Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

В складі головуючого судді - Горщар А.Г.

при секретарі Салюк Т.М.

з участю позивача, його представника ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Полонський гірничий комбінат» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконним наказ про його звільнення з роботи, поновити на посаду водія автомобіля БілАЗ-548А автотранспортного цеху відкритого акціонерного товариства «Полонський гірничий комбінат» (далі ВАТ, або Комбінат), стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 вказував, що його 29.10.2009 року звільнено з роботи на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням чисельності і штату. Вважає звільнення незаконним, оскільки він має перевагу на залишення на роботі як водій з вищим класом, а також при звільненні не враховано його сімейний стан, наявність виробничої травми.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача позов не визнала, пояснила, що ОСОБА_3 працював на посаді водія автотранспортного цеху. На підприємстві в 2009 році мало місце скорочення чисельності працівників, зокрема скорочувались посади водіїв. Оскільки позивач під час виконання роботи завдав для підприємства шкоду, ігнорував розпорядження керівництва, винен у настанні з ним нещасного випадку на виробництві, тому незважаючи на його водійський клас, тривалий стаж роботи на підприємстві було прийнято рішення про його звільнення, та залишення на роботі інших більш кваліфікованих та дисциплінованих водіїв.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_3 з 17.12.1990 року прийнятий на роботу до відповідача в автотранспортний цех водієм автомобіля БілАЗ 2-го класу, а на час звільнення мав 1-клас водія.

В 2009 році на ВАТ відбувалось скорочення чисельності працівників. В автотранспортному цеху підлягало скороченню 20 посад водіїв БілАЗ, про що свідчать дані структури та штатної чисельності Комбінату введених в дію з 1.01.2009 року та з 1.11.2009 року, і цей факт не заперечується сторонами.

28.08.2009 року позивача було попереджено про наступне звільнення з роботи, а 28.10.2009 керівником ВАТ видано наказ № 64-к яким ОСОБА_3 звільнено з водія автомобіля БілАЗ-548А автотранспортного цеху у звязку зі скороченням чисельності та штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

На думку суду звільнення позивача з роботи проведено з порушенням трудового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Як вбачається із наданих відповідачем даних, із 13 осіб, які залишились працювати на посадах водіїв БілАЗ-548-А після проведення скорочення чисельності працівників та їх звільнення з роботи, серед них є водії з третім і другим класом, в той час як ОСОБА_3 має перший клас водія, тобто в порівняні з водіями які не звільненні з роботи, є працівником з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Крім цього ОСОБА_3 на час звільнення був єдиним працівником з самостійним заробітком у своїй сім`ї, мав у порівнянні з іншими водіями, що залишені на роботі тривалий безперервний стаж роботи на даному підприємстві, дістав на цьому підприємстві трудове каліцтво, що також надало йому переваги відповідно до ч.2 ст. 42 КЗпП України в залишенні на роботі.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача, що позивач є порушником трудової дисципліни, неналежно ставиться до виконання своїх обовязків, оскільки обєктивних доказів з цього приводу не надано, а факти, що із ОСОБА_3 мали місце стягнення заподіяної ним матеріальної шкоди підприємству не можуть свідчити, про його низьку кваліфікацію та продуктивність праці порівняно з іншими працівниками, що залишені на посадах водіїв.

Таким чином відповідач допустив порушення закону при звільненні позивача з роботи, а тому останній відповідно до ст. 235 КЗпП України підлягає поновленню на попередній роботі з виплатою йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Як вбачається із довідки ВАТ заробіток ОСОБА_3 за два останніх місяці роботи становить: у серпні 2009 року за 14 робочих днів 1219,08 грн., у вересні - 1116,33 грн. також за 14 робочих днів. Середньоденний заробіток складає 83, 40 грн., а вимушений прогул 91 день, тому до стягнення підлягає 7589,40 грн.

Згідно ст.237-1 КЗпП України позивач має право на стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки через незаконне звільнення з роботи, він ніс моральні переживання. При визначені розміру такої шкоди, суд враховує характер та обсяг моральних страждань їх тривалість, інші конкретні обставини справи.

На підставі ст. 88 ЦПК з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати.

Керуючись викладеним, ст.10, 70, ч.3 ст.209, 212-215, ст. 367 ЦПК України суд ,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ голови правління ВАТ «Полонський гірничий комбінат» № 64-к від 29 жовтня 2009 року про звільнення ОСОБА_3 з роботи.

Поновити ОСОБА_3 водієм автомобіля БілАЗ-548А автотранспортного цеху відкритого акціонерного товариства «Полонський гірничий комбінат».

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Полонський гірничий комбінат» на користь ОСОБА_3 7589 грн. 40 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 800 грн. моральної шкоди.

В решті позові відмовити.

Стягнути з відповідача на користь держави 59 грн. 50 коп. судового збору, та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення.

Допустити негайне виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_3 на роботі, та стягненню всієї суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий____________