Справа №2-18/10 24.11.2010 24.11.2010 24.11.2010
Провадження №22ц-8419/10
Справа № 22ц-8419/10 Суддя по 1 інстанції - Кологрива Т.М.
Категорія 46 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

24 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Поліщук Ю.В.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про час та місце слухання справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2010 року у справі за

позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісно майна подружжя,

встановила:

В січні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Позивачка вказувала, що знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 жовтня 2005 року, вони припинили сумісне проживання у квітні 2007 року, шлюб між ними розірвано в судовому порядку 23 грудня 2008 року.

Від шлюбних відносин мають доньку Дарину, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею.

Позивачка зазначала, що в період перебування в зареєстрованому шлюбі за сумісні кошти вони придбали два автомобілі, які зареєстровані за відповідачем, а саме: ВАЗ 21063 державний номер ВЕ 9681АС, вартістю 21 000 грн. та Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1, вартістю 48 000 грн.

Вона просила розділити вказане майно, відступивши від рівності часток подружжя, враховуючи інтереси дитини, яка залишилася проживати з нею й тяжко хворіє, виділити їй 70 % вартості автомобілів, залишивши їх у власності відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував, що автомобілі куплені за кошти його батьків, тому не можуть бути обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2010 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 6 312,50 грн. компенсації ? частки вартості автомобіля ВАЗ 2106 державний номер ВЕ 9681АС та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на незаконність та необгрунтованість судового рішення, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд повно, всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку доказам по справі та прийшов до вірного висновку про те, що спірний автомобіль ВАЗ є обєктом спільного сумісного майна подружжя, а тому грошові кошти, за які відповідач продав автомобіль після припинення сімейних стосунків, підлягають розподілу між ними в рівних частинах відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2005 року по 27 січня 2009 року, однак подружні стосунки та ведення спільного господарства припинено між ними 25 березня 2007 року, як вбачається із пояснень сторін та відповідного акту (а.с.38).

Від шлюбних відносин мають доньку Дарину, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою, відповідач рішенням суду позбавлений батьківських прав.

В період шлюбу, 17 березня 2006 року автомобіль ВАЗ -21063 державний номер ВЕ 9681АС був придбаний подружжям та зареєстрований за відповідачем.

Після припинення шлюбних відносин, без згоди позивачки, відповідач продав вказаний автомобіль за 2500 доларів США, сума еквівалентна 12 625 грн. станом на 25 березня 2007 року за курсом НБУ 1 долар = 5,05 грн., що не оспорюється сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Так, за дорученням від 25 березня 2007 року відповідач передав спірний автомобіль в користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5, отримавши вказану суму грошей, а 20 січня 2009 року укладено угоду купівлі продажу, за якою право власності на автомобіль перейшло до ОСОБА_4 (а.с. 65-68, 89).

Доводи відповідача про те, що спірний автомобіль є його особистою власністю, безпідставні, оскільки спірне майно придбане сторонами в період шлюбу, а тому на нього розповсюджується режим спільного сумісного майна подружжя.

За таких обставин, тягар доведення протилежного лежить на відповідачеві. Проте, в матеріалах немає жодних доказів про те, що майно придбане за кошти його батьків.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: