Справа № 22-6768/10 Головуючий у 1-й інстанції Бораковський В.М.
Категорія:- 5 Доповідач в апел. інстанції ОСОБА_1
07 жовтня 2010 року колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого: КаблакаП.1.
суддів: Кота І.Н., Край ник Н.П.
при секретарі: Стасів М.І.
розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданої ним в інтересах відповідача ОСОБА_3, відповідно до повноважень наданих йому довіреністю від 05.05.08р. ( а.с.57) на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2010 року.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін та їх представників на підтримання доводів апеляційної скарги і заперечень на неї, перевіривши матеріали справи . колегія суддів, -
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловими приміщеннями в кв. № 5 будинку Лг9 6а по пул. Івасюка у м.Стрий Львівської області , яка належить позивачам на праві власності згідно із договором купівлі-продажу від 04.07.05р. (а.с.10).

Зобов»язано відповідача не чинити перешкод позивачам у користуванні належною їй квартирою і виселено відповідача із цієї квартири. Вселено позивачів разом з їх неповнолітніми дітьми до зазначеної квартири.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 який діє відповідно до повноважень наданих йому довіреністю ( а.с.57). В апеляційній скарзі покликаються на його незаконність, зокрема невідповідність вимогам процесуального і матеріального закону. Зазначає, що при вирішенні спору суд не врахував того, що відповідачка є дружиною попереднього власника квартири та не застосував положень ст. 156 ЖК України згідно із ч.4 якої припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права колишніх членів його сім»ї користуватися займаними приміщеннями, а також гарантій права на житло визначених ст. 47 Конституції України та ст. 2 ЖК України .

Просить оскаржуване рішення районного суду скасувати й ухвалити у справі на рішення про відмову в задоволенні позов) про виселення відповідача із займаної а квартири.

Перевіривши у межах доводів апеляційної скарги та пред»явлсних позовних виш законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів приходить! висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи наступного.

Відповідно до положень ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивілі справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених нш вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьом кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона вона посилається як і підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи , які встановлені судовим рішення у цивільній справі. що наорало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини..

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 316,317,319 та с: 321 ЦК України , а також ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997р. відповідно да Закону України від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР « Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2,4, 7 та 11 до Конвенції «, ними закріплено принцип рівності прав громадян та непорушності права приватної власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, а саме право власника володіти, користуватися ^ розпоряджатися належним йому майном , на власний розсуд вчиняти щодо свого майне будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права власника житлового будинку ( квартири ) визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї інших осіб і розпоряджатися своїм! житлом на власний розсуд. Із зазначеного вбачається, що виникнення права членів сім»! 1 власника будинку ( квартири ) на користування житлом та обсяг цих прав залежить від! виникнення у власника права власності на житло . а відгак - припинення нрава власності особи на будинок ( квартир)) припиняє право членів її сім»ї на користування житлом у цьому будинку ( квартирі).

Передбачаючи право власника житлового приміщення на його відчуження, закон не передбачив при цьому перехід нрав і обов»язків попереднього власника до нового власника в частині збереження нрава користування житлом ( житлового сервітуту) членів сім»ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку ( квартири ).

Як вбачається із наявного у справі рішення Стрийського міськрайонного суду від І 06 серпня 2004р. , яке вступило в закону силу ( а.с.70-71) попередній власник квартири | № 5 будинку №6а по вул.Івасюка у м.Стрию Мигаєв ОСОБА_6 26.01.04р. у подарував цю квартир) своїй дочці ОСОБА_7 й таким чином у і встановленому законом порядку припинив своє право власності па належне йому житло, не обумовивши у цьому договорі права па проживання відповідачки у квартирі.

У подальшому, новий власник квартири ОСОБА_8 04 липня 2005р. відчужила цю квартир) позивачам ( а.с. 10).

Відтак, суд першої інстанції ухвалив законне і обгрунтоване рішення у даній справі, з яким колегія суддів повністю погоджується.

В цьому зв»язку доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи, зокрема чиним договором купівлі- продажу квартири, який у встановленому законом порядку не визнано недійсним ( а.с. 10).

Безпідставним є посилання апелянта на ч.4 ст. 156 ЖК України, бо така передбачає збереження прав користування житлом лише для членів сім»ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку ( квартири ), при умові збереження права власності на будинок ( квартиру ) цього ж власника, тобто при незмінності списника житла.

Враховуючи наведене та керуючись сі.сі. 303. 307. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 подану ним в інтересах відповідача ОСОБА_3 відхилити. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом 20-ти днів з часу набрання нею законної сили, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

суддів