АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2139/10* Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю.А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Петренка В.М.

Суддів: Акопян В.І., Новохатньої В.А.

при секретарі: Фадейкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни Полтавської області на постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни про нарахування недоплаченої допомоги дитині війни.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2010 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни задоволено частково. Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни щодо виплати ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги 'дитині війни" - протиправною та зобовязано відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з підвищенням її на ЗО % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.І ст.28 Закону України * Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування ", та провести відповідні виплати з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2009 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

З постановою суду не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати дану постанову, поскільки вважає, що вона винесена з порушенням норм бюджетного законодавства України, приписів ст. 28 Закону України " Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування та неврегульованості на законодавчому рівні порядку проведення вказаних виплат. Прийняти по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дитиною війни в розумінні ст.1 Закону України Про соціальний захист дітей війни та відповідно до ст.6 вказаного Закону має право на отримання державної соціальної підтримки - підвищення до пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обгрунтовано виходив з наявності у позивача права на отримання, а у відповідача обов'язку по здійсненню позивачу ОСОБА_2 доплати до пенсії, на підставі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни , з 09.07.2007 р. по 31.12.2007 р. та з 22.05.2008 року по 30.09.2009року. При цьому, такі висновки суду грунтувались на рішеннях Конституційного Суду України від 09.07.2007 року №6-рп/2007 та від 22.05.2008 року № 10-рп/2008, якими визнано неконституційними положення п.12 ст.71 Закону України Про державний бюджет України на 2007 рік та п.п.41 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ,

Такий висновок суду є вірним, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни ,

( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % від мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними , втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Оскільки вище вказаними рішеннями Конституційного Суду України визнавалися неконституційними положення Законів, якими зупинялась дія ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни і відповідно, з дня ухвалення рішення , вони втрачали чинність і не підлягали застосуванню.

За таких обставин, вирішуючи спір і задовольняючи позов частково, суд правомірно виходив з того, що відповідач як орган, уповноважений призначати та виплачувати пенсії'та доплати до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст.6 Закону України °Про соціальний захист дітей війни і здійснити позивачу належні нарахування ( за той період часу, коли дія цієї норми не була зупинена), але на порушення зазначеної статті таких нарахувань не провів, чим і допустив протиправну бездіяльність.

Враховуючи, що за чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, встановленими ст.28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування , іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював інший розмір, немає, тому, правомірним вважає колегія суддів і застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положень даної статті.

Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано неконституційними положення п.п. 41 розділу 2 Закону України Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України , а саме редакція ст.6 Закону України

Про соціальний захист дітей війни , передбачена вище наведеним Законом про держбюджет на 2008 рік , отже з цього дня вона втратила чинність і не підлягала застосуванню.

За таких обставин, безпідставними вважає колегія суддів, посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що, розмір підвищення до пенсії позивачу в 2008 році повинен виплачуватись, не відповідно до вимог ст.6 Закону України * Про соціальний захист дітей війни , а на підставі' Постанови Кабінету Мчйстрів України від 28.05.2008 року № 530.

Обгрунтовано не взято до уваги судом першої інстанції посилання відповідача на правомірність своїх дій по нездійсненню належних доплат позивачу, як дитині війни , через відсутність бюджетних коштів для цієї мети, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом спору, що розглядається .

Безпідставними є також посилання відповідача на можливість нецільового використання його коштів, оскільки судом не ухвалювалось рішення про проведення виплат з власних джерел фінансування останнього.

На підставі наведеного, колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і рішення суду с законним та обгрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 308, 314, 315. 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Лубни - відхилити. Постанову Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двох місяців шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду України .

Судді: /підписи/

Згідно: /підпис/