14.09.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22-ц-4808,2010 року Головуючий в 1 інстанції Ратушна В.О.
Категорія: 27 Доповідач: Бауль Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2010 року вересня місяця «14» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Капітан І.А.

Суддів: Бауль Н.М.,

ОСОБА_1

при секретарі: Мірзе Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від «03» червня 2010 року в справі

за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк», про захист порушених прав та інтересів споживача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2010 року позивачі звернулись до суду з зазначеним позовом та просили захистити їх права як споживачів шляхом визнання кредитного договору, укладеного між ними та ВАТ «ВТБ Банк» недійсним, посилаючись на те, що договір укладено з порушенням діючого законодавства, оскільки на іноземну валюту встановлено правовий режим у вигляді заборони обігу та використання в якості платежу.

Рішенням суду від 03 червня 2010 року в задоволенні позовних вимог позивачам відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять рішення суду скасувати як незаконне, постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції позивачі підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів, передбачених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 2 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «ВТБ Банк» укладено кредитний договір, згідно якого їй було надано кредит на суму 15 тис. доларів США строком до 01.07.2011р. зі сплатою процентів.

В забезпечення виконання умов договору між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Банком було укладено договір поруки.

Стаття 2 Закону України «Про Банки і банківську діяльність» визначає банківський кредит як будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей. При цьому кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквіваленті.

Таким чином, законодавством України чітко визначено правомочність банків на підставі ліцензій надавати кредити на підставі договорів, як це передбачено ст. 1054 ЦК України.

Законодавство в сфері банківської діяльності не містить приписів, які забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті.

Разом з тим, здійснення валютних операцій може мати місце на підставі генеральних чи індивідуальних ліцензій Національного Банку України.

Пункт «в» ст.5. Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» передбачає вимогу щодо отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операції щодо надання і одержання кредитів в іноземній валюті, якщо термін і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.

Виходячи з наведеного, індивідуальна ліцензія на проведення вказаної операції необхідна лише у випадку, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законом межі. Однак, на сьогодні, законодавством не встановлені терміни і суми кредитів в іноземній валюті як критерії їх віднесення до режиму індивідуального ліцензування, але відповідач має генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій.

Згідно з висновком науково-правової експертизи Інституту держави і права Національної академії наук України, банки та інші фінансові установи, які у встановленому порядку отримали генеральну ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, мають достатні юридичні підстави та законне право для надання резидентам України кредитів в іноземній валюті.

Враховуючи те, що на момент укладення угода позивачі були згодні з умовами договору, досягнуто всіх істотних умов, підписали договір, отримали кредит в іноземній валюті, ОСОБА_2 протягом двох років вплачувала кредит в іноземній валюті, претензії до Банку не предявляла, що відповідно до ст. 203 ЦК України свідчить про її волевиявлення на одержання та повернення кредиту в іноземній валюті.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути взяті до уваги, оскільки не обґрунтовані вимогами Закону, не підтверджені належними доказами, а тому підстав для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 03 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту її проголошення шляхом подачі касаційної скарги до судової палати в цивільних справах Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: