Справа № 2-179/2010
РІШЕННЯ

Вінницький районний суд Вінницької області

м. Вінниця, вул. Вінніченка, 29, 21009, (0432) 61-82-86

17 червня 2010 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді: Ганкіної І. А.

при секретарі: Шуляк Т.А.

адвокатах ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 селищної ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за участю третьої особи Відділу Держкомзему у Липовецькому районі про визнання поважною причину пропуску строку для звернення до суду, про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_5, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, встановлення порядку користування проїздом, із зобовязанням не чинити перешкоди в користуванні проїздом, -

Встановив:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 селищної ради, ОСОБА_5, ОСОБА_6 за участю третьої особи Відділу Держкомзему у Липовецькому районі про визнання поважною причину пропуску строку для звернення до суду, про визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю на ім'я ОСОБА_5, визнання частково недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, встановлення порядку користування проїздом, із зобовязанням не чинити перешкоди в користуванні проїздом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 позов підтримали та суду показали, що ОСОБА_3 є власницею будинковолодіння за №85 по вул.Дзержинського в с.м.т.Турбів, Вінницької області. До даного будинковолодіння не має самостійного проїзду і тому ОСОБА_3 було надано 0,03 га землі для влаштування проїзду повз будинковолодіння по вул.Джержинського,83. Вказане домогосподарство перейшло в порядку дарування ОСОБА_5, від її бабусі ОСОБА_8, яка є сестрою позивачки. Після вчинення договору дарування ОСОБА_5 не погоджуючи межи земельної ділянки з ОСОБА_3 приватизувала земельну ділянку біля свого будинку та включила проїзд в межи своєї ділянки позбавивши таким чином позивачку наданого їй проїзду. В подальшому ОСОБА_5 продала належний їй будинок та земельну ділянку ОСОБА_6, не зважаючи на той факт, що на момент вчинення купівлі- продажу щодо спірної земельної ділянки в провадженні суду перебував судовий спір, який не був розглянутий з постановленням рішення суду. В судовому засіданні позивачка погодилася на влаштування проїзду за додатком №2 варіантом №1, згідно експертного висновку Вінницького відділення Київського НДІСЕ від 14.02.2004 року. Оскільки, про видачу державного акту та приватизацію земельної ділянки ОСОБА_5 ОСОБА_3 дізналася лише у 1999р. просить поновти їй строк звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_4 селищна рада в особі свого голови просять закінчувати слухання справи у їх відсутність. В судовому засіданні представник даного відповідача пояснив, що при проведенні приватизації в 1996р. було допущено помилку вирішивши одним рішенням надати у приватну власність ОСОБА_9 земельну ділянку та затвердити кадастрову документацію, тому селищна рада у вирішенні судового спору покладається на думку суду.

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала та суду показала, що будинковолодіння за №83 було подаровано їй ОСОБА_8 в 1982р. При будинковолодінні знаходилася земельна ділянка площею 0,19 га, які вона приватизувала, так як і її сусіди в 1996р. При проведенні приватизації всіма питаннями займався землевпорядник селищної ради і вона лише написала заяву до селищної ради з проханням надати їй належну до будинку земельну ділянку у власність. Ніякого проїзду біля будинку не існувало і ОСОБА_3 лише дозволяли ходити поряд з

будинком. В подальшому вона продала належну їй земельну ділянку та будинок ОСОБА_6 не знаючи про заборону суду. Просить влаштувати проїзд за додатком №2 варіантом №1, згідно експертного висновку Вінницького відділення Київського НДІСЕ від 14.02.2004 року.

Відповідач ОСОБА_6 позов не визнав та суду показав, що 10.07.2003р. придбав за договором купівлі-продажу належний ОСОБА_5 будинок з земельною ділянкою. Коли вперше оглядав будинок та землю ніякого проїзду не бачив, тому коли придбав вказану нерухомості, то став використовувати всі 0,19 га земли, орати та сіяти, вирощувати сільськогосподарські культури. Пізніше він дізнався, що частина земельної ділянки є спірною та був залучений як сторона по справі. В судовому засіданні просить влаштувати проїзд за додатком №2 варіантом №1, згідно експертного висновку Вінницького відділення Київського НДІСЕ від 14.02.2004 року. Державний акт виданий на його ім»я просить не скасовувати.

