Справа № 2-2351/10
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

03 серпня 2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Залєвській Я.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача, адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 та кредит» до ОСОБА_2 стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:

ВАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» 04 жовтня 2007 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору. В подальшому змінював свої позовні вимоги.

В поданих до суду заявах позивач посилався на те, що на підставі кредитного договору від 20 лютого 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 виникло зобовязання, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 128000 грн. строком користування до 19 лютого 2009 року.

Відповідачем ОСОБА_2 зобовязання належним чином не виконувалося.

Просив суд розірвати кредитний договір № 1405 від 20 лютого 2006 року та стягнути з відповідача суму за кредитним договором в розмірі 1 391 910 грн. 29 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 120888 грн. 88 коп., заборгованість за простроченими відсотками 28941 грн. 31 коп., заборгованість за простроченою комісійною винагородою 1929 грн. 44 коп., нарахована пеня 1 240 150 грн. 66 коп.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав подану до суду змінену позовну заяву, посилаючись на обставини, викладені в поданих до суду позовних заявах.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні 03 серпня 2010 року позовні вимоги визнали частково, не заперечували щодо стягнення суми за кредитним договором в розмірі 282 165 грн. 65 коп., яка була нарахована станом на 16 липня 2007 року.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 лютого 2006 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 1405, за яким банк надав відповідачу ОСОБА_2 кредит в сумі 128 000 грн. з оплатою за процентною ставкою 15 процентів річних з терміном повернення до 19 лютого 2009 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобовязання виконав належним чином, надав відповідачу кредит в сумі 128 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 12359-К від 20 лютого 2006 року.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 свого обовязку за кредитним договором належним чином не виконував, згідно графіку платежі за кредитним договором не сплачував.

Станом на 05 травня 2010 року загальна сума несплачених ОСОБА_2 коштів за кредитним договором складає 1 391 910 грн. 29 коп., з яких: 120 888 грн. 88 коп. заборгованість за простроченим кредитом, 28941 грн. 31 коп. заборгованість за простроченими відсотками, 1929 грн. 44 коп. заборгованість за простроченою комісійною винагородою, 1 240 150 грн. 66коп. нарахована банком за кредитним договором пеня.

Відповідно до ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що умови договору відповідачем ОСОБА_2 належним чином виконано не було, суд приходить до висновку, що має місце істотне порушення умов договору відповідачем, тому позовні вимоги в частині розірвання договору є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойка є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актами цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як встановлено судом, ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» в порядку, встановленому п. 6.1 договору кредиту нарахував до плати позивачу ОСОБА_2 1391910 грн. 29 коп. неустойки.

Оскільки розмір неустойки значно перевищує розмір заборгованості за простроченим кредитом, за простроченими відсотками, а також за простроченою комісійною винагородою, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки до 151759 грн. 63 коп.

Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та вважає за необхідне розірвати кредитний договір та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ «банк «ОСОБА_4 та кредит» суму за кредитним договором в розмірі всього 305249 грн. 26 коп.

Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в розмірі 1730 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 та кредит» задовольнити частково.

Розірвати кредитний договір від 20 лютого 2006 року № 1405, укладений між ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит» і ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4 та кредит» 120 888 грн. 88 коп. заборгованості за кредитом, 28 941 грн. 31 коп. заборгованості за простроченими відсотками, 1929 грн. 44 коп. заборгованості за комісійною винагородою, 151 759 грн. 63 коп. пені, 1730 грн. понесених судових ви трат, а всього 305 249 грн. 26 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко

03.08.2010