Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа № 2-6154/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

При секретарі Ковальській Т.Г.

За участю:

Позивача ОСОБА_1

Відповідача ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у жовтні 2009 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив суд в порядку розподілу спільного майна подружжя визначити розмір часток сторін у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_1 як рівний, а саме по ? частині за кожним, припинивши право спільної сумісної власності, а також визначити порядок користування жилим приміщенням у згаданій квартирі, виділивши у користування позивачеві кімнату площею 9,4 кв.м., кімнату площею 16 кв.м. виділити позивачці, решту приміщень залишити у спільному користуванні.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав.

Відповідачка у судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що з урахуванням інтересів спільної дитини сторін та інших обставин частка позивача у спільній власності має бути пропорційної зменшена, проти визначення запропонованого позивачем порядку користування спірною квартирою заперечувала, посилаючись на його неможливість.

Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка з 25.07.1998 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8), що станом на час ухвалення рішення у справі не розірваний.

Під час перебування у зазначеному шлюбі сторонами була спільно набута за договором купівлі-продажу від 19.07.2006 р. та зареєстрована за позивачем спірна квартира АДРЕСА_2 (а.с. 7, 10-12).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.

Так, оскільки спірне майно було набуто сторонами спільно у період перебування у зареєстрованому шлюбі, згідно ст. 60 СК України воно є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 69 СК України, подружжя має право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки кожного з них визнаються рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором. За наявності обставин, визначених чч. 2, 3 ст. 70 СК України, а саме якщо один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї, або розмір аліментів, що сплачуються ним (нею), є недостатнім для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини, частка такої особи може бути збільшена або зменшена.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є обєктом спільної сумісної власності, ділиться в натурі. Якщо чоловік та дружина не домовилися про порядок поділу майна, спір між ними може бути вирішений судом.

З урахуванням положень зазначених норм закону, а також встановлених фактичних обставин справи, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині поділу спільного майна шляхом визначення розміру часток подружжя у ньому як рівних та вважає за необхідне їх задовольнити, при цьому право спільної сумісної власності на спірне майно припиняється.

Заперечення відповідачки щодо цієї частини позовних вимог не можуть бути прийняті до уваги, оскільки остання не посилалася на обставини, що відповідно до закону зумовлюють відступлення від принципу рівності часток подружжя у спільному майні, та не підтверджувала доказами їх наявність.

Позовні вимоги в частині визначення порядку користування спільним майном суд вважає такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою, а у випадку виникнення спору з цього приводу відповідний порядок може бути визначений судом. Спірне майно є квартирою, що відповідно до ст. ст. 382, 383 ЦК України призначена виключно для проживання, а отже особливості порядку користування цим майном визначаються спеціальним законодавством, зокрема за змістом ст. 63 ЖК України не може бути виділена співвласнику як окреме жиле приміщення кімната, повязана з іншою кімнатою спільним входом.

Оскільки з технічної документації спірної квартири вбачається, що кімната поз. 2 площею 16,0 кв.м., запропонована до виділення відповідачці, є прохідною, а саме вхід до кімнати поз. 3 площею 9,4 кв.м. можливий виключно через неї, вона не може бути виділена у користування будь-кому з співвласників, а отже позовні вимоги у цій частині не грунтуються на законі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати у справі, покладаються на сторону, проти якої ухвалено рішення, пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 358, 382, 383 ЦК України, ст. ст. 60, 69-71 СК України, ст. 63 ЖК України, ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити частково.

Право спільної сумісної власності подружжя на квартиру АДРЕСА_2 припинити, визначити розмір часток співвласників у спільній частковій власності на квартиру АДРЕСА_2 як рівний а саме частка ОСОБА_1 ? частина, частка ОСОБА_2 ? частина.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 171, 00 грн. (сто сімдесят одну гривню).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано.

У випадку подання заяви про апеляційне оскарження, але не подання у двадцятиденний строк апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення такого строку.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Заява про апеляційне оскарження рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя А.А. Мазниця