06.10.10 , ОСОБА_1
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-6831/2010 р. Головуючий в І інстанції
Категорія: 57 ОСОБА_2
Доповідач: Капітан І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця 06 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Капітан І.А.

Суддів: Вербицької Л.І.

ОСОБА_1

при секретарі: Валігурській Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 26 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2010 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом до управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області (далі Управління) про поновлення пропущеного строку звернення до суду та зобовязання вчинити певні дії, вказуючи, що мають право на правовий статус дітей війни та доплати до пенсії, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за період з 01 січня 2006 року. У 2007-2010 роках відповідач не здійснює зазначеного перерахунку та виплати відповідного підвищення до пенсії.

Просили поновити строк звернення до суду, пропущений з поважних причин, зобовязати здійснити перерахування такої доплати і забезпечити виплату заборгованості за 2007 рік в сумі 735,30 грн., за 2008 рік 1170,06 грн., за 2009 рік 1837,80 грн., за 2010 рік 1473,60 грн., всього кожному у сумі 5216,76 грн.

Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 26 серпня 2010 р. позовні вимоги задоволені частково. Поновлено пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав з 09.07.2007 р. Зобовязано Управління здійснити дії по нарахуванню та виплаті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щомісячної державної допомоги дітям війни у розмірі 30% мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з розрахунку з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 р. по 31.12.2008 р., з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 р., з 01.01.2010 р. по липень 2010 р. включно за рахунок коштів Державного бюджету України. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 26 серпня 2010 р. та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність судового рішення, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачі отримують пенсію за віком та належать до категорії громадян, яким встановлено статус дитини війни.

Згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. (в редакції 2004 р.) дітям війни пенсії, або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, яка виплачується замість пенсії, підвищується на 30% від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Рішенням Конституційного суду України від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким змінено редакцію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законами України «Про Державний бюджет України на 2009 рік» та «Про Державний бюджет України на 2010 рік» дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не зупинялася і будь-які обмеження щодо її застосування не встановлювалися.

Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» від 18 листопада 2004 р., нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати за період з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р., з 22.05.2008 р. по липень 2010 р.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо протиправності бездіяльності відповідача та покладення на нього обовязку провести підвищення пенсії позивачам за вказані періоди.

Зокрема, не заслуговують на увагу посилання на постанову Кабінету Міністрів України «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» №530 від 28.05.2008 р. та відсутність поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для вказаного підвищення пенсії, оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 3 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені цим Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами, в тому числі і постановою Кабінету Міністрів України. Розмір же мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору. Проблеми надання бюджетних коштів Управлінню для виконання покладених на нього обовязків виходять за межі заявлених вимог. Також не приймаються до уваги доводи апелянта щодо можливого нецільового використання коштів Пенсійного фонду України, оскільки суд не приймав рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена належними доказами, висновків суду не спростовує та не містить в собі посилання на норми матеріального закону, які заслуговували б на увагу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Нижньосірогозькому районі Херсонської області відхилити.

Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 26 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: