Лубенський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 2-986/10
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2010 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Чабаненка В.О.,

при секретарі Шрейтер С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про виплату одноразової компенсації, суд ,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних аиплат у Полтавській області про виплату одноразової компенсації.

У позовній заяві вказав, що він є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС .Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами 2 групи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Позивачу була виплачена компенсація в розмірі 284,40грн. з розміром якої не погоджується. Він звернувся до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про перерахунок компенсації по інвалідності, на що отримав відмову.

Прохає:

- зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області виплатити позивачу на підставі ст. 48 ч. 1 п. 2 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразову компенсацію в розмірі 28350грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав,уточнив прохає зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію на підставі ст. 48 абз. 3 ч. 1 та ч. 7 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в позмірі 45 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплаченої компенсації, на задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, посилаючись на Закон України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та Постанову Кабінету міністрів №836 від 26 липня 1996 року.

Представник відповідача - Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області в судове засідання не зявився, надав суду листа, в якому прохають справу розглянути без його участі, позов не визнає в повному обсязі.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Відповідно до ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», передбачено одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами 2 групи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат. Позивачу була виплачена компенсація в розмірі 284,40грн. з розміром якої не погоджується. Він звернувся до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради про перерахунок компенсації по інвалідності, на що отримав відмову.

Суд вважає, що відмова управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської щодо здійснення позивачеві призначення та перерахунку компенсації по інвалідностії, виходячи з розміру, встановленого законами, а не Постановами Кабінету Міністрів України є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а позовні вимоги обґрунтованими.

Відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. зі змінами і доповненнями, передбачено одноразову компенсацію за шкоду заподіяну здоров»ю учасникам ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які стали інвалідами 2 групи, в розмірі 45 мінімальних заробітних плат, але позивачу була виплачена компенсація в розмірі 284,40грн

Розмір мінімальної заробітної плати на день встановлення позивачу інвалідності становив 744 грн. (з 01.11.2009р.).

Таким чином, позивачу у 2009р. повинні були виплатити одноразову грошову компенсацію за другу групу інвалідності 744 грн. х 45 284,40грн. = 33195,60грн.

У відповідності до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках передбачених законом.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів, не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" .

Згідно Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії вбачається, що виключно законами України визначається розмір мінімальної заробітної плати. Законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо рівня життя населення, що постраждало внаслідок аварії на ЧАЕС.

Крім цього, Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має вищу юридичну силу.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої статі 8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України,міжнародному договору, згода на обов»язковість якого надана Верховною Радою україни, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами при визначенні розміру компенсації по інвалідності учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС застосуванню підлягає ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови КМ України та Закон України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», які звужують обсяг встановлених законом прав і на які посилається відповідач в своїх листах позивачу.

Також при розгляді даної справи суд взяв до уваги принцип верховенства права передбачений ст. 8 Конституції України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачів слід зобовязати здійснити призначення, перерахунок компенсації по інвалідності позивачу відповідно до ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» станом на 1.11. 2009р.

Судом вказаний орієнтовний розрахунок суми недоплаченої одноразової компенсації, але здійснення розрахунку є прямим обовязком управління праці та соціального захисту населення тому суд не може перебирати на себе функцію органу, на якого законодавством покладено такі повноваження, а отже позовні вимоги позивача щодо зобов'язання управління праці та соціального захисту населення виконкому Лубенської міської ради нарахувати недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу дитині війни у визначеній позивачем грошовій сумі не підлягають задоволенню.

Позивач при подачі позову як і відповідачі звільнені від оплати судового збору, тому судовий збір слід компенсувати за рахунок держави, а сплачене позивачем інформайійне технічне забезпечення судового розгляду справи у сумі 37 грн. необхідно стягнути, в зв»язку з задоволенням позову, з відповідачів солідарно.

Керуючись ст.ст.8, 22, 46 Конституції України, ст. 48 ЗУ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,, ст.ст.10,11,60,209,212-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Зобовязати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію на підставі ст. 48 абз. 3 ч. 1 та ч. 7 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в позмірі 45 мінімальних заробітних плат з урахуванням виплаченої компенсації .

Стягнути солідарно з управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати щодо сплати інформаційно-технічного розгляду справи у сумі 37 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Лубенського міськрайонного суду В.О. Чабаненко