РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ справа № 2- 297/2010

4 березня 2010 року Цюрупинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Сіденко С.І.

при секретарі Демехи Е.М.,

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином ,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення матеріальної шкоди в сумі 305 грн. 57 копійок та моральної шкоди в сумі 15000.00 гривень з кожного в рахунок відшкодування завданих йому збитків, та ушкодження здоров'я внаслідок вчинення злочину.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та суду пояснила, що в результаті злочинних дій вчинених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та іншими особами позов до яких не пред'являється потерпілому ОСОБА_1 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя та здоров'я. Вину відповідачі під час розгляду кримінальної справи визнали в повному обємі. При визначені розміру моральної шкоди враховано те, що він переніс великі фізичні страждання. Після тривалого стаціонарного та амбулаторного лікування стан здоров'я позивача відновлений бути не може, через що він втратив можливість вести звичний спосіб життя, який у нього був до ушкодження. Він постійно відчуває фізичний біль, лікується амбулаторно, потребує щорічного санаторно-курортного лікування, проживаючи в селі, не має можливості поратися по господарству та в городі, і для виконання певної домашньої роботи потребує затрати додаткових фізичних зусиль та часу, значний час перебував на лікарняному.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 позовні вимоги визнали частково, в частині стягнення матеріальних збитків визнали в повному об'ємі так як в результат їх злочинних дій позивачу завдано середньої тяжкості тілесних ушкоджень, останній поніс витрати під час лікування, розмір морального відшкодування не визнають вважають його завищеним, у них немає реальної можливості відшкодувати заявлені позивачем суми. Тому просять суд врахувати їх матеріальне положення при визначенні розміру морального відшкодування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_3, ОСОБА_2 № 1-54 за 2009 рік, та оцінивши в сукупності отримані докази, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному об'ємі, в частині відшкодування моральної шкоди частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що вироком суду Цюрупинського районного суду Херсонської області від 5 березня 2005 року, ОСОБА_3 визнано винним в скоєнні злочину передбаченого ст.ст.122 ч.1, 296 ч. 2 КК України та по ч.1 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі, по ч.2 ст.296 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку у 2 роки з покладанням обвязків передбачених ст.76 КК України.

Тим же вироком ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України та засуджено до двох років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку у 2 роки з покладанням обов'язків передбачених ст..76 КК України.

У судовому засіданні під час розгляду зазначеної цивільної справи відповідачі визнали свою причетність до нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, під час розгляду кримінальної справи за їхнім обвинуваченням тому даний факт відповідно до ч.1, ч. 4 ст.61 ЦПК України суд вважає визнаний сторонами також підтверджується вироком суду та не підлягає подальшому доказуванню.

Відповідно до письмових доказів (висновку СМЕ та лікарняних довідок) потерпілий ОСОБА_4 переніс стаціонарне лікування, лікувався стаціонарно з 9.12.07 по 21.12.2007 року, періодично лікується амбулаторно та потребує нагляду з боку лікаря хірурга. При цьому стан здоров'я його повністю не відновлено.

Позов в частині відшкодування матеріальних збитків позивачу в розмірі, в судовому засіданні відповідачі визнали повністю, позов в цій частині підлягає задоволенню в повному об'ємі.

В частині відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ч.1 ст.1167, ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди відповідно до положень ст.23 ЦК України визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації. Ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з обставин спричинення тілесних ушкоджень, поведінку винних осіб, які умисно перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння нанесли потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень, враховує тяжкість та тривалість перенесених позивачем фізичних та моральних страждань у зв'язку із пошкодженням здоров'я, стан якого не відновлений до цього часу, враховує порушення звичного життєвого ритму потерпілого.

Заявлену позивачем суму відшкодування моральної шкоди суд вважає такою, що не відповідає тяжкості спричинених позивачеві моральних та фізичних страждань і розмір якої є завищеним тому підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов частково суд на підставі вище викладеного приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому в більшій мірі ніж вина ОСОБА_2, тому при відшкодування моральних збитків ОСОБА_4, ОСОБА_3 повинен відшкодовувати у більшому розмірі ніж ОСОБА_2

Заперечення відповідачів, що у них немає реальної можливості на даний час відшкодувати моральну шкоду у заявленому розмірі, суд до уваги прийняти не може, як такі, що не ґрунтуються на законі та не можуть бути підставою для звільнення їх від цивільно-правової відповідальності за вчинене.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,61 ч.З ст.209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1166-1168, 1195 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_8, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, 305,57 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, 4 500 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальних збитків, 305,57 грн., в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, 3500 грн.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано заяву про його апеляційне оскарження до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд. Апеляційна скарга подається в тому ж порядку протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо вона подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Сіденко С.І.