Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-3416
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Салтан Л.В.
при секретарі Небесній О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1
про визнання трудового договору розірваним,
Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси, в якому просить визнати розірваним трудовий договір від 1 липня 2002 року, укладений між нею та робітником ОСОБА_2.
Позивачка посилається на те, що ОСОБА_2 працювала у неї найманим працівником з 1 липня 2002 року по 1 жовтня 2003 року. Після звільнення ОСОБА_2 повністю була розрахована по заробітній платі. Оскільки ОСОБА_2 написала заяву про звільнення за власним бажанням, тому позивачка вважала, що трудовий договір розірвано з 1 жовтня 2003 року.
На теперішній час ОСОБА_2 не знята з обліку в Одеському міському центрі зайнятості, оскільки відхиляється від цього, в звязку з чим позивачка вимушена звернутися до суду.
У судовому засіданні позивачка позов підтримала.
Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не сповістила, тому суд ухвалив про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем. З 1 липня 2002 року ОСОБА_2 працювала продавцем реалізатором у ФОП ОСОБА_1, відповідно до Трудового договору від 1 липня 2002 року, укладеного між сторонами по справі.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 15 вересня 2003 року вона просить звільнити її з посади реалізатора за власним бажанням з 1 жовтня 2003 року.
Згідно з ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до умов ст.ст. 38, 39 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні.
Стаття 36 КЗпП України передбачає підстави припинення трудового договору, а саме пункт четвертий частини першої цієї статті вказує на те, що однією із таких підстав є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.
Таким чином ОСОБА_2 була звільнена з посади продавця реалізатора у ФОП ОСОБА_1 за власним бажанням з 1 жовтня 2003 року.
При викладених обставинах суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Одесаобленерго» в особі Південного району електричних мереж суму збитків за порушення ПКЕЕН в розмірі 10 516,88 грн. та витрати повязані із зверненням до суду.
Керуючись ст.ст. 212 215, 226 228, 294 ЦПК України, ст.ст. 21, 36, 38, 39 КЗпП України, суд
Позовну заяву Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання трудового договору розірваним задовольнити.
Визнати трудовий договір від 1 липня 2002 року, укладений між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваним з 1 жовтня 2003 року.
Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення позивачем може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а також подання апеляційної скарги до Київського районного суду м. Одеси протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий