Справа № 22ц-5017 Головуючий в 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Категорія : 20 Доповідач: Павлишин О.Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мусіної Т.Г., Штефаніци Ю.Г.,

при секретарі Глинському О.А.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова 12 квітня 2010 року,-

ВСТАНОВИЛА :

В березні 2009 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення коштів та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві та доповненнях до неї зазначила, що відповідачка не виконала умов договору від 19.07.2008 року про купівлю-продаж дивану в частині доставки товару в м.Львів, в звязку з чим їй завдано матеріальну і моральну шкоду. Посилаючись на вказані обставини, просила розірвати договір і стягнути з відповідачки в її користь 15994 грн. 54 коп. (а.с.3-5, 42-43, 84)

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з відповідачки на користь позивачки 9994, 54 коп. на відшкодування матерільної шкоди, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_1 В апеляційній скарзі стверджує про порушення судом норм матеріального і процесуального права. При цьому покликається на те, що відсутні докази про істотне порушення умов договору, оскільки таким не передбачено її обовязок доставити товар за місцем проживання позивачки. Вважає помилковим висновок суду про завдання нею матеріальної і моральної шкоди позивачці, так як договором і законом не передбачено відшкодування такої. На думку апелянта, суд безпідставно стягнув витрати на правову допомогу, оскільки ОСОБА_4 не допускався до участі в розгляді справи як особа, яка надає правову допомогу. Просить скасувати рішення суду і ухвалити нове про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, на підтримання апеляційної скарги, які аналогічні її доводам, пояснення ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Положеннями ст.119 ЦПК України встановлено, що зміст позовних вимог та обставини, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, повинні міститись в позовній заяві, яка подається в письмовій формі.

З позовної заяви та доповнень до неї вбачається, що підставами позову зазначено факт істотного порушення умови договору від 19.07.2008 року щодо недоставки дивану з м.Рівного в м.Львів та вказано ст.ст.11, 23, 526, 1167 ЦК України. (а.с.3-5, 42-43)

Згідно з ч.2 ст.31 ЦПК України зміна підстави або предмета позову є виключним правом позивача. Також, відповідно до положень ст.ст.31, 119 ЦПК України виклад змін щодо підстави або предмета позову, як і подання позовної заяви, проводиться обов"язково в письмовій формі.

Позивачкою ОСОБА_3 підстави та предмет позову не змінювалися.

Матеріалами справи встановлено, що продавець ОСОБА_1 і покупець- Цебрівська О.М. 19.07.2008 року уклали договір купівлі-продажу дивану. (а.с.50-51)

Відповідно до п.3.1.1 договору продавець зобовязаний доставити товар до покупця в м.Рівне.

Згідно з п.7.3 договору будь-які зміни і доповнення до договору дійсні, якщо вони зроблені в письмовому вигляді і підписані належним чином уповноваженими на це представниками сторін.

Сторонами не оспорюється повідомлення продавцем покупця 18.08.2008 року про доставку дивану в м.Рівне і відмова останньої прийняти товар в звязку з недоставленням його в м.Львів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Однак з цим висновком погодитись не можна, оскільки такого суд дійшов з порушенням норм матеріального права та не врахувавши наявних доказів.

Відповідно до положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 653 ЦК України встановлено правові наслідки зміни або розірвання договору. Так, разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Оскільки позивачкою не підтверджено, що відповідачка взяла на себе обовязок доставити товар в м.Львів, тобто відсутні будь-які дані про те, що сторони внесли зміни в укладений договір щодо обовязків у спосіб, визначений договором, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову з підстав, зазначених в позовній заяві.

Так як в матеріалах справи відсутні докази про істотне порушення відповідачкою умов договору, на переконання колегії суддів, відсутні підстави для розірвання договору і підстави для покладення обовязку на відповідачку щодо відшкодування збитків.

Посилання в позовній заяві на ст.1167 ЦК України є безпідставним, так як її положення на правовідносини сторін у справі не поширюються, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

При апеляційному розгляді справи встановлено невідповідність висновків суду встановленим обставинам, порушення судом першої інстанції норм матеріального права. А тому колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.п.3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.314, 316 ЦПК України колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м.Львова 12 квітня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мусіна Т.Г.

ОСОБА_5