Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2010 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Скрипник К.О.,

при секретарі - Берко Я.В.;

за участю представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1, відповідачів за первісним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту проживання в квартирі, набуття права проживання, визнання права на реєстрацію та права власності, зобовязання вчинити певні дії та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, до неї ж в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання певного факту, усунення перешкод у користуванні власністю, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 09 листопада 2005 року звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про повернення авансового платежу та відшкодування вартості ремонту, який в подальшому уточнила та згідно уточнень зазначила, що між нею та ОСОБА_2, яка діяла від імені чоловіка ОСОБА_2 була укладена угода, згідно якої сторони домовились щодо продажу належної відповідачу квартири АДРЕСА_1 за 8 000 доларів США та укладення договору купівлі-продажу у строк до 01 вересня 2005 року, в підтвердження чого 18 липня 2005 року між сторонами був укладений договір завдатку у розмірі 2400 доларів США, який був сплачений позивачкою. Відповідно до усної домовленості та з дозволу відповідача позивачка одразу після передачі завдатку розпочала ремонт вказаної квартири та на початку серпня 2005 року з родиною вселилась у вказану квартиру, а відповідач пообіцяв підготувати усі необхідні документи. У середині серпня 2005 року відповідач привів до квартири техніка БТІ, який повідомив, що необхідно узаконити проведені позивачкою самочинні перепланування. У серпні 2005 року позивачка на вимогу відповідача сплатила частину вартості квартири у розмірі 3600 доларів США. У вересні жовтні 2005 року відповідач пообіцяв видати позивачці генеральну довіреність для узаконення перепланувань, однак в подальшому довіреність не видав та відмовився від одержання запропонованого позивачкою залишку вартості квартири у розмірі 2000 доларів США та у листопаді 2005 року відмовився від продажу квартири. Однак позивачка вважає, що вона набула право власності на квартиру, оскільки сплатила 80 процентів її вартості, намагалась доплатити залишок суми, відповідач фактично передав їй вказану квартиру, у якій вона з його згоди зробила ремонт та вселилась зі своєю родиною. А відповідач, в той саме час, відмовився від продажу квартири, хоча отримані ним від позивача гроші ніколи не намагався повернути. У звязку з тим, що проведений позивачкою ремонт на суму 8184 грн., при вартості квартири 9 129 грн. суттєво поліпшив якість та вартість квартири, фактично вказана квартира тепер є новою річчю, що належить позивачці. Також у звязку з тим, що зі згоди відповідача позивачка зі своєю родиною з липня 2005 року проживає у вказаній квартирі, сплачує комунальні послуги, іншого житла вони не мають, позивачка вважає, що вони набули право постійного користування вказаною квартирою.

Просила встановити факт того, що вона з липня 2005 року по теперішній час постійно мешкає у квартирі АДРЕСА_1, визнати, що вона набула право постійного проживання у вказаній квартирі, набула юридичне право на державну реєстрацію (прописку) щодо її постійного проживання у квартирі та набула право власності на цю квартиру, зобовязати ОСОБА_2 передати їй всі документи на квартиру, прийняти від неї залишок суми за квартиру у розмірі 2000 доларів США та надати їй відповідну розписку про прийняття вказаної суми та зобовязати відповідачів не чинити перешкоди їй щодо постійного проживання у вказаній квартирі.

В подальшому 03 липня 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 до неї ж в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в якому згідно уточнень вказав, що після укладення 18 липня 2005 року між сторонами договору про завдаток він почав займатись підготовкою необхідних документів для оформлення договору купівлі-продажу квартири, та дав згоду на проведення ОСОБА_4 ремонту вказаної квартири, однак не знав, який ремонт проводить ОСОБА_4, а коли 29 липня 2005 року у квартиру вийшов технік БТІ було встановлено, що ОСОБА_4 без його згоди зробила перепланування, які необхідно було узаконити. Однак він з цим не погодився, оскільки перепланування ОСОБА_4 робила без його згоди, та у звязку з проведеними роботами був пошкоджений фундамент будинку. На цей час ОСОБА_4 зробила ще більше перепланування, однак він позбавлений можливості викликати техніка БТІ, оскільки не має ключів від квартири. Крім того, відповідачка заподіяла йому матеріальну шкоду, яка повязана з потребою приведення основних несучих елементів квартири у початковий стан, що складає 4015,20 грн. Також, ОСОБА_4 зі своєю родиною проживають у належній йому квартирі без законних підстав та чинять йому перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаною квартирою.

ОСОБА_2 просив визнати факт того, що угода купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_4 була не укладена з вини останньої, усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження квартирою з боку відповідачів шляхом їх виселення та зобовязання надати ключі від квартири, визнати факт того, що ОСОБА_4 незаконно самовільно зробила перебудову спірної квартири та стягнути з ОСОБА_4 шкоду у розмірі 4015, 20 грн.

Ухвалою суду від 26 березня 2009 року до участі у справі в якості співвідповідача за первісним позовом була залучена ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 19 лютого 2010 року до участі у справі в якості співвідповідача за зустрічним позовом був залучений ОСОБА_8.

Ухвалою суду від 29 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про повернення авансового платежу та стягнення коштів за ремонтні роботи, та позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 про витребування майна з чужого незаконного володіння були залишені без розгляду.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування позовних вимог посилався на обставини викладені у позовній заяві.

ОСОБА_2, ОСОБА_5, їх представник у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 не визнали в повному обсязі та просили відмовити у їх задоволенні. ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, в їх обґрунтування посилався на обставини, викладені у позові.

Суд вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_4 необхідно відмовити, а позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що 18 липня 2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений договір завдатку (а.с.7), згідно умов якого, ОСОБА_2 як продавець отримав завдаток від ОСОБА_4 у розмірі 2 400 доларів США за продаж належної йому квартири АДРЕСА_1. По узгодженню між сторонами, квартира оцінена у сумі 8 000 доларів США, куди входить і сума завдатку. Договір купівлі-продажу має бути нотаріально посвідчений не пізніше 01 вересня 2005 року.

В подальшому, 25 серпня 2005 року ОСОБА_4 передала ОСОБА_5, яка діяла від імені чоловіка ОСОБА_2 3600 доларів США за продаж квартири АДРЕСА_1, про що ОСОБА_2 була написана розписка, та що теж не заперечується сторонами (а.с.6).

Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 25 травня 2001 року Другою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого у реєстрі за № 3-1440 (а.с.44).

У судовому засіданні встановлено, що після отримання завдатку ОСОБА_2 дозволив ОСОБА_4 робити ремонт у вказаній квартирі та почав готувати документи для оформлення договору купівлі-продажу.

Однак, після оформлення ОСОБА_2 замовлення у КП «ДМБТІ» на видачу витягу з реєстру прав власності, виходом техніка у спірну квартиру було встановлено, що ОСОБА_4 були проведені внутрішні переобладнання квартири, які підлягали узаконенню (а.с.45,53).

Таким чином, встановлено, що у строк до 01 вересня 2005 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між сторонами не був укладений, залишок вартості квартири ОСОБА_4 не сплатила.

Згідно ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Так, згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сторонами під час укладення договору не було дотримано вимог законодавства України та нотаріально не посвідчено договір, і тому він є неукладеним та не породжує настання правових наслідків для сторін.

В силу ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Оскільки, в судовому засіданні було встановлено, що сторонами договір купівлі-продажу будинку не укладався, суд вважає, що певні грошові суми, які позивачка згідно розпискам надавала відповідачам по справі, є авансовими сумами. У звязку з чим, сторона, яка видала аванс, в даному випадку позивач ОСОБА_4, має право вимагати його повернення у випадку невиконання договору в тому розмірі, в якому він надавався. Проте, такі вимоги ОСОБА_4 ухвалою суду залишені без розгляду, згідно письмової заяви.

Тому, суд вважає, що ОСОБА_4 не набула законних прав щодо користування та розпорядження квартирою, яка належить на законних підставах ОСОБА_2, на підставі вищенаведеного.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_4 щодо встановлення факту її проживання з липня 2005 року по теперішній час та постійного мешкання у ІНФОРМАЦІЯ_1, визнання, що вона набула право постійного проживання у вказаній квартирі, набула юридичне право на державну реєстрацію (прописку) щодо її постійного проживання у квартирі та набула право власності на цю квартиру, зобовязання ОСОБА_2 передати їй всі документи на квартиру, прийняти від неї залишок суми за квартиру у розмірі 2000 доларів США та надати їй відповідну розписку про прийняття вказаної суми і зобовязати відповідачів не чинити перешкоди їй щодо постійного проживання у вказаній квартирі не ґрунтуються на законні.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже, встановлено, що договір купівлі-продажу належної ОСОБА_2 квартири сторонами не був укладений, однак ОСОБА_4 зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та чоловіком ОСОБА_8 продовжує проживати у спірній квартирі та перешкоджають ОСОБА_2 у користуванні та розпорядженні квартирою, у звязку з відсутністю у нього ключів від квартири.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим, вимоги ОСОБА_2 щодо визнання факту, що угода купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ним та ОСОБА_4 була не укладена з вини останньої не підлягає задоволенню, оскільки в силу ст.16 ЦК України не є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Аналізуючи здобуті по справі докази та враховуючи, що ОСОБА_4, ОСОБА_8 та неповнолітні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають у спірній квартирі без законних підстав, чим порушують права ОСОБА_2, як власника цієї квартири, суд вважає, що вони мають бути виселені з квартири АДРЕСА_2 та вважає за необхідне зобовязати їх надати ОСОБА_2 ключі від цієї квартири, у звязку з чим вважає, позовні вимоги в цій часті законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той саме час, немає підстав для стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, яка повязана з приведенням основних несучих елементів квартири у початковий стан, оскільки встановлено, що ремонтні роботи в квартирі ОСОБА_2 проводились з його відома.

Крім того, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1993 від 09.10.2008 року Дніпропетровського НДІСЕ, у звязку з відсутністю ярко виражених дефектів, які характеризують можливі пошкодження фундаменту і відповідно цоколю та зовнішньої стіни приміщення квартири № 4 та враховуючи наявність більш виражених тріщин по стінам та цоколю майже по всьому периметру житлового будинку під віконними прорізами інших квартири, дефектів, які могли виникнути в результаті прокладки каналізації з квартири № 4 не встановлено (а.с.81-92).

В силу ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_4, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 пропорційно до задоволених вимог підлягають стягненню витрати, понесені останнім по сплаті державного мита у розмірі 17 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 гривень.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 391, 570, 635, 657 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про встановлення юридичного факту проживання в квартирі, набуття права проживання, визнання права на реєстрацію та права власності, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, до неї ж в інтересах неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання певного факту, усунення перешкод у користуванні власністю, зобовязання вчинити певні дії та стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядження його власністю, а саме квартирою № 4 у будинку № 48 по вул. Леніногорській у м. Дніпропетровську з боку ОСОБА_4, ОСОБА_8 та неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7, шляхом їх виселення та зобовязання їх надати ОСОБА_2 ключі від квартири.

Виселити ОСОБА_4, ОСОБА_8 та неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Зобовязати ОСОБА_4, ОСОБА_8 надати ОСОБА_2 ключі від квартири АДРЕСА_2.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 47 гривень (сорок сім гривень).

В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя К.О. Скрипник