Свалявський районний суд Закарпатської області
Справа № 2-89492010р.
Рядок статзвіту №2 5
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.10 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Жиганської НМ.

при секретарі: Попович Є.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відділу освіти ОСОБА_3

представника Солочинської

сільської ради ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Свалява справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Свалявської райдержадміністрації, третя особа Солочинська сільська рада про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 віра Юліївна звернулася в суд із позовом до відділу освіти Свалявської райдержадміністрації, третя особа Солочинська сільська рада про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу.

В основу заявлених вимог позивач посилається на те, що вона працювала на посаді завідуючої дошкільного навчального закладу с.Солочин, Солочинської сільської ради.

Наказом № 64-К від 14 липня 2010 року відділом освіти Свалявської райдержадміністрації вона була звільнена з займаної посади .

Звільнення вважає незаконним, поскільки Постановою Свалявського районного суду від 8.12.2009 року з неї було знято кримінальну відповідальність. Крім того, з боку відділу освіти Свалявської райдержадміністрації не було ніяких претензій по виконанню позивачкою своїх службових обовязків.

Поскільки вона не була засуджена за вчинення злочину, вважає, що відповідач не мав підстав для її звільнення і на цій підставі просить суд винести рішення, яким поновити її на роботі на посаді завідуючої ДНЗ.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали повністю.

Відповідач: представник відділу освіти Свалявської райдержадміністрації заявлені вимоги не визнала та пояснила. Що звільнення ОСОБА_5 Із займаної посади вважає підставним по слідуючим мотивам.

9 жовтня 2009 року позивач допустила розтрату товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 945 грн. 90 коп., крім того позивач 16 жовтня 2099 року допустила розтрату товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 1054 грн. 02 коп. Вказані дії підтверджені постановою свалявського районного суду від 8 грудня 2009 року. Разом з тим, позивачці ще був наданий термін для виправлення. Однак, ОСОБА_5 Належних висновків для себе не зробила та продовжувала вчиняти порушення. Так, протягом всього часу роботи вона поверхово ставилася до виконання зокрема таких обовязків як підготовка меню-вимог на харчування дітей у ДНЗ. Порушення полягали втому, що завідуюча ДНЗ під час сніданків та (іноді) обідів не вказувала кількість дітей, що підлягають харчуванню, допускала постійні порушення при оформленні вказаних меню. Не забезпечувала правильне зберігання продуктів харчування, порушувала санітарні вимоги.

Відділом освіти позивачку неодноразово було попереджено про необхідність суворо дотримуватися вимог закону та норм при здійсненні своїх посадових обовязків, на що остання не реагувала, внаслідок чого при проведенні чергових перевірок знову виявлялися допущені порушення.

Просить суд відмовити позивачці у задоволенні позову.

Представник сільської ради в судовому засіданні пояснила, що позивачка постійно допускала порушення обліку товарно-матеріальних цінностей внаслідок чого відносно неї було винесено постанову суду від 8 грудня 2009 року та, крім того, було прийнято рішення Свалявського районного суду від 15 листопада 2010 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто в користь Солочинської сільської ради 1616 грн. 83 коп. нестачі внаслідок псування продуктів харчування.

На підставі наведеного, просить суд винести рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що дійсно ОСОБА_1 часто допускала порушення при оформленні меню-вимог на видачу продуктів харчування, а саме, в меню вимогах не вказувалася кількість дітей, що підлягали харчуванню, невірно вказувалася кількість продуктів, майже всі меню їй доводилося виправляти щодо вартості виданих продуктів та загальної вартості харчування на день. Внаслідок таких порушень, у ОСОБА_1 завжди була нестача одних видів продуктів та надлишки інших.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Судом встановлено, що позивачка працювала на посаді завідуючої ДНЗ с. Солочин з 02.10.1999 року на підставі наказу завідуючого відділом освіти Свалявського району № 165-к від 2.10.1999 року.

Наказом № 64-к від 16 липня 2010 року позивачку звільнено з займаної посади у звязку із вчиненням за місцем роботи розкрадання майна, розтрати шляхом зловживання службовим становищем, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, згідно п.8 ст. 40 КЗпП України.

Дане формулювання звільнення позивачки суд не може визнати законним по слідуючим мотивам.

Судом встановлено, що згідно постанови Свалявського районного суду від 8 грудня 2009 року ОСОБА_1 визнана винною у розтраті майна шляхом зловживання службовим становищем на загальну суму 1999 грн. 92 коп. та її звільнено від кримінальної відповідальності за ст. 191 ч. 2 КК України на підставі ст. 48 КК України.

Таким чином, судом не виносилося вироку щодо ОСОБА_1 8 грудня 2009 року. Крім того, позивачку не було визнано винною у розкраданні майна шляхом зловживання своїм посадовим становищем.

Разом з тим, суд вважає, що наведені вище обставини дають підстави для виникнення недовіри з боку власника або уповноваженого ним органу до позивачки внаслідок вчинення нею винних дій, а саме.

Судом встановлено, що позивачка дійсно допустила розтрату ввіреного їй майна, що зокрема підтверджується постановою Свалявського районного суду від 8 грудня 2009 року. Крім того, судом встановлено, що дійсно позивачка навіть після розгляду кримінальної справи продовжувала безвідповідально відноситися до обліку та використання товарно-матеріальних цінностей.

Так, продукти харчування видавалися завідуючою ОСОБА_1 неконтрольовано. В меню-вимогах до 10 години, а іноді і пізніше не вказувалося кількість дітей, що підлягали харчуванню. продукти, як пояснила ОСОБА_1 в судовому засіданні вона видавала приблизно в кількості до кількості дітей, що відвідували садочок напередодні.

Також судом встановлено, що всі вимоги-меню ( оглянуті в судовому засіданні за травень, червень, липень 2010 року) мають неточності щодо кількості виданих продуктів, їх вартості .

Вказані порушення також підтверджені довідкою від 22.03.2010 року, складеною робочою групою, утвореною на виконання доручення голови Свалявської районної державної адміністрації про перевірку дотримання фінансової дисципліни ОСОБА_1 в процесі здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України, у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір зобовязаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

На цій підставі, суд приходить до висновку, що слід змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади завідуючої Солочинським ДНЗ, зазначивши причину звільнення таким чином: Звільнити ОСОБА_1, завідуючу Солочинським ДНЗ із займаної посади днем 15 липня 2010 року на підставі ст. 41 ч.1 п.2 КзпП України у звязку із вчиненням винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, поскільки ці дії дали підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. 235 КЗпП України, суд,

Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади завідуючої Солочинським ДНЗ, зазначивши причину звільнення таким чином: Звільнити ОСОБА_1, завідуючу Солочинським ДНЗ із займаної посади днем 15 липня 2010 року на підставі ст. 41 ч.1 п.2 КзпП України у звязку із вчиненням винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, поскільки ці дії дали підстави для втрати довіря до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі , яле не були присутні у судовому засідані під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення Свалявського районного суду подаєьться до апеляційного суду Закарпатської області через Свалявський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ : Н.М.ЖИГАНСЬКА