Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-5159/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді - Башмакова Є.А.

при секретарі Жук Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», третя особа: Національний банк України про розірвання кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2009 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали цивільної справи з позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль", про розірвання кредитного договору №К-Д 014/023-40/507 у зв'язку з істотною зміною обставин.

У судове засідання зявилась представник позивача, просила суд задовольнити уточнені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Національного Банку України в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просив винести рішення згідно чинного законодавства.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи суд встановив.

В вересні 2009 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшли матеріали цивільної справи з позовною заявою ОСОБА_1 до Відкритого Акціонерного товариства "ОСОБА_2 Аваль" , про розірвання кредитного договору №К-Д 014/023-40/507 у зв'язку з істотною зміною обставин.

В своєму позову позивач посилаючись на світову фінансову кризу, згідно до приписів ст..652 ЦК України, просить суд розірвати кредитний договір.

Обставинами які на думку Позивача, істотно змінились та є підставою для розірвання кредитного договору він вважає:

- різку дестабілізацію у сфері економічної діяльності;

Швидке зростання валютного курсу іноземною валюти долара США та зніценненя національної грошової одиниці, у звязку з чим погіршився фінансовий стан позичальника;

- у момент укладання кредитного договору Позивач не передбачав такої різкої зміни валютного курсу і він не зміг укладати договір на таких умовах:

- витрати на погашення кредиту значно перевищують розмір витрат, на які розраховував при укладанні кредитного договору, що на його думка суперечить ст.3 ЦК України.

Відповідач не погоджуються з позовом та просить суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом.

16 листопаду 2006 року між ВАТ "ОСОБА_2 Аваль" (надалі Відповідач) та ОСОБА_1 (надалі Позивач) укладено кредитний договір №К-Д 014/023-40/507, згідно якому Відповідач надав Позивачу кредит в сумі 380 000 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом 125 річних, строком до 15.11.2016 року.

Відповідачем зобовязання за Кредитним договором виконано в повному обсязі, а саме згідно п.1.7.1. Кредитного договору Відповідачем Позивачу відкрито позичковий рахунок №4170 з якого кредитні кошти за меморіальним ордером №4 від 16.11.2006 року в сумі 380000 доларів США перераховані на поточний рахунок 4100 Позивача.

Згідно зі ст.. 525, 526 ЦК України Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. . Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У кредитному договорі №К-Д 014/02-40/507 ні передбачене право позичальника в частині ініціювання розірвання кредитного договору.

Відповідно до ст.. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, суд при вирішенні питання на предмет можливості задоволення вимоги заінтересованої сторони щодо розірвання або зміни договору має встановити існування одночасно чотирьох встановлених ч. 2 ст. 652 ЦК України умов.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Суд вважає що посилання позивача на настання фінансової світової кризи не може вважатися істотною зміною обставин в розумінні ч.1,2, ст.. 652 ЦК України, оскільки економічна криза в країни носить загальний характер та у повній мірі стосується обох договірних сторін, не може бути самостійно віднесено до зміни обставин укладання конкретних договорів, якими сторони керувались, та підставою для розірвання кредитного договору.

Діючим законодавством не передбачений стабільний курс долара США до національної валюти гривні.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним Банком України.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України, «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», валютні курси встановлюються Національним Банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою правління Національного Банку України №496 від 12.11.2003 року визначається, що офіційний курс гривні до іноземних, зокрема долара США встановлюються щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют станом на останню дату. З наведеного можливо зробити висновок, що стабільність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Отже, виходячи з аналізу даних норм чинного законодавства, після надання відповідачем грошових коштів Відповідачу у розмірі та на умовах, встановлених укладеним між ними договором, відповідальність за валютні ризики, в тому числі щодо зростання курсу гривні по відношенню до іноземної валюти, несе саме Позивач і він зобов'язаний повернути Відповідачу позику в тій саме валюті, в якій вона була одержана, та в кількості, що відповідає умовам договору, разом з нарахованими процентами та іншими платежами.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що спірний кредитний договір не може бути розірваний за рішенням суду на вимогу Позивача, оскільки зміна обставин, на які він посилається, не містить одночасно чотирьох встановлених у ст. 652 ЦК України умов, а саме: із суті Договору та норм чинного законодавства випливає, що ризик зміни зазначених в позовній заяві обставин несе саме позивач.

Керуючись ЗУ «Про національний банк України», ст.ст. 525, 526, 599, 652, 1054 ЦК України, ст.ст. 10,11,209, 212-215, 218, 222-223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», третя особа: Національний банк України про розірвання кредитного договору відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених цією статтею, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Є.А. Башмаков