Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 2-2330/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Кулик Т.М.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства „Автотранспорт - 15663 про відшкодування шкоди та завданих збитків, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства „Автотранспорт - 15663 про відшкодування шкоди та завданих збитків. В позовній заяві вказує на те, що 01 серпня 2008 року та 01 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем ВАТ „Автотранспорт - 15663" в особі голови правління ОСОБА_4, були укладені договори на постановку та зберігання автотранспортних засобів.

У відповідності до вказаних договорів та Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України 22.01.1996 року № 115 позивачем 01 серпня 2008 року передано на зберігання автомобіль НОМЕР_1, належний йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВКС 076654.

В період із 29.08.2008 року по 06.09.2008 року його автомобіль був викрадений із автостоянки ВАТ „Автотранспорт - 15663", про що офіційно 06.09.2008 року позивачем було подано заяву до Рівненського MB УМВС України в Рівненській області.

Згідно постанови про порушення кримінальної справи від 06 вересня 2008 року по даному факту порушена кримінальна справа за ч 2 ст. 289 КК України.

Згідно постанови ст. слідчого СВ УМВС України в м. Рівне від 06 вересня 2008 року він визнаний потерпілим у цій справі.

Автомобіль ВАЗ 21154 д.н.з. НОМЕР_2 позивачем був придбаний в кредит у АКБ „Укрсоцбанку", адреса м. Рівне, вул. Кавказька, 3 та застрахований у HACK „Оранта". На момент страхування дійсна вартість автомобіля складала 46600 грн. 00 коп. Сума кредиту становить 8724 доларів США, що на момент позики 30.07.2008 року складала 39606,96

16.01.2009 року РОД HACK "Оранта" в рахунок погашення його кредиторської заборгованості перед АКБ "Укрсоцбанк" за мінусом 7,0 % франшизи здійснило страхове відшкодування на суму 43338,00 грн. Після придбання автомобіля, та його оцінки на момент придбання автомобіля були здійсненні дії на поліпшення стану автомобіля та його доукомплектації у МПП "Вік-Експо" на суму 2174,00 грн., придбано магнітолу на суму 645,00 грн.

На даний час, з врахуванням інфляції, страхового відшкодування недостатньо для погашення кредиту, та понесених ним матеріальних втрат у результаті незаконного заволодіння автотранспортом.

А саме, ним понесено матеріальні витрати при постановці автомобіля на облік в

МРЕВ на суму 1821,36 грн., здійснено погашення кредиту: перший внесок - 6990,00 грн.; подальше погашення кредиту в доларах США 1435 доларів США. Його заборгованість перед АКБ "Укрсоцбанк" складає 2221,97 доларів США.

Заволодіння невстановленою особою, що проникла на територію автостоянки ВАТ "Автотранспорт-15663", що за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна, 30, належним йому автомобілем НОМЕР_3, йому заподіяло матеріальну шкоду на загальну суму 51237,00 грн., та 3656,97 доларів США.

РОД HACK "Оранта" в рахунок погашення його кредиторської заборгованості перед АКБ "Укрсоцбанк" за мінусом 7,0 % франшизи здійснило страхове відшкодування на суму 43338,00 грн. За мінусом страхового відшкодування, його матеріальні збитки становлять 7899,32 грн. та 3656,97 доларів США.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю та просять стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків в сумі 7899,32 грн., та 16602, 64 грн., що еквівалентно 3656,97 доларів США.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час і місце судового засідання належним чином, заяву про відкладення розгляду справи не подав. На попередньому судовому засіданні подав письмові заперечення до справи в яких вказує, що існування договору, жодним чином не свідчить про те, що позивач здав, а відповідач прийняв на зберігання автомобіль НОМЕР_4. У відповідності з п. 1.1. договору „Підприємство" бере на себе зобов'язання надати місце для стоянки та зберігання автотранспортного засобу у відповідності з "Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках" затвердженими постановою КМ України від 22.01.1996 року за № 115, а „Замовник" згідно пункту 1.4 договору бере на себе зобов'язання виконувати вимоги «Правил».

У відповідності з пунктом 3.1. договору «Підприємство» несе відповідальність за охорону поставленного на стоянку транспорту у відповідності з «Правилами». Позивач під час укладання договору був ознайомлений з «Правилами» і даний факт підтвердив особистим підписом. Позивач не виконав взяті на себе зобов'язання, а саме не здав автомобіль на зберігання, як того вимагають «Правила».

Згідно пунктів 11, 12, 17 та 21 «Правил» володілець при постановці автомобіля на зберігання зобов'язаний пред'явити документи, що посвідчують його особу та реєстраційні документи на транспортний засіб, підготувати автомобіль до зберігання, а приймальник у свою чергу робить запис у журналі. Вимоги цих пунктів володільцем не були виконані. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року та 01 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та відповідачем ВАТ „Автотранспорт - 15663" в особі голови правління ОСОБА_4, були укладені договори на постановку та зберігання автотранспортних засобів.

Даний факт не заперечується сторонами, оскільки як позивач так і представник відповідача у своїх запереченнях вказують на існування даних договорів.

У відповідності до вказаних договорів ОСОБА_1 було поставлено на зберігання автомобіль НОМЕР_1, належний йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВКС 076654.

В період із 29.08.2008 року по 06.09.2008 року його автомобіль був викрадений із автостоянки ВАТ „Автотранспорт - 15663", про що офіційно 06.09.2008 року позивачем було подано заяву до Рівненського MB УМВС України в Рівненській області.

Згідно постанови про порушення кримінальної справи від 06 вересня 2008 року по даному факту порушена кримінальна справа за ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно постанови ст. слідчого СВ УМВС України в м. Рівне від 06 вересня 2008 року він визнаний потерпілим у цій справі.

В судовому засіданні також встановлено, що автомобіль НОМЕР_5 був застрахований, згідно договору добровільного страхування транспортних засобів від ЗО липня 2008 року № 471 в Рівненській обласній дирекції HACK „ОРАНТА. 16.01.2009 року РОД HACK "Оранта", в рахунок погашення кредиторської заборгованості ОСОБА_1 перед АКБ "Укрсоцбанк" за мінусом 7,0% франшизи, здійснило страхове відшкодування на суму 43338,00 грн. Кредиторську заборгованість було погашено у звязку з тим, що автомобіль НОМЕР_3 був придбаний ОСОБА_1 в кредит у АКБ „Укрсоцбанк". Згідно довідки МПП „Вік-Експо вартість автомобіля складала 46600 грн. 00 коп.

Згідно п. 11, 12 „Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 115 від 22.01.1996 року, під час здавання транспортного засобу на автостоянку його володілець зобов'язаний пред'явити черговому приймальнику документи, що посвідчують його особу, та реєстраційні документи на транспортний засіб, а також страховий поліс, якщо транспортний засіб застрахований.

Під час оформлення приймання на зберігання черговий приймальник вносить необхідні дані про володільця транспортного засобу і транспортний засіб до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписується в ньому.

Володільцеві транспортного засобу, прийнятого на довготермінове зберігання, видається перепустка за встановленим зразком.

Враховуючи те, автомобіль НОМЕР_5 на момент викрадення перебував на автостоянці за адресою м. Рівне, вул. Гагаріна, 30, що обслуговувалася ВАТ „Автотранспорт - 15663 суд вважає, що саме черговий приймальник був зобовязаний внести необхідні дані про володільця транспортного засобу до відповідного журналу обліку транспортних засобів і розписатися в ньому. У звязку з чим суд критично оцінює заперечення представника відповідача про те, саме власник транспортного засобу неправомірно передав автомобіль на зберігання.

Згідно п. 27 „Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 115 від 22.01.1996 року, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

Згідно із статтею 1166 Цивільного кодексу України за загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Стаття 950 Цивільного кодексу України встановлює, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Стаття 951 Цивільного кодексу України передбачає, що збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на яку знизилася її вартість.

За таких обставин суд вважає доведеним факт існування між ОСОБА_1 та ВАТ „Автотранспорт - 15663 правовідносин з приводу зберігання автомобіля НОМЕР_5, крім того, суд вважає доведеним, факт неправомірності дій працівників ВАТ „Автотранспорт - 15663, які не забезпечили належного зберігання транспортного засобу, який було викрадено. Отже, з врахуванням поліпшень, які були здійснені ОСОБА_1, а саме придбання та встановлення авто магнітоли та акустичної системи вартістю 645 гривень та з врахуванням виплати страхового відшкодування, що здійснила РОД HACK "Оранта" на суму 43338,00 грн., суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню сума завданих збитків в розмірі 3907 гривень та судові витрати по справі в сумі 39,07 гривень витрат на судовий збір, 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, оскільки згідно ст. 951 Цивільного кодексу України збитки завдані поклажодавцеві у разі втрати речі відшкодовуються у розмірі вартості даної речі, а позовні вимоги позивача стосуються кредитних зобовязань ОСОБА_1 перед АКБ "Укрсоцбанк".

На підставі наведеного, керуючись ст. 950, 951, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства „Автотранспорт - 15663 про відшкодування шкоди та завданих збитків задоволити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Автотранспорт - 15663 на користь ОСОБА_3 суму завданих збитків в розмірі 3907 (три тисячі девятсот сім) гривень та судові витрати по справі в сумі 39,07 гривень витрат на судовий збір, 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у суді. В задоволенні решти позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В.Рогозін