жодних добудов та печі у спадковому будинку не було. Про суперечки між сторонами, щодо спадщини не чула. Позивачка часто приїжджала до сусідів.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_3 є його тіткою. Позивачка приїжджала до спадкового будинку двічі: перший раз коли померла спадкодавиця, а потім після смерті ОСОБА_14 У спадковому будинку проживала спадкодавиця сама. Після її смерті туди переїхала відповідачка. Щоб якісь речі виносились ОСОБА_1 не бачив та не знав.

Відповідач ОСОБА_5 сільська рада в судове засідання не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.

Треті особи в судове засідання не зявилися, але надали заяви в яких проти позову заперечили та просили слухати справу у їх відсутність.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Судом встановлено, що 30.06.2003 року померла ОСОБА_8, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 01.06.2003 року виконавчим комітетом ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області, та зроблений запис в Книзі реєстрації смертей за №25 (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка, площею 0,428 га по вул. Паркова, 11, в с. Глибоке, Бориспільського району, Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю, ОСОБА_19 IV-КВ №032865 від 22.11.1999 року (а.с.61), розташований на ній житловий будинок з надвірними спорудами, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок №220 від 19.07.1989 року виданий виконавчим комітетом Бориспільською районною радою народних депутатів (а.с.22) та земельна частка (пай) площею 2,4 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Бориспільського району Київської області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ №0146081 від 31.12.1996 року (а.с.23). Згідно висновку про ринкову вартість земельної ділянки, вищевказана земельна частка (пай) площею 2,4 га оцінена на суму 125136 грн. 00 коп. (а.с.24). Вартість будинку з надвірними спорудами згідно до технічного паспорту (а.с.17-20) становить 35223 грн. Земельна ділянка на які знаходиться будинок не оцінена.

28.03.2001 року спадкодавиця склала заповіт (а.с.14), згідно якого заповідала все належне їй на день смерті майно ОСОБА_3. Але остання в установлений законом строк до нотаріальної контори не звернулась

По справі існують і інші спадкоємці, а саме онуки померлої - ОСОБА_6, ОСОБА_7, які за оформлення спадщини до нотаріальної контори не звертались, спадковим майном не користувались, а тому втратили своє право на нього.

Родинні стосунки між спадкодавцем та позивачем підтверджуються свідоцтвом про народження серії ЯЕ №562489 від 28.08.1952 року (а.с.10) та свідоцтвом про одруження VII-УР № 160683 від 13.11.1964 року(а.с.12), відповідно до яких остання змінила своє прізвище з „Криворучко на „Молчанову та значиться донькою ОСОБА_8

Зважаючи, що у встановлений законодавством шестимісячний строк ніхто із спадкоємців за законом чи заповітом до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, та керуючись тим, що відповідно до пояснень сторін та свідків, ОСОБА_1 користувалась речами померлої, що входять до спадкового майна, але через свою хворобу (а.с.29-30) не змогла вчасно оформити спадщину на себе в частині, що стосується обовязкової частки. Позивачка відповідно до пенсійного посвідчення (а.с.11) є пенсіонером за віком з 16.01.1989 року і на день смерті спадкодавиці вона була непрацездатної дитиною, а тому має право на обовязкову частку у спадщині. Спираючись на те що позивачка в установленій формі від спадщини не відмовилась суд приходить до висновку, що вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_8 користувалась її речами та забрала їх собі, а саме: швейну машинку, набір монет, часи та інші речі, які остання вивезла до себе додому.

Враховуючи наведені позивачкою обставини, вимоги прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), суд приходить до висновку про необхідність застосування до виниклих правовідносин положень ЦК України (в редакції року 1963 року), оскільки факт прийняття позивачкою спадщини відбувся до вступу в законну силу ЦК України 2001 року, а посилання ОСОБА_1 на положення ст.ст. 548, 549 ЦК України (1963 року) є обґрунтованими.

Згідно ст.ст. 529 ЦК України (в редакції року 1963 року) ОСОБА_1 має право на спадкування майна померлої ОСОБА_8, оскільки вона є її донькою та була непрацездатною на момент її смерті.

У відповідності до ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Статтею 549 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що спадщина вважається прийнята якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Зважаючи, що по справі існують інші спадкоємці, які не визнають прав позивачки на спадкове майно, а визначенням частини спадщини кожного спадкоємця у спадковому майні займається відповідна державна нотаріальна контора. Враховуючи, що сторони до даної нотаріальної контори не звертались, їх права, щодо вищевказаного спадкового майна не порушувались, а клопотань про визначення часток в натурі кожного із спадкоємців у ньому в судовому засіданні не заявлялось, суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою вимоги, щодо визнання за нею права власності на спадкове майно є передчасними і не обґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню, оскільки зазначене питання вирішується шляхом звернення до нотаріальної контори, де нотаріус вирішує питання часток спадкового майна.

До такого висновку суд приходить також з тих підстав, що ОСОБА_3 подала до Бориспільської державної районної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщину також на підставі ст. 549 ЦК України 1963 року.

При цьому слід розяснити, що в разі відмови нотаріальної контори від видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину та неможливості визначення часток спадкового майна на підставі рішення суду, що належать кожному спадкоємцю, сторони можуть звернутися з відповідним позовом до суду.

Судові витрати в справі слід покласти на позивачку, оскільки рішення ухвалено в її інтересах.

На підставі ст.ст. 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 174, 213, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати факт прийняття ОСОБА_1, як особою, яка має обов'язкову частку в спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_8, яка померла 30.06.2003 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати за розгляд позовних вимог ОСОБА_1 у задоволенні яких відмовлено, слід віднести на рахунок позивачки, яка оплатила їх при поданні позовної заяви.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду виготовлено 05.06.2010 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_20