Справа № 2-344/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2010 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого-судді: Майдан С.І.

при секретарі: Шемшур Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4, виконкому Херсонської міської ради, ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області, треті особи - ТОВ «Україна» та орган опіки та піклування виконкому Комсомольської районної у м. Херсоні ради про визнання права користування житловим приміщенням в квартирі, зобовязання зареєструвати у житловому приміщенні та усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області, виконкому Херсонскької міської ради, треті особа ТОВ « Україна», ОСОБА_5 про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зобовязання зняти з реєстраційного обліку у житловому приміщенні, за позовом третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, виконкому Херсонської міської ради,ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання зареєструвати у житловому приміщенні,

встановив:

16.01.2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, обґрунтувавши його тим, що у 1993 році вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 та вселилася до спірного житлового приміщення - однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в якості члена сімії відповідача. У 1994 році у них народився син, який став також мешкати у зазначеному житловому приміщенні. З 1996 року вона з сином зареєстрована у квартирі. У 1999 році у сторін народилася дочка, яка з моменту народження також мешкала у спірному приміщенні без реєстрації. В травні 2005 року позивачка у звязку з тяжким матеріальним становищем виїхала на заробітки у Москву, а дітей на цей період залишила у своїх батьків. Спільне майно залишилося у квартирі. У 2008 році їй стало відомо, що шлюб з відповідачем рішенням суду у 2005 році розірвано, а згідно рішення суду від 26.04.2006 року вона знята з реєстраційного обліку у спірному житловому приміщенні. Відповідач змінив замки, чим перешкоджає їй та дітям у користуванні квартирою. Оскільки вважала, що вона з дітьми не проживала у квартирі з поважної причини, просила вселити їх у спірне житлове приміщення.

23.01.2009 року ОСОБА_4 звернувся з вищезазначеним позовом про визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, просив зняти їх з реєстраційного обліку у житловому приміщенні. Зазначив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_1 , від цього шлюбу мають дітей 1994 та ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина та син з 1996 року були зареєстровані у спірній квартирі, дочка мешкала в квартирі без реєстрації. В травні 2005 року його дружина ОСОБА_1 забрала речі та дітей, виїхала на постійне проживання до батьків за адресою м. Херсон, вул. Сухарна,61, мотивуючи, що з ним вона жити не бажає, в неї є інший чоловік. З того часу до теперішнього часу ОСОБА_1 не намагалася повернутися та вселитися до квартири. Будь-яких перешкод в користуванні квартирою ОСОБА_1 та дітям він не завдавав. З 2005 року він самостійно сплачує витрати за утримання квартири, аліменти на утримання дітей, шлюб між ними було розірвано. Просив визнати ОСОБА_1 та неповнолітнього ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою №137 у будинку 90 по вул. Комкова у м. Херсоні, зобовязати ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області зняти зазначених осіб з реєстраційного обліку у зазначеному житловому приміщенні.

Зазначені справи ухвалою суду від 19.02.2009 року були обєднані для розгляду в одному провадженні.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали зазначені у позовній заяві вимоги, доповнили їх вимогами про визнання за ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування спірним житловим приміщенням та реєстрації її в квартирі, оскільки дочка з моменту народження мешкала там. Пояснили, що у звязку з тяжким матеріальним становищем, ОСОБА_1 зі згоди відповідача у травні 2005 року вирішила поїхати на заробітки до Москви, а дітей переселити у будинок її батьків, так як відповідач працював. Забравши тільки необхідні свої речі та речі дітей вона перевезла їх до батьків, а сама в кінці травня 2005 року поїхала до Москви, де працювала до грудня 2007 року, грошовими переводами утримувала дітей. За цей час всього тричі приїздила до Херсону, відвідувала дітей у батьків, з відповідачем зустрітися не змогла, так як він не відчиняв двері квартири, на телефоні дзвінки не відповідав. Вирішувати питання про усунення перешкод в користуванні квартирою у неї не було часу. Позивач виписав її з квартири самовільно, шлюб було розірвано без її участі. В квартирі залишилося спільне нажите майно. Просили позовні вимоги задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_4 не визнали, просили відмовити у їх задоволенні за необґрунтованістю.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити у їх задоволенні за необґрунтованістю. Пояснили, що в травні 2005 року позивачка ОСОБА_1 добровільно виселилася зі спірної квартири з дітьми, забрала свої речі та дітей та переїхала на постійне місце проживання до батьків в будинок 61 по вул. Сухарній у м. Херсоні, так як вона не бажала з чоловіком мешкати, повідомила йому, що у неї є інший чоловік. У жовтні 2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду та стягнула з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей, а він звернувся до суду з заявою про розірвання шлюбу. Рішенням суду від 18.10.2005 року шлюб був розірваний. Будь-яких скандалів з приводу спільного проживання чи поділу майна вони не мали. У жовтні 2005 року позивачка з родичами приїхала та забрала частину спільно нажитого майна. З того часу позивачка не намагалася з дітьми повернутися до квартири, будь-яких перешкод з його боку в цьому не мала. У 2006 році ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки зазначені особи в квартирі з часу виселення за власним бажанням не проживали. Вважають, що дочка, переїхавши з матірю на постійне місце проживання у травні 2005 року в будинок 61 по вул. Сухарній у м. Херсоні, саме там придбала право на користування житлом. У 2008 році ОСОБА_4 зареєстрував новий шлюб з ОСОБА_7, у 2010 році у них від цього шлюбу народився син, які з його згоди вселилися у спірне майно та проживають там до теперішнього часу. Просили позовні вимоги задовольнити, визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобовязати ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області зняти зазначених осіб з реєстраційного обліку у спірному житловому приміщенні.

Представник відповідача - виконкому Херсонської міської ради позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив відмовити у задоволенні за необґрунтованістю, так як позивачка з дітьми за власним бажанням покинули спірне житлове приміщення, понад шість місяців у ньому не проживали, доказів поважності причин відсутності у ньому суду не надала. Позовні вимоги ОСОБА_4 визнав, просив задовольнити. Щодо позовних вимог третьої особи ОСОБА_5 покладався на розсуд суду.

Представник відповідача - ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, до суду надійшла заява про слухання справи у відсутність зазначеної особи.

Представник третьої особи - ТОВ « Україна» у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи зазначена особа була повідомлена у встановленому законом порядку, до суду надійшла заява про слухання справи у відсутність зазначеної особи.

Представник органу опіки та піклування виконкому Комсомольської районної у м. Херсоні ради в судовому засіданні вважав позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню, а вимоги ОСОБА_4 такими, що підлягають задоволенню. В подальшому в судове засідання зазначений представник не зявився, просив слухати справу у відсутність зазначеної особи.

ОСОБА_6 особа ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вважає позовні вимоги ОСОБА_1 такими, що не підлягають задоволенню, а вимоги ОСОБА_4 такими, що підлягають задоволенню. В процесі розгляду справи заявила самостійний позов про визнання за нею та сином, ІНФОРМАЦІЯ_3, права користування спірним житловим приміщенням та просила зобовязати ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області зареєструвати їх у спірній квартирі. Пояснила, що з 25.12.2008 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4, але вселилася до спірної квартири та мешкає там зі згоди чоловіка з 25.07.2008 року. На той час у квартирі ніхто крім ОСОБА_6М не проживав, будь-які дитячі речі та жіночі були відсутні. Відповідачка не намагалася вселитися до квартири. У 2010 році у неї та ОСОБА_4 від шлюбу народився син, якого вона вимушена була прописати за місцем її реєстрації у будинку бабусі у селі Баратівка Снігурівського району, так як, незважаючи на згоду чоловіка,як відповідального квартиронаймача, їм було відмовлено в реєстрації у спірній квартирі.

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_5- ОСОБА_1 та її представник не визнали, просили відмовити за необґрунтованістю. ОСОБА_4 та його представник зазначені позовні вимоги визнали, просили їх задовольнити.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали даної цивільної справи, цивільних справ №2-7633/05 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення аліментів, № 2-1772/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, пояснення свідків, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини:

-з 18.03.1993 року сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі згідно свідоцтва про укладення шлюбу ( а.с. 8).

- після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 в якості члена сімї вселилася у однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 зі згоди ОСОБА_9 та його матері ОСОБА_10, яка була відповідальним квартиронаймачем.

-зазначена квартира віднесена до державного житлового фонду і у власність мешканцям квартира не передавалася.

-у 1994 році у сторін народився син, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про його народження ( а.с.7).

-з 1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані в зазначеній квартирі, що вбачається з довідки на а.с.6 цивільної справи №2-1772/09.

-з витягу із протоколу №3 від 24.03.1997 року вбачається, що ОСОБА_4 визнано наймачем спірної квартири ( а.с.52 цивільної справи № 2-1772/09). Зазначена обставина підтверджується також довідкою ТОВ « Україна» від 15.02.2005 року та копією особового рахунку на квартиру ( а.с.31, та а.с.6,7 цивільної справи № 2-1772/09).

-у 1999 році у сторін народилася дочка, ОСОБА_3 (свідоцтво про народження а.с.7), яка стала також проживати у спірній квартирі.

-з травня 2005 року ОСОБА_1 з дітьми не користується спірним житловим приміщенням, виселилась з нього за власним бажанням, забрала з нього дитячі та свої особисті речі, переселилися в будинок батьків за адресою м. Херсон, вул. Сухарна, 61, де мешкають до теперішнього часу.

- будь-яких перешкод в користуванні спірною квартирою ОСОБА_1 та діти не мали, таке рішення було прийнято ОСОБА_1 у звязку з припиненням сімейних відносин з чоловіком.

-17.10.2005 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, зазначивши, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, на час звернення до суду вона припинила сімейно-шлюбні відносини з відповідачем, проживає з дітьми окремо по вул. Сухарній, 61 у м. Херсоні, надавши на підтвердження цього факту довідку квартальної від 16.08.2005 року. Рішенням суду від 16.11.2005 року зазначені позовні вимоги задоволені. (а.с.2-4,8 цивільної справи № 2-7633/05).

- рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 18.10.2005 року шлюб між сторонами за позовом ОСОБА_4 було розірвано, 01.12.2005 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про розірвання шлюбу ( а.с.22) . Зазначеним рішенням встановлено, що сторони припинили спільне проживання, відповідачка ОСОБА_1 зібрала свої речі та речі дітей, покинула сімю та проживає з іншим чоловіком.

- в жовтні 2005 року між сторонами у добровільному порядку було поділено придбане у шлюбі майно, частину якого ОСОБА_1 вивезла зі спірного житлового приміщення.

-у січні 2006 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_1 та сина ОСОБА_2, оскільки зазначені особи в квартирі не мешкали з травня 2005 року, так як шлюб з дружиною був розірвано, відбувся поділ майна, місцем їх постійного проживання є буд. 61 по вул. Сухарній у м. Херсоні, витрати за утримання квартири вони не несуть.Рішення суду за данною справою кілька раз було скасована. Ухвалою суду від 14.01.2009 року ОСОБА_4 було відмовленно у відкритті провадження за його позовною заявою (а.с. 105 № 2-1772/09).

- у період з травня 2005 року ОСОБА_1 не намагалася вселитися з дітьми у спірну квартиру, не зверталася до правоохоронних органів з вимогами про усунення будь-яких перешкод в користуванні спірним житловим приміщенням.

- 27 грудня 2008 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб ( а.с.103), з того часу його дружина ОСОБА_5 вселилася у спірне житлове приміщення та мешкає у спірній квартирі в якості члена сімї зі згоди квартиронаймача ОСОБА_4

- 29 січня 2010 року у них народився син, ОСОБА_11 згідно свідоцтва про народження (а.с. 104), який з часу народження мешкає також у спірній квартирі зі згоди квартиронаймача.

- ОСОБА_5О та ОСОБА_11 зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, будинок належить двоюрідній бабусі ОСОБА_12, його житлова площа 31,1 кв.м, загальна 49,8 кв.м., що вбачається з довідки від 14.05.2010 року ( а.с. 125).

До такого висновку суд прийшов з пояснень свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, наданих ними в судовому засіданні.

Так свідок ОСОБА_13 пояснила, що як сусідці їй відомо, що сторони мешкали разом з дітьми у спірній квартирі, жили спокійно, потім ОСОБА_14 пішла від ОСОБА_16, виїхала з дітьми з квартири. Зі слів матері ОСОБА_4 причиною тому було те, що невістка знайшла іншого чоловіка. Вона особисто бачила, як після виселення ОСОБА_14 за допомогою свого батька та брата виносила з квартири та грузила в машину дві сумки з речами, меблі з коридору, кухні, холодильник. Після цього її та дітей в спірному приміщенні та біля будинку вона ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що мешкає в одному підїзді з ОСОБА_4 Раніше він з дітьми та ОСОБА_1 мешкали разом у квартирі №137. Вона побачила як влітку 2005 року ОСОБА_1 вивозила з квартири матраци, стільці, шафу, холодильник, в цьому її допомагав батько. Діти виїхали зі спірної квартири разом з матірю, з того часу вона їх там не бачила. В квартирі залишився проживати ОСОБА_4 зі своєю матірю. Як відомо її зі слід сусідів причиною виїзду ОСОБА_1 було те, що вона знайшла іншого чоловіка.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що після реєстрації шлюбу сторони жили разом у квартирі до того часу, поки ОСОБА_1 з дітьми не виїхала з квартири. Чоловік її ніколи не ображав, вона виїхала за власним бажанням з дітьми. Олена вивезла з квартири речі, меблі та холодильник. Зі слів матері ОСОБА_4 їй відомо, що ОСОБА_1 виїхала , так як знайшла іншого чоловіка.

Свідок ОСОБА_16, що зі слів відповідача йому відомо, що ОСОБА_1 пішла від нього, припинили вони спільне проживання ще до офіційного розлучення.

Ставити під сумнів правдивість фактів, зазначених свідками, суд підстав не має, так як дані про зацікавленість цих свідків в результаті розгляду справи відсутні, пояснення зазначених свідків співпадають з іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, на які суд посилається при винесенні зазначеного рішення. Зазначені свідки давали аналогічні пояснення при розгляді цивільної справи № 2-1772/09 ( а.с.22) у 2006 році, (а.с.72) у 2008 році.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що ОСОБА_1 пішла від чоловіка з дітьми у 2005 році до батьків, де залишила дітей, а сама поїхала на заробітки до Москви, зазначене їй відомо зі слів ОСОБА_1 та її матері.

Пояснення свідка ОСОБА_18 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вона є матірю ОСОБА_1 та зацікавлена в результатах розгляду справи.

Пояснення свідка ОСОБА_19 не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки вона особисто не була присутня при будь-яких подіях, а її свідчення ґрунтуються тільки зі слів ОСОБА_1 та її батьків.

Суд не приймає до уваги доводи позивача ОСОБА_1, що з 2005року по 2008 рік вона з поважних причин була разом з дітьми відсутня у спірній квартирі, так як вона в зазначений час перебувала у м. Москві на заробітках, а діти вимушені були жити у батьків, так як відповідач працював, що на той час відносини з чоловіком були нормальні, так як суду не надано доказів зазначених обставин. Сама позивачка пояснила, що доказів перебування на заробітках за межами країни вона не має. Її пояснення в судовому засіданні спростовуються її позовною заявою про стягнення аліментів, де вона 17.10.2005 року зазначає, що сімейно-шлюбні відносини з відповідачем припинені на той час, вона з дітьми мешкає по вул. Сухарній ,61 у м. Херсоні.

Враховуючи зазначене, суд відповідно до вимог ст.ст.71,72 ЖК України вважає позов ОСОБА_4 щодо визнання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування у спірному житловому приміщенні, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки встановлено відсутність зазначених осіб понад встановлений законом строк у спірному житловому приміщенні без поважних на те причин. Позовні вимоги ОСОБА_4 про зняття з реєстрації зазначених осіб суд вважає зайвими та такими, що не підлягають задоволенню , оскільки у відповідності до ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття такої особи з реєстрації.

З підстав, зазначених в ст.64,71 ЖК України суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за необґрунтованістю, оскільки нею не було доведено, що вона з дітьми була відсутня у спірному приміщенні понад встановлений шестимісячний строк з поважних причин.

Позовні вимоги третьої особи ОСОБА_5 щодо визнання за нею та сином права користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню з підстав, зазначених ст.64,65 ЖК України, оскільки вони як члени сімї квартиронаймача з його згоди вселилися до спірного житлового приміщення в якості членів його сімї та мешкають там до теперішнього часу.

Позовні вимоги ОСОБА_5 в частині зобовязання зареєструвати в зазначеній квартирі суд вважає зайвими та такими, що не підлягають задоволенню, так як визнання за особами права користування житловим приміщенням передбачає його реєстрацію в ньому згідно ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» .

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 64, 65 71,72 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, виконкому Херсонської міської ради, ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області, третя особа ТОВ « Україна» та орган опіки та піклування виконкому Комсомольської районної у м. Херсоні ради про визнання права користування житловим приміщенням в квартирі, зобовязання зареєструвати у житловому приміщенні та усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення відмовити за необґрунтованістю.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, виконкому Херсонської міської ради, ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області, треті особи- ТОВ « Україна», ОСОБА_5 про визнання осіб, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зобовязання зняти з реєстраційного обліку у житловому приміщенні задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.

В решті позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Позов третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, виконкому Херсонської міської ради, ВГІРФО Комсомольського ВМ ХМВ УМВС України у Херсонській області, третя особа ТОВ «Україна» про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання зареєструвати у спірному житловому приміщенні задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_5 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3, право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.

В решті позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя : Майдан С.І