Апеляційний суд Житомирської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Матюшенка І.В.

суддів: Малахової Н.М., Жизневської A.B.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про встановлення факту проживання однією сім'єю, факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, яким відмовлено їй у задоволенні позову про встановлення факту проживання її однією сім'єю з померлим у 1994 році ОСОБА_4, факту прийняття спадщини у вигляді будинку № 3 по пров. Мар'янівському в м. Житомирі та про визнання за нею права власності на вказаний будинок. Апелянт зазначає, що суд безпідставно відхилив її клопотання про допит свідків, неправильно застосував до спірних відносин положення ст. ст. 529, 530 ЦК України 1963 року внаслідок чого дійшов помилкового висновку, що вона не є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 Із зазначених підстав просила постановити нове рішення про задоволення її позовних вимог.

Представник Житомирської міської ради заперечує проти задоволення позову, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що у січні 1994 року помер ОСОБА_4 (а.с.52), який проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.55). У зазначеному будинку з 16.04.1983 року зареєстрована та проживає позивачка по справі, яка є жінкою племінника померлого.

Оскільки спадщина після ОСОБА_4 відкрилася у 1994 році, то до спірних правовідносин суд першої інстанції вірно застосував положення ст. 529 та 530 ЦК України 1963 року, згідно положень яких позивач не входила до кола спадкоємців померлого. Тому, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального права є безпідставними.

Відповідно до роз'яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судом можуть бути встановлені юридичні факти, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

У поданій позовній заяві ОСОБА_2 пов'язує необхідність встановлення факту проживання з померлим однією сім'єю та факту прийняття спадщини у вигляді жилого будинку № 3 по пров. Мар'янівському в м. Житомирі з визнанням за нею права власності на вказаний будинок в порядку спадкування. Враховуючи, що за повідомленням КП „Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації" (а.с.58) реєстрація спірного будинку не проводилася, ОСОБА_2 не входить до кола спадкоємців померлого ні за законом, ні по заповіту, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо неповноти дослідження судом обставин справи висновків суду не спростовують, оскільки допит заявлених позивачкою свідків не має значення для вирішення справи.

Рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 31 березня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді