Справа 2-774/10
Номер провадження 2-774/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.10 року. Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю позивача-Бернар В.П.

представника позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідачів - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом ОСОБА_6 до Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог: управління Держкомзему у Рахівському районі про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до рішення Лужанської сільської ради народних депутатів Рахівського району Закарпатської області від 17 травня 1994 року позивачеві передано безкоштовно у приватну власність присадибну земельну ділянку в кількості 0,26чга для обслуговування житлового будинку № 385 «а» в с. Луг Рахівського району Закарпатської області. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою, якою користується ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 9 березня 2010 року державного інспектора Управління з контролю за використанням та охороною земель в Закарпатській області, при проведенні обстеження суміжних земельних ділянок встановлено з боку відповідачів є факт самовільного захоплення земельної ділянки. Даний земельний спір неодноразово був предметом розгляду, як представниками районного відділу земельних ресурсів так і відповідними комісіями, однак вирішити його в порядку досудового врегулювання, не являється можливим, із-за прямої відмови відповідачів. На підставі наведеного просив винести судове рішення, за яким захистити його право, як користувача присадибної земельної ділянки, цільовим призначенням якої являється обслуговування житлового будинку, розташованого на території Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, шляхом зобов'язання відповідачів усунути перешкоди та повернути захоплену ними частину земельної ділянки та не вчиняти особисто або через третіх осіб будь-яких дій, які б порушували його право на спірну земельну ділянку, а також стягнути з відповідачів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати, понесені при подачі даного позову до суду.

Ухвалою суду від 12 серпня 2010 року до участі у справі залучено управління Держкомзему у Рахівському районі, як третю особу без самостійних вимог.

Позивач, ОСОБА_6 та його представник, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, дали аналогічні пояснення, викладені в позовній заяві. Просять позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_5, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, пояснили, що ніяких перешкод у користуванні позивачем належної йому земельної ділянки не вчиняли і не вчиняють. Земельну ділянку, яка стосується предмету спору, він купив разом з будинком.

Представник відповідача, Лужанської сільської ради, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, ствердив, що у ОСОБА_2 при обмірах встановлено, що земельна ділянка є 0,03 га. Дорога повинна бути шириною 3,5 м. тому, що даною дорогою користуються і інші громадяни села. Позов вважає безпідставним, просить відмовити в задоволенні в цілому.

Представник третьої особи без самостійних вимог, управління Держкомзему у Рахівському районі в суді присутній не був. Начальник управління ОСОБА_7 надав заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Свідок, ОСОБА_8 по суті спору пояснила, що ділянка на якій іде спір є її ділянкою, дорога зробилася вужчою за рахунок сусідів, є в даний час ширина 1,2 м.

Свідок ОСОБА_9 ствердив, що дорога була здавна, якою користувалися жителі села та він в тому числі, іншої дороги не має. ОСОБА_2 не створює жодних перешкод у користуванні дорогою та земельною ділянкою.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням вісімнадцятої сесії двадцять першого скликання Лужанської сільської ради народних депутатів Рахівського району Закарпатської області від 17 травня 1994 року позивачу, ОСОБА_6, жителю ІНФОРМАЦІЯ_1 «а», передано безкоштовно у приватну власність присадибну земельну ділянку в кількості 0,26 га для обслуговування житлового будинку.

Позивач, як на підставність своїх вимог посилається виключно на акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 9 березня 2010 року та 21 січня 2010 року, складені державними інспекторами з контролю за використанням і охороною земель в Закарпатській області, з яких встановлено, що в ОСОБА_6 в плані настройки земельних участків дорога загального користування не вказана, а в сусіднього землекористувача, ОСОБА_2 - вказана ґрунтова дорога розміром 3,5 м. між ним та громадянином ОСОБА_6, на що комісією запропоновано провести геодезичну зйомку. Станом на 9 березня 2010 року геодезична зйомка проведена і на підставі чого виявлено, що ширина земельної ділянки ОСОБА_3 не співпадає з шириною, зазначеною в будівельному паспорті, що призвело до спірного питання щодо визначення межових знаків ґрунтової дороги. При цьому, ширина земельною ділянки ОСОБА_3 згідно будівельного паспорту становить 32 м., а згідно геодезичної зйомки - 33 м., що призвело до звуження дороги громадянином ОСОБА_2

За змістом статей 125, 126 ЗК, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт про право власності на земельну ділянку. Фактично, за даних обставин по справі, позивач на підставі рішення сільської ради від 17 травня 1994 року отримав лише дозвіл на використання та набуття права власності на земельну ділянку площею 0,26 та. для обслуговування житлового будинку і станом на сьогодні державного акту не отримав.

Таким чином, виходячи із змісту ст.125 Земельного кодексу України у ОСОБА_6 на час вирішення спору не виникло право власності на земельну ділянку, виділену йому рішенням сільської ради для обслуговування житлового будинку, оскільки Державний акт на земельну ділянку він не отримував, межі земельної ділянки, якою він користується, в установленому законом порядку в натурі не визначені.

Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Отже, вирішення спірного питання, в даному випадку, належить виключно до компетенції Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, оскільки, як з'ясовано у судовому засіданні, виник спір з приводу дороги загального користування між земельними ділянками сторін, зокрема згідно плану застройки земельних участків в ОСОБА_6 дорога загального користування не вказана, а в сусіднього землекористувача ОСОБА_2 вказано, що дорога між ним та ОСОБА_6 повинна становити 3,5 м.

Крім того, спірне питання на час розгляду справи вже вирішено сільською радою, зокрема, на підставі звернень громадян села, сусідніх землекористувачів сторін, Лужанською сільською радою Рахівського району Закарпатської області, рішенням тридцять четвертої сесії п'ятого скликання від 20 травня 2010 року № 547 узаконено та затверджено дорогу загального користування шириною 3,5 М між земельними ділянками громадян ОСОБА_2.., ОСОБА_3 та ОСОБА_6

Згідно положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч процесуального обов'язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог щодо захисту його прав, як користувача присадибної земельної ділянки, цільовим призначенням якої являється обслуговування житлового будинку шляхом зобов'язання відповідачів усунути перешкоди та повернути ними частину земельної ділянки, жодних доказів, окрім припущень та теоретичних даних порушення його прав щодо земельної ділянки, належної йому на праві приватної власності, відповідно до рішення Лужанської сільської ради народних депутатів від 17 травня 1994 року, в розпорядження суду не надано та в судовому засіданні здобуто не було. Таким чином, позовні вимоги щодо усунення відповідачами, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою та повернення захоплену відповідачами частину земельної ділянки не підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою в позові судові витрати, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 6,10, 11, 15, 16, 58, 60, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_6 до Лужанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити вцілому.

Рішення може бути оскаржено у судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.