Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-5980/2010 Головуючий по 1 інстанції
Категорія: 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Ювшина В.І.

суддів Скіця М.І., Сіренка Ю.В.

при секретарі Пономаренко Ю.І.

з участю

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» (далі-Банк) про визнання недійсним договору іпотеки, заслухавши представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

встановила:

В червні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Банку про визнання недійсним договору іпотеки, посилаючись на те, що 27 серпня 2007 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір № 49.36/104-КМК-07, на підставі якого йому надано кредит у розмірі 50 000,00 доларів США із сплатою 15 % річних, строком до 26 серпня 2011 року. Для забезпечення виконання зобов'язання між ним та Банком було укладено договір іпотеки № 49.36/1104-ЗМК/1-07 від 28 серпня 2007 року, згідно якого в іпотеку надано нежитлова будівля літ. «А-1, а» загальною площею 112,2 м2, яка належала йому на праві приватної власності на підставі рішення Черкаського районного суду від 11 вересня 2006 року та нежитлова будівля літ «Б-1», загальною площею 11,5 м 2, яка належала йому на праві приватної власності на підставі рішення Черкаського районного суду від 5 червня 2007 року, що знаходяться за адресою Черкаський район, Черкаська область, с. Червона Слобода, вул. Жовтнева, 17.

Ухвалами апеляційного суду Черкаської області від 15 жовтня 2008 року та від 7 жовтня 2009 року зазначені рішення Черкаського районного суду від 11 вересня 2006 року та від 5 червня 2007 року скасовані.

Скасування права власності на вищезазначені нежитлові приміщення було зареєстровано в КП ЧООБТІ. Відповідно ст. 45 Указу Президента «Про іпотеку» № 641/99 від 14.06.1999 року та ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: знищення ( втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодержавець не відновив її.

Посилаючись на вказані обставини, позивач вважає, що відновити дані приміщення, які йому вже не належать, він не має можливості, тому просив суд визнати договір іпотеки № 49.36/104-ЗМК/1-07 від 28 серпня 2007 року недійсним.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з таких підстав.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. При цьому, відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків; правочини можуть бути дво-чи багатосторонніми (договори).

Згідно п.1ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Вирішуючи спір про визнання іпотечного договору недійсним, суд має встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків. А саме: відповідність змісту угод вимогам закону, додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони, тощо.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Встановивши, що сторонами при укладенні договору іпотеки дотримані вимоги ст.203 ЦК України, а підстава на яку вказує позивач для визнання його недійсним не передбачена законом, суд правильно прийшов до висновку про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги носять субєктивний характер і ґрунтуються на неправильному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Зокрема, посилання в апеляційній скарзі на Указ Президента України № 641/99 від 14 червня 1999 року не може застосовуватися при розгляді даної справи, оскільки є нечинним, а стаття 17 Закону України «Про іпотеку» регламентує підстави припинення іпотеки, а не підстави визнання правочину недійсним.

Наведене свідчить, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують і не дають підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 20 липня 2010 року у даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: підписи