Комінтернівський районний суд м.Харкова
Справа № 2-5840/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2010 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д. Є.

при секретарі Манжос М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до КП «ХТМ» про поновлення на роботі, скасувавши наказ від 11.08.2010 за № 779, та стягнення середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу в сумі 1500,00 грн.

В обґрунтування свої вимог ОСОБА_1 зазначив, що наказом КП «ХТМ» від 10.08.2005 за № 346 його було прийнято на роботу водієм 1 класу транспортної філії. У звязку з хворобою медико-соціальна експертна комісія визнала його інвалідом другої групи з 18.05.2010 строком на 1 рік до 01.06.2011 відповідно довідки МСЕК від 20.05.2010, згідно із висновком МСЕК про умови про умови та характер праці йому протипоказана важка фізична праця та робота поблизу обертових механізмів. Позивач звернувся до керівництва підприємства щодо надання такої роботи у відповідності до медичного висновку, однак був звільнений з роботи на підставі ч. 2 ст. 40 КЗпП України. Таким чином, КП «ХТМ», на думку позивача, не надавши йому іншу роботу та не застосувавши закон, що підлягає застосуванню, а саме ст.. 170 КЗпП України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», грубо порушив її право на працю, гарантоване ст.. 43 Конституції України. ОСОБА_1 вважає, що КП «ХТМ» повинно поновити його на роботі, скасувавши наказ про звільнення за № 779 від 11.08.2010 та виплатити йому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу в сумі 1500,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_2 доводи своєї позовної заяви підтримав, зазначивши, що йому у відділ кадрів КП «ХТМ» пропонувалась лише посада слюсаря Фрунзенської філії КП «ХТМ», однак відвідавши запропоноване місце роботи, начальником вказаної філії йому було відмовлено у роботі. Водночас ОСОБА_1 в категоричній формі заперечував у судовому засіданні щодо запропонованої посади прибиральника, оскільки він не бажає мити підлоги.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що ОСОБА_1 дійсно працював на КП «ХТМ» з 15.08.2005 по 11.08.2005 на посаді водія 1 класу у транспортній філії. З 18.01.2010 по 17.05.2010 ОСОБА_1 був відсутній на роботі у звязку із хворобою, з 18.05.2010 позивачеві встановлена 2 група інвалідності, відповідно довідки МСЕК від 20.05.2010 про умови про умови та характер праці йому протипоказана важка фізична праця та робота поблизу обертових механізмів. В період з 18.05.2010 по 06.08.2010 ОСОБА_1 також був відсутній на роботі у звязку із перебуванням у щорічній відпустці та у звязку із хворобою. Після виходу із відпустки 09.08.2010 ОСОБА_1 у відповідності до висновку МСЕК в порядку працевлаштування запропоновані вакантні посади, створені на підприємстві для інвалідів, а саме двірник у транспортній філії, слюсар у Фрунзенській філії, підсобний робітник у Московській філії, прибиральник виробничих приміщень у Комінтернівській, ленінській та Московській філіях. Усі запропоновані вакансії відповідали медичним рекомендаціям, що містяться у висновку МСЕК від 20.05.2010. Однак від запропонованих посад ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано актом від 09.08.2010. Водночас на підприємстві на час звільнення ОСОБА_1 були інші вакантні посади, які вимагали спеціальної трьохрічної підготовки у спеціальних учбових закладах, тобто на момент звільнення позивача з роботи на підприємстві не було іншої роботи, крім запропонованої, яку позивач міг виконувати відповідно до своє кваліфікації, спеціальності та стану здоровя. Посилання позивача на ст.. 170 КЗоТ України безпідставне, оскільки зобовязання підприємства щодо організації навчання, перекваліфікації чи працевлаштування інвалідів покладається у випадку, коли працівник став інвалідом у звязку із нещасним випадком на виробництві чи професійним захворюванням. Інвалідність ОСОБА_1 настала від загального захворювання. На засіданні профкому від 10.08.2010 розглядалось в тому числі і питання щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ст. 40 КЗпП України, позивач не був присутнім на цьому засіданні, направивши письмову заяву про розгляд питання про його звільнення за його відсутності. Профком свою згоду на звільнення ОСОБА_1 дав, тому позивач був звільнений наказом по підприємству № 779 від 11.08.2010 з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку. За таких обставин звільнення ОСОБА_1 з роботи проведено у точній відповідності з нормами діючого законодавства, жодних порушень при звільненні з боку КП «ХТМ» не було допущено.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом КП «ХТМ» від 10.08.2005 за № 346 ОСОБА_1 прийнято на роботу водієм 1 класу транспортної філії.

З 18.01.2010 по 17.05.2010 ОСОБА_1 був відсутній на роботі у звязку із хворобою, з 18.05.2010 ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності, відповідно довідки МСЕК від 20.05.2010 про умови про умови та характер праці йому протипоказана важка фізична праця та робота поблизу обертових механізмів.

В період з 18.05.2010 по 06.08.2010 ОСОБА_1 також був відсутній на роботі у звязку із перебуванням у щорічній відпустці та у звязку із хворобою.

Після виходу із відпустки 09.08.2010 КП «ХТМ» запропонувало ОСОБА_1 у відповідності до висновку МСЕК в порядку працевлаштування вакантні посади, створені на підприємстві для інвалідів, а саме двірник у транспортній філії, слюсар у Фрунзенській філії, підсобний робітник у Московській філії, прибиральник виробничих приміщень у Комінтернівській, ленінській та Московській філіях. Усі запропоновані вакансії відповідали медичним рекомендаціям, що містяться у висновку МСЕК від 20.05.2010. Однак від запропонованих посад ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано актом від 09.08.2010.

В судовому засіданні ОСОБА_1 також підтвердив, що йому була запропонована посада слюсаря у Фрунзенській філії, на яку він не погодився, оскільки начальник філії не бажав брати його роботу, посади прибиральника у інших філіях, однак позивач зазначив, що мити підлогу він не бажає.

На момент звільнення ОСОБА_1, як зазначив представник КП «ХТМ», були інші вакантні посади, які вимагали спеціальної трьохрічної підготовки у спеціальних учбових закладах, тобто на момент звільнення позивача з роботи на підприємстві не було іншої роботи, крім запропонованої, яку позивач міг виконувати відповідно до своє кваліфікації, спеціальності та стану здоровя.

Посилання позивача на ст.. 170 КЗоТ України безпідставне, оскільки зобовязання підприємства щодо організації навчання, перекваліфікації чи працевлаштування інвалідів покладається у випадку, коли працівник став інвалідом у звязку із нещасним випадком на виробництві чи професійним захворюванням, інвалідність ОСОБА_1 настала від загального захворювання.

10.08.2010 на засіданні профкому розглядалось питання щодо звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ст. 40 КЗпП України, позивач не був присутнім на цьому засіданні, направив письмову заяву про розгляд питання про його звільнення за його відсутності. Профком свою згоду на звільнення ОСОБА_1 дав.

Наказом по підприємству № 779 від 11.08.2010 ОСОБА_1 звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя, які перешкоджають продовженню даної роботи, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку.

За таких обставин звільнення ОСОБА_1 з роботи проведено у точній відповідності з нормами діючого законодавства, жодних порушень при звільненні з боку КП «ХТМ» не було допущено

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 40, 170 КЗпП України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя -