overthelex/edrsr-tspk huggingface dataset:
Справа №: 2-2208-10
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2010 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
в складі: головуючого судді Смілянець А.П.
при секретарі Музичук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право на житло
ОСОБА_3 3.І. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи втратившою право на житло, мотивуючи своє звернення тим, що вона в добровільному порядку не бажає виписатись з будинку, хоч в ньому не проживає.
ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що їй на підставі договору дарування від 18 квітня 1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Уманського міськрайонного нотаріального округу за реєстром №2210 належить 77/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд №19/8 по вул. Чернишевського в м. Умані. У лютому 2005 року вона зареєструвала у своїй частині будинку свою приятельку ОСОБА_2, яка мала тимчасово пожити в неї, а потім звільнити житло та знятися з реєстрації. Що надалі відбулося у сімейному житті ОСОБА_2 їй не відомо, але у її будинок вона гак і не оселилася, але запевнила, що через деякий час зніметься з реєстрації. Час ішов, але відповідачка не знімалася з реєстрації, тому вона була змушена нагадувати їй про це, на що остання спочатку обмежувалася обіцянками, а потім стала уникати її, а тому по даний час залишається зареєстрованою у її будинку. На даний час вона являється людиною похилого віку. Інших доходів крім пенсії не має, а тому має намір оформити субсидію, але реєстрація відповідачки в її будинку позбавляє її можливості в повній мірі скористатися своїми пільгами. Оплачувати комунальні послуги за відповідачку вона не має можливості. Сама ж вона за час реєстрації у її будинку ні разу не надала кошти на оплату комунальних платежів. Не проживаючи в її будинку з лютого 2005 року по даний час, маючи інше житло, відповідачка згідно закону втратила право на подальше проживання в ньому. Оскільки відповідачка не проживаючи в її будинку з дня реєстрації в ньому не бажає знятися з реєстрації в добровільному порядку, то вона змушена звернутися до суду.
Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини своєї неявки до суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Вислухавши в судовому засіданні пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка в спірному будинку не проживає понад шість місяців, тому вважається такою, що втратила право на користування ним.
На підставі вищевикладеного. ст.ст. 71,72 ЖК України, керуючись ст. ст. 10.11,60,209,212, 213- 215,22,225 ЦПК України , суд -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на подальше проживання у 77/100 частини житлового будинку № 19/8 по вул. Чернишевського м. Умані.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської обл. через суд першої інстанції на протязі 10 днів з часу його проголошення.

Головуючий: А.П.Смілянець
Гусятинський районний суд Тернопільської області
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Гусятинський районний суд Тернопільської області

24 грудня 2010 року

в складі : головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Перцовій В.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в смт. Гусятині справу за позовом ОСОБА_2

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання Тплюбу

посилаючись на те, що 22 жовтня 1993 року вони уклали шлюб, про що свідчить актовий запис №38.

Від даного шлюбу у них є дочка ОСОБА_5. Спільне житгя не склалося, не було

взаєморозуміння, виникали часті конфлікти, відповідач зловживав спиртними напоями, ображав.

Сторони спільного господарства не ведуть, втратилися спільні інтереси. В подальшому даний шлюб

зберігати недоцільно. Спроб примирення не було.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні наведене не заперечує.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази суд встановив слідуючі факти.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.10.1993 року, що стверджується свідоцтвом

про шлюб серії 1-ИД № 071981, виданного відділом державної реєстрації актів цивільного стану

Гусятинського районного управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено відповідний

актовий запис за № 38.

У подружжя є дочка ОСОБА_6 як вбачається із ксерокопії свідоцтва про народження серії ГИД № 275057

ІНФОРМАЦІЯ_1

В даному випадку має місце припинення спільного житгя подружжя. Сторони миритись не

бажають.

Подальше спільне проживання сторін стало неможливе і збереження шлюбу суперечить їх інтересам .

Отже, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, та інші обставини

життя подружжя, суд прийшов до висновку про доцільність задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.10,57 ЦГ1К України, ст. 110,112 Сімейного кодексу

України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання

шлюбу задовільнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Євстахійовичем, який зареєстрований 22.10.1993 року про що зроблено відповідний актовий запис за № 38.

ОСОБА_7 залишити прізвище «ГІшибила ».

При оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦСу стягнути з ОСОБА_4

ОСОБА_3 8 (вісім) гривень 50 копійок та з ОСОБА_2 8(вісім) гривень 50 копійок

державного мита в користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення

судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього

рішення.

Суддя:
Гусятинський районний суд Тернопільської області
справа №2-1198/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2010 року

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Римар Г.М.

при секретарі Перцовій В.В.

розглянувши у шяр^рйрвііф^удовому засіданні в смт. Гусятин справу за позовом ОСОБА_1

Степановича до ОСОБА_2 сільської ради Гусятинського району, третя сторона без самостійних вимог

"устинська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою зазначаючи про те, що 11 жовтня' 2000 року

юмер його батько ОСОБА_3 і він є спадкоємицею його спадкового майна по заповіту

а.с.8). В склад спадкового майна входить будинковолодіння яке розташоване по вул.Шевченка, 241 в

.Красне, Гусятинського району. В даний час вона хотіла отримати свідоцтво про право на спадщину, але

іри зверненні до нотаріуса їй у його видачі було відмовлено, так як відсутній правовстановлюючий

[окумент на спадковий будинок на ім»я спадкодавця.

Представник позивачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить

юзов задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_2 сільська рада Гусятинського району подала

о суду заяву у якій позовні вимоги визнає та проти позовних вимог не заперечують, а також просить

ану справу розглядати у їх відсутності.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть

часть у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, розяснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, встановивши, що визнання в

аному випадку відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи,

ггереси інших осіб, приходить до висновку, що позов про визнання права власності на спадкове майно

ідлягає до задоволення.

Враховуючи те, що іншого порядку визнання права власності на успадковане майно

аконодавством не визначено, є підстави у судовому порядку визнати за ОСОБА_1

тепановичем право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, які

озташовані по вул. Шевченка, 241 в с.Красне, Гусятинського району.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.Ю, 11, 61, 130, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.

16, 1261, 1268 Цивільного кодексу У країни,-

ВИРІШИВ :

Позовну задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними

будівлями та спорудами, які розташовані по вул. Шевченка, 241 в с.Красне, Гусятинського району, який

належав ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які

брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового

рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

суддя:
КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-3958/10
Провадження № 3958/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2010 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Чумак О.В.

при секретарі Кравченко О.М.

розглянувши заяву ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит до ОСОБА_1. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2005 року позивач звернувся в суд з позовом до про стягнення заборгованості.

В ході розгляду справи позивачем подана заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_2, а саме автомобіль НОМЕР_1 та інше майно відповідача.

Суд, дослідивши матеріали позовної заяви, приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи те, що не вжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за необхідне накласти арешт на автомобіль, що належить відповідачу ОСОБА_2

Разом з тим. суд не вбачає підстав для накладення арешту на інше майно відповідача, оскільки позивачем не конкретизоване на яке саме майно слід накласти арешт, де воно знаходиться, а також не надано доказів на підтвердження належності відповідачу цього майна.

Крім того, забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль відповідача є достатнім та співрозмірним іззаявленим позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ВАТ „Банк „Фінанси та Кредит (м. Київ, вул. Артема, 60,інші дані не відомі) про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 21144, тип легковий комбі, 2007 року випуску, колір сірий, кузов № ХТА 4375, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований РЕП-го МРВ ДАІ м. Миргорода у Полтавській області 25.09.2007 р, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія ВІС № 034237 від 25.09.2007 р., який зареєстрований за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3.

Копію ухвали для виконання надіслати до органу ДАІ.

Копію ухвали направити сторонам для відому.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом пяти днів з дня її проголошення та подачі апеляційної скарги на ухвалу протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя Київського районного

суду м. Полтави О.В. Чумак
Жовтневий районний суд м.Кривого Рогу
Справа № 2-н-4501/10
Суддя Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу ОСОБА_1 розглянувши заяву Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації " КРИВОРІЖГАЗ" про видачу судового наказу та стягнення з гр. : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, боргу за спожитий природний газ,-
Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "КРИВОРІЖГАЗ" звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу та стягнення з гр.: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, заборгованості за спожитий природний газ в сумі 1945 гр. 45 коп.
В приведених заявником доказах мається: розрахунок заборгованості, довідка про склад сім'ї, попередження про наявність боргу. З наведених доказів вбачається, що гр.: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, користуються послугами, які надає Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "КРИВОРІЖГАЗ", попереджені про наявність боргу, однак сплату за надані підприємством послуги у вигляді надання природного газу проводять не в повному обсязі, в наслідок чого станом на 01.02.2010 року утворилась загальна заборгованість в сумі 1945 гр. 45 коп.
На основі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 67,68 ЖК України, ст.ст. 95,96,103 ЦПК України, суддя,-
4. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Суддя
Згідно зі статтею 104 Цивільного процесуального кодексу України боржник має право в разі заперечення проти вимог стягувана протягом десяти днів з дня отримання судового наказу подати заяву про його скасування.
Відповідно до статті 105 ЦПК України у разі ненадходження заяви від боржника протягом трьох днів після закінчення строку на її подання та за наявності даних про отримання боржником копії наказу судовий наказ набирає законної сили і суд видає його стягувачеві для пред'явлення до виконання.
Заява боржника про скасування судового наказу, що подана в установлений строк, розглядається судом.
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-1892/10
У Х В А Л А

10 грудня 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі - Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: відділ ДРАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, про оспорювання батьківства, виключення відомостей про батька з актового запису про встановлення батьківства та з актового запису про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В :

05.08.2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що записаний батьком дитини ОСОБА_3, однак сумнівається у своєму батьківстві, оскільки не мав інтимних стосунків з матірю дитини.

17.08.2010 року судом в наданій справі призначено судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено питання, чи являється ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

25.11.2010 року судом отримано висновок експерта №976 від 12.11.2010 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 просив призначити повторну генетичну експертизу з приводу встановлення його батьківства, провадження якої доручити іншому бюро судово-медичних експертиз, оскільки вважає отриманий висновок експерта неправдивим; припускає, що ОСОБА_2 домовилась з експертом.

Жодних доказів на підтвердження такої заяви ОСОБА_1 не надав.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 проти призначення повторної або додаткової експертизи заперечували, мотивуючи тим, що заява позивача є надуманою і нічим не обгрунтована.

Заслухавши думку усіх учасників процесу, суд приходить до висновку про те, що клопотання про призначення повторної або додаткової генетичної експертизи не підлягає задоволенню, оскільки для цього відсутні передбачені ст. 150 ЦПК України підстави.

Так, згідно ст. 150 ЦПК України додаткова експертиза може бути призначена, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним; повторна експертиза може бути призначена, якщо висновок експерта буде визнано необгрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумнів у його правильності.

Отриманий судом висновок експерта є повним, ясним, обгрунтованим, в ньому міститься відповідь на поставлене судом питання. Будь-яких даних, які б викликали сумнів у достовірності такого висновку або зацікавленості експертів суду не надано. Як зазначив позивач, такі данні у нього відсутні.

За наведених обставин суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної або додаткової судово-генетичної експертизи з вирішення тих самих питань, є необгрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 150, 209, 210, 168 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення повторної судово-генетичної експертизи в наданій цивільній справі з вирішення питання, чи являється ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду в наданій справі.

СУДДЯ :
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-1828/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом мотивуючи тим, що вступила у шлюб з відповідачем 12 жовтня 2002 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу буде проживати із нею. Позивач зазначає, що між ними зникло почуття любові та поваги одне до одного, спільне життя з відповідачем не склалося, тому вони з березня 2010 року припинили шлюбні відносини. З цих підстав позивачка вважає, що їх сімя розпалася остаточно, примирення між ними не можливе. Питання про утримання дитини вирішать в окремому порядку. Майнового спору між ними не має.

ОСОБА_4 в попередньому судовому засіданні повністю підтримала позов, просила його задовольнити, при цьому позивачка вказала, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити своє шлюбне прізвище «Сирота».

Відповідач ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні повністю визнав позов, пояснив, що обставини, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, він не заперечує; доказів, які бажав би подати суду не має. Просив постановити рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про те, що між подружжям ОСОБА_2 фактично припинені шлюбні стосунки, примирення між сторонами, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами.

Таким чином, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує будь-чиї права, свободи чи інтереси, є законні підстави для задоволення позову, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 законними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі в силу ст.ст. 105, 112 СК України. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці, після розірвання шлюбу, залишити прізвище, на яке вона змінила під час реєстрації шлюбу.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 115, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 12 жовтня 2002 року Гоголівською селищною радою Великобагачанського району Полтавської області, актовий запис № 15.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Сирота».

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я:
Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-2151/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Сотської С.О.

при секретарі Бикової О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина, в розмірі ? частки від усіх видів його заробітків, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначала, що з 15 травня 2009 року проживали з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час шлюбні стосунки між ними припинені, дитина проживає разом з нею, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина на надає.

Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, відповідач позов визнав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .

Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітнього сина, що підтверджується даними свідоцтва про народження від 23 червня 2009 року виданого відділом РАЦС міста Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 349.

Матеріальної допомоги на утримання дитини, відповідач в добровільному порядку не надає, але має можливість її надавати в розмірі, в якому просить позивачка, поскільки є працездатним, має заробітну плату, про що він не заперечував в суді

За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,60,213 215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 10.09.2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. (одержувач місцевий бюджет м. Первомайська, код платежу 2209100 банк ГУДКУ в Миколаївській області, МФО 826013, р/р 0009, код 22090100) та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. (банк одерж. ГУДКУ у Миколаївській області , МФО 826013, , код одерж : 22050000, код класифікації доходів бюджету 22050001, символ 259, назва надходжень «надходження від оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у місцевих судах»; держбюджет м. Первомайська р/р 0009).

Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: