Справа № 2-767/2010
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.07.2010 року місто Лозова
ЛозІвський міськрайснний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді Жмуд Н.М., за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до фермерського господарства "Росток - 2004", в особі голови господарства ОСОБА_3, третья особа Харківська регіональна філія ДІЇ "Центр державного земельного кадастру" при Держкомітеті України по земельним ресурсам Лозівського районного відділення державної реєстрації" про розірвання договору оренди земельної ділянки, -
У судових засіданнях, позивач наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі і посилалася на те, що дійсно між нею та відповідачем, було укладено вищевказаний договір, про те вона не згодна з тим, щоб договір продовжував діяти на той час, який у ньому вказано, як обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що вона не згодна з тим. що відповідач не надає на її прохання грошові кошти за земельний пай у тому розмірі в якому їй необхідно, адже вона людина похилого віку, постійно хворіє, гроші на ліки їй потрібні постійно. Позивач зазначила, що вона перебувала у добрих стосунках з відповідачем; своєчасно отримувала гроші за зданий нею йому в оренду земельний пай про що свідчать її підписи в квитанціях про отримання коштів; на її прохання, коли вона лежала у лікарні, відповідач надавав грошові кошти навіть на перед - за ще не наступивший період розрахунку та й так, коли вона до нього зверталася, то він завжди їй йшов на зустріч. Позивач також повідомила, що вона раніше була згодна з усім, договір той, не читала, хоча один екземпляр у неї був вдома постійно. Однак, коли вона дізналася, що за земельні паї платять більше, то порадившись вдома із своєю донькою, вирішили розірвати цей договір. Звернулися до відповідача з проханням збільшити розмір плати, або повернути їм землю, на що останній їм плату збільшив, тобто, як кажуть, пішов їм на зустріч, однак, потім вона вдома вирішила, що все ж таки, вона коли буде обробляти землю сама, і землі своїх дітей, то вони будуть отримувати прибутку набагато більше ніж платить їм відповідач, оскільки він їм
завжди розповідає, що платить якісь податки за них. Про те їй не зрозуміло, чому, коли вона є власником землі, держава вимагає сплату якісь податків, адже це її зароблена земля, тай інші орендатори, ні яких податків не платять, це тільки ОСОБА_3, вигадав якісь податки. Позивач також у своїх поясненнях зазначила, що вона з першого дня і до останнього, своєчасно отримувала у відповідача плату за земельний пай. Однак, будучи не згодною з умовами договору, вона написала і до Прем»єр міністра України, однак отримала лише одні відписки. Коли вона звернулася до відповідача з усним проханням розірвати вказаний договір, то останній сказав, що земля вже оброблена, внесено відповідні затрати, і якщо вона хоче забрати землю, то має компенсувати відповідні затрати. Про те позивач вказала, що вона з цим не згодна, оскільки це її земля і вона йому нічого не потрібна сплачувати, бо як вона вважає, відповідач землю не обробляв, а лише зараз обманює суд. Вона не годна ні повертати йому гроші на понесені затрати ні чекати, доки настане закінчення терміну дії договору. Позивач також посилалася на ту обставину, що відповідач, ввів їх оману як і більшість односельчан, коли роздав їм договори оренди землі, які вона та інші односельчани підписали, адже відповідач повинен був їм роз»яснити умови даного договору, бо вони самі його начебто не читали. Крім того, як вона вважає, з відповідачем повинна була бути присутньою і голова сільської ради, і все людям також розповідати по договорам, проте вона цього не зробила. Один екземпляр цього договору постійно знаходився в неї вдома і вона не вертана ні до суду ні до будь-якого іншого повноважного органу для вирішення питання що до визнання даного договору не дійсним, бо її в вели в оману. У своїх поясненнях позивач постійно повторювала: « ОСОБА_4, віддай мені мою землю і я від тебе ні чого не хочу, я буду сама її обробляти».
Відповідач у судому засіданні вказав, що те, що викладено в позові позивач він не визнає, і більшість із того, що сказала позивач у своїх поясненнях, зовсім не відповідає дійсності, оскільки вони зажди були у добрих стосунках, віталися, обнімалися як добрі знайомі, він завжди їй йшов на зустріч, за її одноразовими проханнями, на перед, надавав їй кошти, навіть привозив гроші до лікарні, коли вона лікувалася. Він постійно виконував умови договору, належним чином обробляв всі землі, підвищував їх плодородність. адже люди довірили йому свої землі. Як вказав відповідач, дійсно, позивач до нього звернулася з усним проханням віддати їй землю, однак на той момент, так як земля була оброблена, проведено засівання площ, то їй було запропоновано повернути понесені затрати, на що позивач не погодилася. На прохання позивача, він особисто, підвищував їй орендну плату, тоді як інші пайщики. отримували ту плату, яку визначено в договорі. Відповідач вказав, що він так зробив, бо знав сім»ю позивача і її, і що йшов їй на зустріч, бо остання часто хворіє. Йому відомо, що позивач написала листа до Прем»єр Міністра України, на що він надав відповідну відповідь і за результатами перевірки, ОСОБА_5 було надано відповідь, що порушень вимог закону з боку ОСОБА_3, не встановлено. Відповідач вказав, що ні якої омани з його боку, при підписанні договорів не було, навпаки, всі люди були задоволеними, і ні яких скарг не надходило. А та обставина яку вказує відповідач, що земля не оброблена, то це не відповідає дійсності, так як земля постійно оброблюється та покращуються її стан. Крім того, він дійсно, сам сплачує податки до бюджету за використану землю, як то вимагає законодавство України. Відповідач також прохав суд врахувати ту обставину, що ОСОБА_5 не перша людина яка звернулася до нього з проханням повернути землю, дійсно було ще декілька сімей, яким він повернув їх землі, вони провели відповідні розрахунки за умовами договору і люди самі зараз оброблюють землю, а він з власної ініціативи, допомагає їм порадами та іншими способами що до догляду за землею, оскільки прибуток можливо отримали лише тоді, коли ти піклуєшся про землю, збагачуєш її стан.
Інтереси відповідача за довіреністю представляв ОСОБА_6, який подав до суду письмові заперечення на позовні вимоги позивача, що долучені до матеріалів справи. У своїх поясненнях представник відповідача вказав, що прохає суд. з урахуванням заперечень на позов, повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, оскільки відс>пгні будь-які докази в обгрунтування заявлених нею вимог. Крім того, зовсім є не зрозумілими пояснення позивача в яких вона зазначає, що він особисто приїздив до неї додому у 2005 році на підписання даного договору, адже, на тай час, він ще навчався у учбовому закладі і не перебував у трудових відносинах з відповідачем. Потім позивач змінили свої пояснення і вказала, що цей договір вона підписувала разом з односельчани на вулиці. Позивачу було запропоновано, що якщо вона має намір сама обробляти землю, то має сплатити витрати, які відповідач поніс на обробіток землі, на що остання своєї згоди не дата. Тобто, оскільки позивачем не наданого жодного доказу в обґрунтування заявлених нею вимог, відсутні посилання на підстави, які б були визначені законом, що передбачати його розірвання, то позов на його думку, задоволенню не підлягає. Оскільки як зазначила сама позивач, з боку відповідача всі вимоги договору було
дотримано, просто вона вирішила обробляти землю сама, навіть не так. віддати цей пай іншому орендарю. Представник відповідача прохав суд врахувати ту обставину, що ні сама позивач ні її адвокат ОСОБА_7, яка раніше представляла інтереси позивача, а потім розірвала з позивачем договір про представлення інтересів в суді, не подали суду жодного доказу в обгрунтування заявлених вимог, а були лише одні їх догадки і безпідставні посилання на те. що земля не обробляється та за її користування, відповідач як вони думають, не платить ні яких податків і що вони не знаходять підстав для того, щоб сплатити відповідачу понесені ним витрати на оброблення землі, бо це як вони виразилися «проблеми відповідача», які він там поніс затрати, а їм треба віддати їхню землю.
Третьою особою, не забезпечено явку свого представника у судове засідання і не повідомлено про причини неявки та не подано заяв про розгляд справи за їх відсутності, тоді як про день, час та місце слухання справи, судом повідомлені своєчасно та належним чином.
Судом встановлено такі факти та їх правовідносини.
Судом з»ясовано, що позивач у приватній власності має земельну ділянку площею 13,58 та призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташована на території Новоіванівської сільської ради Лозівського району Харківської області. Право приватної власності позивача на вказану земельну ділянку посвідчено Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку Серія ХР №010087 (а.с.№10) (далі за текстом Договір).
Маючи намір реалізувати своє право власності що до належного позивачу майна згідно до СТ.317ЦК України де зазначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, у відповідно до ст.319 ЦК України - а саме: власник володіє користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, 20 грудня 2005 року, між позивачем та відповідачем, було уклало договір оренди землі, який зареєстровано в Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті по Земельних ресурсах» (а.с.№12-13).
Відповідно до ст.626 ЦК України договором домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Згідно до п.2 Договору (а.с.№ 12-13) визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 13,58 га.
Статтею 627 ЦК України вказано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно даного положення, відповідно до матеріалів справи та пояснень сторін, що ними було дотримано вимоги даної статті. Читко, відповідно до сі.628 ЦК України визначено зміст договору. Згідно до ст.631 ЦК України визначений строк дії договору та на підставі ст.632 ЦК України визначено ціну договору. Виконуючи положення ст.639 ЦК України дотримано вимоги що до форми договору.
Тобто, що на час укладання договору, мали місце всі загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності нравочину, а саме ті, які викладено в статті 203 ЦК України -
Ч.1 - зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - сторонами дані вимоги дотримані;
Ч.2 - особа, що вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - з пояснень позивача з»ясовано що будь-яких обмежень у її дієздатності не існує;
Ч.3 - волевиявлення учасника нравочину має відповідати його внутрішній волі - позивач казала, що вона добровільно поставила підпис на даному договорі, оскільки повністю ювіряла відповідачу, адже між ними і раніше були договірні відносини, і всі умови »переднього договору, відповідачем було дотримано. Згідно до повідомлення Лозівського міжрайонного прокурора від 09.07.2010 року за запитом суду, з приводу наявних звернень № Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області громадянки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 20 грудня 2005 року із скаргами (заявами) іідносно громадянина ОСОБА_3 щодо введення останнім її (ОСОБА_5 сІ.Н.) в оману своїми діями з приводу
укладання договору оренди землі від 20 грудня 2005 оку. І якщо зверталася, то яке рішення було прийнято за її зверненням, повідомлено, що стання не зверталася із будь-якими заявами у вказаний період;
Ч.4 - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; сторонами письмову форму дотримано, договір зареєстровано в Лозівському районному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Державному комітеті по Земельних ресурсах» (а.с.№ 12-13);
Ч.5. - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним. За умовами даного договору, що визначені в п.8 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі з 01.08 по 31.12 кожного року. Із пояснень сторін, також видаткових касових ордерів, згідно до відомостей про видачу грошових коштів ф/х «Росток-2004», з»ясовано. що позивачем своєчасно та в повному обсязі в строки було отримано орендну плату за земельну частку (пай).
Що до посилання позивача на порушення з боку відповідача її прав, бо останній начебто недоплачує їй оренду плату, бо включає якість податки про шо зазначила позивач у свої претензії від 24.102009 року (а.с.№17). необхідно зазначити, що відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З приводу заявленого позивачем, необхідно вказати, що в пункті 10.1 Договору (а.№12- 13), один екземпляр якого, зберігається у позивача читко визначено, що у розмір орендної плати входить податок на землю, а також податок з доходів фізичних осіб, які Орендар сплачує належно чинного законодавства України. Тому, судом не встановлено в даному випадку, з боку відповідача порушень, ні праві позивача ні умов договору.
Необхідно також зазначити, що відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вказала позивач у своїх поясненнях, вона ні яких претензій до відповідача не має, єдине що їй треба, що б останній вернув їй землю її та її дітей, і вона сама вирішить що з нею робити, адже це їх власність.
У судовому засіданні, за клопотанням позивача було допитано в якості свідків ОСОБА_8. -доньку позивача та ОСОБА_9, які вказала, що дійсно, вони так само як і позивач уклали договори оренди землі з позивачем, однак, майже їх не читали, гак як повністю довіряли відповідачу. Однак, вони не згодні з платою, яку відповідач їм сплачує, бо останній включає туди якісь податки, і їм відомо, що інші орендарі таких податків не платять, то і людям за оренду землі платять більше.
Даючи оцінку свідченням свідків, суд враховує ступінь родинних відносин позивача та свідка ОСОБА_8, та те, як їх свідчення співвідносяться з матеріалами справи.
На запитання головуючого судовим засіданням позивач вказала, що вона не розуміє, чому вона щось має доводити і надавати якісь докази, коли вона хоче забрати землю, тому прохає суд, розглянути справу на підставі тих м матеріалів, які їх підготувала її адвокат ОСОБА_7 а вона особисто доказів подавати не буде і клопотань ні яких не заявляє. Про те, якщо суд винесе рішення не на її корись, вона буде звертатися до Харкова.
З приводу викладеного, необхідно зазначити, що відновідно до ч.2 ст. 10. ч.І ст.60 ЦГЖ України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Крім того, відповідно до ч.І ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У зв»язку з викладеним, враховуючи зазначене, суд, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, адже, відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правомірність нравочину означає, що він є юридичним фактом, який породжує ті правові наслідки, наступу яких бажають сторони і які відповідають вимогам закону. Крім того, до ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли в наслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно до ч.2 ст.652 ЦК України визначено, що якщо сторони не досягай згоди щодо приведення договору до відповідності з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони - змінений за рішенням суду.
Згідно до п.6 ч.І ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов»яних з розг лядом справи.
Частиною 5 Розділу 11 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Процесуального Кодексу України встановлено, що до набрання чинності законом, який регулює прядок сплати і розміри судового збору, судовий збір при зверненні до суду сплачується у порядку і розмірах, встановлених законодавством для державного мита. Судом з»ясовано, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судові витрати. Тому, суд вирішує питання що сплати судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України.
Керуючись положенням ст.ст.10, 11, 44, 57, 60, 74, 77, 79, 81, 88, 174, 209. 212. 213-215, 223 ЦГІК України; ст.15. 16, 202, 203. 204, 640, 651 ЦК України; Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до фермерського господарства "Росток - 2004", в особі голови господарства ОСОБА_3, третя особа Харківська регіональна філія ДГІ "Центр державного земельного кадастру" при Держкомітеті України по земельним ресурсам Лозівського районного відділення державної реєстрації", про розірвання договору оренди земельної ділянки, - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий

у судовому засіданні

Суддя: Н.М.Жмуд