Третя особа - Відділ Держкомзему у Липовецькому районі в особі свого представника позов не визнали. Представник суду показала, що приватизація в 1996р. часто проводилася с порушеннями. Приймати одним актом рішення щодо приватизації земельної ділянки та затвердження кадастрової документації було порушенням закону, однак зазначила, що Відділ ДЗК діяв згідно нормативних положень про видачу Державного акту і сам законність рішення селищної ради оспорювати права не мав. Враховуючи відсутність на той час судового спору, державний акт ОСОБА_5 був затверджений на законних підставах і тому третя особа просить у задоволенні позову відмовити. В подальшому подали заяву, якою просять закінчувати справу у їх відсутність.

Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи суд встановив наступне:

ОСОБА_3 є власником будинковолодіння за №85 по вул.Дзержинського в с.м.т.Турбів, Вінницької області.

Будинок за №83 по вул. Дзержинського в с.м.т.Турбів, Вінницької області, належав сім»ї позивачки, а саме, її батькам. Після їх смерті дане будинковолодіння відійшло до молодшої сестри позивачки ОСОБА_8

Оскільки самостійного під»їзду до будинку позивачки не було за рішенням дирекції Турбівського сахзаводу 18.09.1981р. чоловікові позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_10 було додатково виділено 0,03 га землі для влаштування проїзду з земель ОСОБА_11 (а.с.12 т.1).

У тому ж році землевпорядником було наміряно 0,03 га землі та визначено проїзд до будинку ОСОБА_3, яким стала користуватися сім»я позивачки та мешканці будинку за №85.

Наявність влаштованого проїзду підтверджує складений землевпорядником план-схема на а.с.12-13 т.1.

25.01.1982р. будинок за №85 по вул.Дзержинського було подаровано ОСОБА_12, що посвідчує відповідний договір дарування, однак проживати постійно в подарованному їй будинку ОСОБА_5 стала за власним поясненням з 1985р.

З 1997р. між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_13 виникли недобросусідські відносини і частина проїзду була переорана, що позбавило ОСОБА_3 можливістю користування проїздом до свого будинку.

В 1996р. ОСОБА_5 звернулася до ОСОБА_4 селищної ради з заявою про приватизацію земельної ділянки площею 0,19 га.

Рішенням ОСОБА_4 селищної ради від 26.01.1996р. було вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку списку осіб, серед яких рахувалася ОСОБА_8 ( по шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_14 земельної ділянки зазначений 0,19 га. (а.с.199- 200 т.1).

Тим же рішенням ради, як свідчить виписка з рішення було вирішено затвердити вже ОСОБА_5 «...складені матеріали по видачі державного акту на право приватної власності на землю ...» (а.с.166 т.1).

При цьому, як з»ясовано в ході здобуття матеріалів до вказаного рішення план схема з визначенням погодження меж з суміжними землевласниками, землекористувачами, чи інша кадастрова документація, яка нібито була затверджена вищевказаним рішенням на засіданні селищної ради не розглядалася, так як на 26.01.1996р. не виготовлялася.

Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку ОСОБА_5 був затверджений лише 27.10.1997р. (а.с.10 т.1), а план схема до державного акту складена лише 12.06.1997р. (а.с.6 т.1). При цьому, підпис суміжного землекористувача ОСОБА_3 на вказаній схемі є відсутнім.

Вказані факти свідчать про наявність порушень ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України;'та «Інструкції про порядок складання видачі, реєстрації і збереження державних актів на право власності на землю, право користування землею, договорів на право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди», затвердженої наказом Держкомітету по земельних ресурсах від 15.04.1993р.

Тому, враховуючи вказане, суд вважає за необхідне визнати Державний акт серії ВН №02680 від 27 жовтня 1997 р. на ім'я ОСОБА_5 не дійсним.

10.07.2003р. ОСОБА_5 продала належні їй житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, а також земельну ділянку площею 0,19 га ОСОБА_6 (а.с.56 т.1).

При укладанні даного договору не було враховано, що частина земельної ділянки, що була продана ОСОБА_6 належить до земель проїзду, а тому вказаною угодою було порушено вимоги ст.203 та ст.656 ЦК України, в частині продажу земельної ділянки, що належить до проїзду.

Відповідно до вимог ст.215 ЦК України підставою для визнання правочину недійсним є недодержання в момент його укладення вимог ч. 1,3,5,6 ст.203 ЦК України.

Визначаючись щодо того, в якій частині підлягає до визнання недійсною договір купівлі- продажу земельної ділянки суд виходить з того, що за висновком експертизи Вінницького відділення Київського НДІСЕ від 14.02.2004 року сторони просять затвердити розміщення проїзду за варіантом №1 додатку №2. За вказаним варіантом визначення проїзду його загальна площа становить 133 кв.м., на які суд вважає за необхідне визнати вищевказаний договір купівлі-продажу частково недійсним в частині продажу земельної ділянки площею 133 кв.м. ( з 0,19 га).

Враховуючи, що часткова недійсність даного договору впливає на державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім»я ОСОБА_6, як нового власника, суд вважає за необхідне визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії ВН №163944 на ім'я ОСОБА_6

В зв»язку зі згодою сторін на влаштування проїзду суд, вважає за необхідне встановити слідуючий порядок користування проїздом від вулиці Дзержинського до будинку №85 с.м.т. Турбів, Вінницької області: - за 1 варіантом додатку №2 за експертним висновком Вінницького відділення Київського НДІСЕ від 14.02.2004р.шириною 3,5 м., довжиною 38,07 м. та площею 133 кв.м., визначивши його згідно висновку Вінницького відділення Київського НДІСЕ від

14.02.2004року за варіантом за №1 додатку №2 (а.с.68-83 т.1).

При цьому, зобовязати ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні даним проїздом, зокрема - не орати та не засівати частину земельної ділянки загального користування визначеної за варіантом №1 додатку №2, згідно висновку Вінницького відділення Київського НДІСЕ від 14.02.2004 року, шириною 3,5 м., довжиною 38,07 м. та площею 133 кв.м.

Згідно довідки ОСОБА_4 селищної ради від 16.02.2003р. ОСОБА_3 була ознайомлена з документацією щодо приватизації земельної ділянки ОСОБА_5 лише у червні 2000р. (а.с.48), а тому суд вважає, що суду наведено належні підстави для продовження строку звернення позивачки до суду з вищевказаними вимогами і в цій частині позов також підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 10,11,209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 203, 377,256 ЦК України, п.4 «Перехідних та прикінцевих положень» ЦК України, ст.ст.. 106, 107,152 ЗК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати поважною причину пропуску строку для звернення до суду за захистом пропущеного права на землекористування ОСОБА_3.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю, серії ВН №02680 від 27 жовтня 1997 р. на ім'я ОСОБА_5 та яка розташована по вул. Дзержинського, 83 в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області.

Визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 10.11.2003 року в частині продажу земельної ділянки площею 0,19 гапо вул. Дзержинського,83 смт.Турбів, Липовецького

району, Вінницької області, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на загальну площу 133 кв.м.

Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії ВН №163944 на ім'я ОСОБА_6, та яка розташована по вул. Дзержинського 83 смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області.

Встановити порядок користування проїздом від вулиці Дзержинського до будинку №85 с.м.т. Турбів, Вінницької області, шириною 3,5 м., довжиною 38,07 м. та площею 133 кв.м., визначивши його згідно висновку Вінницького відділення Київського НДІСЕ від 14.02.2004 року за варіантом за №1 додатку №2.

Зобовязати ОСОБА_6 не чинити перешкод ОСОБА_3 в користуванні даним проїздом, зокрема - не орати та не засівати частину земельної ділянки загального користування визначеної за варіантом №1 додатку №2, згідно висновку Вінницького відділення Київського НДІСЕ від 14.02.2004 року, шириною 3,5 м., довжиною 38,07 м. та площею 133 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України шляхом подачі апеляційної скарги в строк передбачений для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: