23.11.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Категорія: 52 Доповідач: Майданік В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року листопада місяця 23 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Орловської Н.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

ОСОБА_2

при секретарі Шевардіній К.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства Новотроїцький елеватор про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

06 квітня 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства Новотроїцький елеватор (далі елеватор) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог вказав, що він працював начальником Софіївського хлібоприймального пункту елеватора (далі ХПП), наказом від 28.07.2008 року його було звільнено з роботи у звязку зі скороченням штатів на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Звільнення вважав незаконним, оскільки йому не було запропоновано всі відповідні його колишній посаді вакантні посади, згода профспілкового комітету на звільнення була отримана з порушенням закону, адміністрація елеватора не попередила про звільнення місцеву раду, депутатом якої він був. Також зазначив, що вказаний позов поданий вдруге, його перший аналогічний позов 11.03.2010 року ухвалою суду був залишений без розгляду на підставі п.9 ст.207 ЦПК України.

Рішенням Новотроїцького районного суду від 14 жовтня 2010 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення у повному обсязі його позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Зокрема, послався на те, що суд не звернув увагу на фактичну відсутність скорочення штатів на підприємстві, а також його звільнення після спливу місячного строку з дня одержання згоди профспілкового комітету, яка до того ж була формальною і на виконання волі керівника. Також зазначив, що суд не дав оцінки тому, що директор письмово не попередив сільську раду, депутатом якої він був, про його звільнення, а також тому, що сам директор через фактичну ліквідацію підприємства не мав права його звільняти. Крім того, вказав, що суд не залучив до участі у справі Держкомрезерв України та не звернув увагу на те, що йому не було запропоновано всі відповідні його колишній посаді вакантні посади.

У запереченні відповідач просить судове рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Перший аналогічний позов ОСОБА_3, по якому справа розглядалась вдруге, було залишено без розгляду на підставі п.9 ст.207 ЦПК України (а.с.1, 110-112, 113, 186).

Позивач працював у відповідача на посаді начальника Софіївського ХПП.

Згідно з наказом директора елеватора від 22.04.2008 року №137 у звязку зі складним фінансовим станом підприємства було вирішено провести скорочення штатних одиниць підприємства, у тому числі посади начальника Софіївського ХПП (а.с.103).

Тією ж датою на підставі попереднього наказу №137 наказом №138 було вирішено попередити позивача про наступне розірвання трудового договору (а.с.104).

Наказом №248 від 28.07.2008 року ОСОБА_3, начальника Софіївського ХПП, було звільнено з роботи з 28.07.2008 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі скороченням штатів (а.с.2).

З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство Новотроїцький елеватор є юридичною особою, його керівником є директор, який діє від імені підприємства, в межах своєї компетенції видає накази, укладає трудові договори тощо (а.с.95, 97, 109).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений час, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Дослідивши докази по справі, суд першої інстанції встановив, що звільнення позивача проведено відповідно до норм трудового законодавства; на момент звільнення позивача інших вакантних посад на підприємстві не було, що підтверджується наданими відповідачем доказами, у тому числі прокурорськими перевірками (а.с.202).

Встановивши зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні зазначених позовних вимог.

Обставини справи судом зясовані в повному обсязі, висновки суду відповідають встановленим обставинам і підтверджуються належними доказами.

Доводи апеляційної скарги до уваги не приймаються, як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути поставлені під сумнів через відсутність належних доказів дані відповідача про скорочення штатів на підприємстві. Також, колегія суддів бере до уваги ту обставину, що хоча звільнення проведено після спливу місячного строку з дня одержання згоди профспілкового комітету, проте вже при розгляді справи у суді на запит останнього була одержана така згода профспілкового органу (а.с.93). Також не може бути прийнято до уваги посилання заявника на непопередження дирекції елеватора про звільнення його як депутата сільської ради, оскільки відповідний лист за підписом директора елеватора ОСОБА_4 на адресу Володимиро-Ільїнської сільської ради направлявся 30.04.2008 року за вих.. №206 (а.с.131). Не є обґрунтованими і доводи ОСОБА_3 про відсутність повноважень керівника підприємства ОСОБА_5 через фактичну ліквідацію підприємства. При цьому колегія суддів враховує, що на момент попередження позивача про звільнення та на момент самого звільнення елеватор функціонував як юридична особа, його керівник мав усі повноваження і попереднє рішення Держкомрезерву від 21.02.2008 року про припинення державного підприємства було скасовано ним же 18.07.2008 року, про що 21.07.2008 року державним реєстратором проведена відповідна реєстраційна дія (а.с.97, 109, 116). Відносно ж доводів про незалучення Держкомрезерву до участі у справі, то вказане не впливає на правильність вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вернути увагу на наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 КЗпП України для звернення працівника з заявою в справах про звільнення встановлено місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

При розгляді справи апеляційним судом позивач зазначив, що копію наказу про звільнення та трудову книжку він отримав безпосередньо при звільненні.

Виходячи з наведеного, оскільки позивачем, який звернувся до суду 06.04.2010 року з вказаним позовом, не наведено ніяких доказів поважності пропущення строку звернення до суду, колегія суддів вважає, що вказаний строк пропущено без поважної причини і він поновленню не підлягає.

Отже, суд першої інстанції всупереч положенню п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року Про практику розгляду судами трудових спорів в мотивувальній частині помилково не зазначив про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду, а також те, що вказаний строк пропущено без поважної причини і він поновленню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 14 жовтня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: