Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22 ц 1429/2010 р. Головуючий по 1 інстанції
Категорія 57 - ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2010 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2010 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

в с т а н о в и л а :

01 лютого 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення щомісячної соціальної допомоги дітям війни, в обґрунтування своїх вимог вказував, що він відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 року є дитиною війни.

Згідно ст. 6 зазначеного Закону з 01 січня 2006 йому повинна виплачуватись щомісячна соціальна державна допомога у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до п.2.1. Постанови правління Пенсійного фонду України «Про затвердження положення про управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві та Севастополі, Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах» від 30 квітня 2002 року № 8-2, основним завданням органів Пенсійного фонду України є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів фонду та інших джерел, визначених законодавством. Таким чином, виплата надбавки до пенсії мала здійснюватись відповідачем.

Всупереч положенням ст. 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, пунктом 17 статті 77 та статтею 110 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 20 грудня 2005 року та пунктом 12 статті 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19 грудня 2006 року дію статті 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 та 2007 року відповідно. Пунктом 41 розділу ІІ ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року положення статті 6 Закону було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено.

Проте, рішеннями Конституційного Суду України від 19 липня 2007 року № 6-рп/2007 та № 10-рп 2008 від 22 травня 2008 року положення, що призупиняли дію статті 6 Закону, були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Таким чином відповідач зобовязаний був здійснювати виплату належної йому допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за 2007 та 2008 роки.

Позивач направляв письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належного їй, як дитині війни, соціальної державної допомоги у розмірі 30 % від мінімальної пенсії за віком за 2006-2008 роки та забезпечити її виплату. На своє звернення позивач отримав відмову від відповідача. Позивач просив зобовязати відповідача здійснити нарахування йому щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2010 року позов задоволено частково.

Визнано незаконною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Соснівському районі м. Черкаси щодо виплати ОСОБА_6 за 2009 рік щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Зобовязано Управління Пенсійного Фонду України в Соснівському районі м. Черкаси здійснити нарахування ОСОБА_6 щомісячної соціальної допомоги як дитині війни за 2009 рік починаючи з 01 лютого 2009 року у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси просить скасувати постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2010 року та винести нове рішення, яким повністю відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з слідуючих підстав.

Враховуючи рішення Конституційного суду, діюче законодавство, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність перерахувати пенсію ОСОБА_6.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію за віком та відноситься до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Статтею 6 Закону N 2195-IV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 12 статті 71 Закону України від 19 грудня 2006 року N 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію статті 6 Закону N 2195-IV зупинено на 2007 рік із урахуванням статті 111 цього Закону. Проте Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 12 статті 71 та статті 111 Закону N 489-V.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Разом із цим, у силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що УПФ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсій та доплат до них, повинно було діяти у відповідності з вимогами статті 6 Закону N 2195-IV і здійснити позивачу відповідні нарахування (за той періоду часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але у порушення вимог указаної статті таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій з посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни обґрунтовано не взяті судами до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не виступає предметом даного спору. Проблеми надання бюджетних коштів УПФ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і судом не розглядалися.

Застосування судом першої інстанції строків звернення до суду за захистом прав та свобод проведено у відповідності до положень ст.99-100 КАС України.

Однак, при визначенні дати перерахування суд першої інстанції в мотивувальній частині постанови встановивши дату з якої потрібно проводити нарахування пенсії з 01 лютого 2009 року не вказав дату до якої потрібно проводити таке нарахування, а саме по 31 грудня 2009 року, тобто в межах одного року. Також районний суд мав зазначити в резолютивній частині період, згідно якого потрібно зобовязати управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси здійснювати виплату у розмірах, передбачених законом України «Про соціальний захист дітей війни». Колегія суддів вважає, що районний суд, визнавши дії управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси неправомірними в резолютивній частині рішення повинен був зазначити період, протягом якого потрібно визнати дії неправомірними.

В звязку з чим колегія суддів вважає за правильне вказати період визнання неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси вказавши його з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року та період зобовязання управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси здійснювати виплату у розмірах, передбачених ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Соснівському районі м. Черкаси задоволити частково.

Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 березня 2010 змінити.

Визнати дії управління Пенсійного фонду України Соснівського району м. Черкаси про виплату щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком за період з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року неправомірними.

Вказати з резолютивній частині постанови період зобовязання Пенсійного фонду України в Соснівському районі м.Черкаси здійснювати виплату у розмірі, передбаченому Законом України «Про соціальний захист дітей війни», вказавши його з 01 лютого 2009 року по 31 грудня 2009 року.

В решті постанову залишити без змін.

Рішення набирає чинності одразу після проголошення і може бути оскаржене до Верховного Суду України в касаційному порядку протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -