Справа № 22-2201 Головуючий у І-й інстанції Мусієвський В.Є.
Категорія справи 45 Доповідач в апел. Інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Бермеса І.В.

суддів: Шандри М.М., Гончарук Л.Я.

при секретарі: Панчук І.С.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

та адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_5 про визнання недійсним рішення №138 Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок, визнання недійсними та зняття з державної реєстрації державних актів серії ЯГ №514379, ЯГ №514380, -

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним рішенням в задовленні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив позивач

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов.

Вважає, суд залишив поза увагою той факт, що земельна ділянка площею 0.1106 га використовується ним для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за цільовим призначенням, а земельна ділянка площею 0.1899 га сільськогосподарського призначення оброблялася ним, в зв'язку з чим була подана заява на приватизацію вищезазначених земельних ділянок. Однак, рішенням Звенигородської сільської Ради від 26.04.2005 року йому було передано у приватну власність лише 0.2 га землі в с. Гринів.

Спірна ділянка площею 0.1899 га в 2005 році ним була засаджена часником, на неї готувалися документи для видачі державного акта відповідно до рішення відповідача від 26.04.2005 року, однак ОСОБА_5 в 2006 році став мені перешкоджати в користуванні даною земельною ділянкою. Представник сільської ради не надав документи, які б свідчили, що відповідач ОСОБА_5Я був законним користувачем вищевказаних ділянок і мав право на приватизацію землі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, заперечення адвоката ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом в якому просив визнати недійсним рішення №138 Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок, визнати недійсними та зняти з державної реєстрації державні акти серії ЯГ №514379, ЯГ №514380 про право власності ОСОБА_5 на земельні ділянки мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 18.07.2003 р. між ним та ОСОБА_5, він став власником будинку №1208 в с.Гринів Пустомитівського району Львівської області. За цим будинковолодінням було в користуванні 0,62 га. землі.

Земельна ділянка площею 0,1106 га. використовується ним для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за цільовим призначенням, а земельна ділянка площею 0,1899 га. сільськогосподарського призначення оброблялася ним, засаджувалась часником, готувались документи для видачі на неї державних актів, однак рішенням Звенигородської сільської ради від 26.04.2005 р. йому було передано у приватну власність лише 0,2 га. землі в с.Гринів.

У 2006 р. ОСОБА_5 почав перешкоджати позивачу в користуванні спірною земельною ділянкою площею 0,1899 га. і він дізнався, що оскаржуваним рішенням №138 відповідачу ОСОБА_5 передано у власність 0,25 га. землі, хоча він отримав державні акти на земельні ділянки площею 0,1899 га. та 0,1465 га.

Таке незаконне рішення Звенигородської сільської ради спрямоване на позбавлення його користування земельною ділянкою сільськогосподарського призначення.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору купівлі-продажу від 18.07.2003 р. між ОСОБА_5Я та позивачем, останній став власником будинку №1208 в с.Гринів Пустомитівського району Львівської області, однак земельна ділянка по договору йому не передавалась у власність.

Відповідно до ст.120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, переходить право власності на земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування будинку.

Тому в користування ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с.Гринів рішенням Звенигородської сільської ради передана земельна ділянка площею 0,1106 га, шо ним не оспорюється.

Також йому була виділена земельна ділянка площею 0,0935 га. для ведення особистого селянського господарства, проте він вважав, що має право на земельну ділянку 0,1899 га.

Представник відповідача в особі голови ОСОБА_6 пояснила, що в користуванні позивача для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в с.Гринів знаходиться земельна ділянка площею 0,1106 га. та за згодою ОСОБА_5 позивачу була виділена земельна ділянка площею 0,0935 га. для ведення особистого селянського господарства, якою користувався ОСОБА_5

Таким чином жодних доказів про надання йому в користування земельної ділянки площею 0,1899 га позивач не представив.

При таких обставинах суд вірно відповідно до ст.ст.81,116,118,120,152 ЗК України відмовив в задоволенні позову.

Покликання апелянта на те, що представник сільської ради не надав документи, які б свідчили, що відповідач ОСОБА_5 був законним користувачем вищевказаних ділянок і мав право на приватизацію землі, не заслуговують на увагу, т.я. сам позивач визнає, що за будинком ОСОБА_5було в користуванні 0,62 га. землі.

Ця обставина також стверджена копією погосподарської книги, з якої вбачається, що в ОСОБА_5в 2001- 2003 роках було в користуванні 0,62 га. землі (а.с. 53).

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосовано норми процесуального права та дотримана процедура розгляду справ, передбачена ЦПК України, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.1 п.1 ст.307, 308, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 317 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 березня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: