Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

Іменем України

8 " вересня 2010 року апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого - судді Миніч Т.І. ,

суддів: Павицької Т.М., Забродського М.І.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Романівського районного суду від 3 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Миропільська селищна рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 до Миропільської селищної ради, Держкомзему у Романівському районі про визнання недійсними рішень селищної ради та ОСОБА_4 актів на

право власності на земельні ділянки,

встановив:

У серпні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнював. Просив зобов"язати відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою і перенести господарську споруду та десять фруктових дерев на відстань, відповідно, один і три метри від межі земельних ділянок. При цьому посилався на те, що металеві конструкції господарської споруди, зведеної відповідачем, виступають на відстань до одного метра на його земельну ділянку, чим утруднюють її обробіток. Посадка відповідачем дерев на відстані менше трьох метрів від межі викликає затінення його ділянки. Вважав, що неправомірними діями відповідача йому також заподіяно моральну шкоду.

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, який в подальшому змінював та доповнював. Просив визнати частково недійсним та скасувати рішення Миропільської селищної ради від 14 вересня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою та фактичних площ земельних ділянок в частині передачі йому у приватнувласність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд розміром 0,15га. по вул.Коростенській, 5 у смт.Миропіль Романівського району. Визнати недійсними та скасувати ОСОБА_4 на право власності на земельні ділянки, видані: на його ім"я - серії ЯГ № 782973 від 11.09.2007 року, та на ім"я ОСОБА_3- серії ЯГ №783122 від 24 грудня 2007 року і серії ЯГ № 783123 від 24 грудня 2007 року. Визнати частково недійсним та скасувати рішення Миропільської селищної ради від 24 жовтня 2006 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі та виготовлення ОСОБА_4 актів на право власності на земельні ділянки в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність земельних ділянок загальною площею 0,3016 га. по вул.Коростенській,7 у смт.Миропіль. При цьому посилався на те, що у 1990 році рішенням колгоспу ім.25 з"їзду КПРС йому надано земельну ділянку розміром 0,20 га. Вважає, що зазначена ділянка надана йому для обслуговування будинку. Тому передача у власність для цієї мети 0,15 га порушує його права.

Рішенням Романівського районного суду від 3 червня 2010 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Миропільська селищна рада, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і відшкодування моральної шкоди та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Миропільської селищної ради, Держкомзему у Романівському районі про визнання недійсними рішень селищної ради та ОСОБА_4 актів на право власності на земельні ділянки.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування зазначеного рішення з ухваленням нового - про задоволення його зустрічного позову та відмову в позові ОСОБА_3 з інших підстав. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначає, що суд не врахував визнання його позову представником селищної ради. Вважає, що суд не звернув уваги на порушення прав ОСОБА_5, земельна ділянка якого передана ОСОБА_3

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування рішення суду в частині заявлених ним вимог та ухвалити нове рішення - про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема вважає, що наданим ним доказам суд дав неправильну оцінку.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційних скаргах, суд вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ОСОБА_4 на право власності на земельну ділянку від 24 грудня 2007 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,15 га по вул.Коростенській,7 у смт.Миропіль Романівського району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельної ділянки площею 0,1516 га. за тією ж адресою для ведення особистого підсобного господарства (а.с.8,9).

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,15 га. по вул.Коростенській,5 у смт.Миропіль Романівського району для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зазначені обставини підтверджуються копієюДержавного акта на право власності на земельну ділянку від 11 вересня 2007 року (а.с.32). Тобто, сторони є суміжними землекористувачами (а.с.37).

Відповідно до роз"яснень, що викладені в п.б постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" додержання правил добросусідства - це обов"язок власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Обгрунтовуючи свої вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою позивач ОСОБА_3 посилався на те, що посаджені відповідачем дерева затіняють його ділянку, а виступаючі металеві конструкції господарської споруди утруднюють обробіток належної йому земельної ділянки.

Вирішуючи спір в цій частині вимог, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідно до ч. 1 ст.11, ст.60 ЦПК

позивач не надав переконливих доказів на підтвердження заявлених вимог. Зокрема, зміст акту від 19 червня 2009 року, на який посилається позивач, не свідчить про затінення земельної ділянки останнього та що металеві конструкції заважають обробітку землі (а.с.10). Крім того, такі твердження позивача спростовуються

фотографіями, долученими судом до справи (а.с.97). Клопотань про долучення інших доказів позивач як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, не заявляв. Копія акта, доданого до апеляційної скарги, до уваги не приймається, оскільки акт складено після ухвалення оскаржуваного рішення.

Рішення в цій частині вимог ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Правильними є також висновки суду, викладені в рішенні, щодо зустрічного позову ОСОБА_2, зважаючи на наступне.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що Миропільською селищною радою безпідставно вилучено у нього та надано відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,05 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка була виділена йому ще у 1990 році.

Проте такі твердження спростовуються матеріалами справи.

Зокрема, відповідно до копії архівного витягу із протоколу №2 від 25 травня 1990 році зборами уповноважених членів колгоспу ім.25 з"їзду КПРС ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,2 0 га. (а.с.28). Цільове призначення вказаної ділянки в рішенні не зазначено. Тому безпідставними є доводи позивача про призначення цієї ділянки лише для будівництва і обслуговування жилого будинку і про вилучення у нього землі площею 0,05 га.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що біля будинку позивачем приватизовано земельну ділянку загальною площею 0,5588 га. (а.с.77- зворотній бік). Це також свідчить про те, що після приватизації розмір наданої позивачеві земельної ділянки не

зменшився.

Судом встановлено та сам позивач ОСОБА_2 не заперечував тих обставин, що він раніше від відповідача приватизував земельну ділянку. В процесі приватизації межі земельних ділянок булипогоджені із суміжними землевласниками, в тому числі і з відповідачем (а.с.75). Після приватизації в подальшому земельної ділянки ОСОБА_3 межі земельної ділянки позивача не змінилися. Тобто, відповідачем права позивача не порушені.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції також правильно вважав, що передача позивачеві у власність земельної ділянки для обслуговування будинку у розмірі 0,15 га. узгоджується з вимогами ст.121 ЗК.

Крім того, із змісту договору купівлі-продажу житлового будинку від 15 квітня 2005 року вбачається, що придбаний ОСОБА_3 будинок розташований на земельній ділянці площею 0,15 га. (а.с.5). Договір є чинним і жодною із сторін не оспорений. Тому селищною радою відповідно до вимог ст.ст.120,121 ЗК ухвалено обгрунтоване рішення про передачу ОСОБА_3 у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельної ділянки саме у такому розмірі.

Доводи апеляційної скарги про надання відповідачу ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, яка раніше виділялась ОСОБА_5, висновків суду не спростовують, оскільки ця обставина не впливає на права позивача, а позов в інтересах ОСОБА_5 не заявлявся.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконними оскаржуваних рішень Миропільської селищної ради та скасування ОСОБА_4 актів на право власності на земельні ділянки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 307, 308, 313-315, ЦПК України, -

ухвалив:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Романівського районного суду від 3 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Судді: