апеляційний суд черкаської області
Справа № 22ц-2578/10 Головуючий по 1 інстанції
Категорія 57 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Магди Л.Ф.

суддів Бабенка В.М., Трюхана Г.М.

при секретарі Петренко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради на постанову Канівського міськрайонного суду від 09 березня 2010 року за позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради про стягнення недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення.

Вивчивши матеріали справи, судова палата, -

встановила:

Позивачка звернулась у суд з адміністративним позовом управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради про стягнення недоплачених сум щорічної допомоги на оздоровлення. Свій позов мотивувала тим, що відповідач в порушення вимог ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплачує компенсацію за шкоду, заподіяну здоров'ю, як особі, що стала інвалідом 3-групи внаслідок Чорнобильської катастрофи та віднесена до 1 -ї категорії, у розмірі, що не співвідноситься з мінімальною заробітною платою, внаслідок чого за період 2005-2009 р.р. утворилась заборгованість в розмірі 8436 грн. 50 коп. Просила визнати дії Управління праці і соціального захисту населення Канівської міської ради неправомірними щодо недовиплати вказаної допомоги на оздоровлення, як постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи та стягнути з відповідача на її користь заборгованість в сумі 8436 грн. 50 коп.

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09 березня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління праці і соціального захисту населення: Канівської міської ради щодо недовиплати позивачу допомоги на оздоровлення відповідно до ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Управління праці і соціального захисту населення Канівської міської ради зробити перерахунок та виплату ОСОБА_3 недоплаченої і щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за населення Канівської міської ради оскаржило її, і в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права та постановити нове рішення.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга на постанову Канівського міськрайонного суду від 09 березня 2010 року підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, учасника ліквідації аварії на ЧАЕС, визнана інвалідом 3-ї групи у зв'язку з захворюванням, що пов'язане з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Канівської міської ради Черкаської області. Тому після встановлення інвалідності ОСОБА_3 відповідач відповідно до ч.3 ст.48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мав виплатити протягом одного місяця з дня встановлення інвалідності одноразову компенсацію в розмірі 30-ти мінімальних заробітних плат, право на отримання якої передбачене абз.3 ч.1 ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, керуючись ст.48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" при визнанні дій управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради по невиплаті зазначеної компенсації позивачу незаконними та зобов'язуючи здійснити виплату цих коштів.

Крім того, відповідно до абзацу 3 частини 4 статті 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" щорічна допомога на оздоровлення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам III групи виплачується в розмірі чотири мінімальних заробітних плат.

Частиною 5 статті 48 вищенаведеного Закону щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за місцем їх проживання органами соціального захисту населення.

Згідно частини 7 статті 48 вищенаведеного Закону розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Посилання апелянта на те, що порядок обчислення допомоги особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України-є безпідставними, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону.

Крім цього, відповідно до ст. 100 КАС України пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Сторона під час судового розгляду не подавала заяву про застосування такої підстави для відмови в задоволенні позову ОСОБА_3

А отже, враховуючи викладене, суд вірно встановив, що права позивача були порушені діями управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради по неповній виплаті йому протягом 2008-2009рр. щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інваліду III групи та зобов'язав відповідача виплати цю допомогу в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат за вказаний період, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на момент її отримання.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Канівської міської ради - відхилити.

Постанову Канівського міськрайонного суду від 09 березня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України на протязі 2-х місяців.

Головуючий

Судді