Справа № 2-956/2010
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

"23" липня 2010 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області
в складі; головуючого Марчука LC.
при секретарі Ковалець Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі справу за позовом ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про стягнення компенсації за піднайом житла
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася в суд з позовом до військової частини НОМЕР_1 про стягнення компенсації за піднайом житла.
В своєму позові вона зазначила, що військовою частиною НОМЕР_1 не виконані зобовязання щодо оренди житла для військовослужбовців та членів їх сімей, чим порушені умови контракту та норми чинного законодавства. Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що згідно чинного законодавства повинен бути забезпечений постійним або службовим житлом, а в разі його відсутності відповідач зобовязаний орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сімї. Проте відповідач його сімю житлом не забезпечив, чим порушив норми чинного законодавства.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги і просила суд стягнути з військової частини НОМЕР_1 у звязку з бездіяльністю командування щодо виконання зобовязання по оренді житла для забезпечення ним позивача та членів його сімї, витрати за піднайом житла з урахуванням індексу інфляції в розмірі 153437,96 тис. грн.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.17 Конституції України «держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на військовій службі в Збройних Силах України та інших військових формувань, а також членів їх сімей». Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що при відсутності постійного та службового приміщення, для військовослужбовців (крім військовослужбовців: рядового, сержантського і старшинського складу) житлова проблема може бути вирішена двома шляхами: військова частина зобовязана орендувати житло для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей; або за бажанням військовослужбовця військова частина зобовязана виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом житлового приміщення.
З метою реалізації вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» наказом Міністра оборони було затверджено «Положення про порядок оренди і оплати орендованого житла у Збройних Силах України» від 24.09.2001 р. № 349, яке визначає порядок оренди військовими частинами житлових приміщень підприємств, установ та організацій інших міністерств і центральних органів виконавчої влади, а також приміщень у житлових будинках (квартирах), що перебувають у приватній або інших видах власності.
На виконання положень статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 175 від 14.03.1995 року «Про грошову компенсацію військовослужбовців за піднайом житла» в якій установив грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення в розмірі фактичних витрат, але не більше: у містах Києві, Сімферополі, Севастополі, обласних центрах - пяти мінімальних заробітних плат; в містах і населених пунктах - не більше двох мінімальних заробітних плат. При цьому військовослужбовцям за наявностіу них трьох і більше членів сімї зазначені розміри збільшуються в 2 рази.
Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 5 жовтня 2000 року встановлено, що мінімальний розмір заробітної плати визначається виключно законами України, отже, розмір мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення розміру грошової компенсації за піднайом (оренду) житлового приміщення військовослужбовцям повинен визначатися в залежності від розміру, встановленому в Законі, оскільки відповідно дост.20 вказаного Закону України державні соціальні гарантії є основою для розрахунку видатків на соціальні цілі та формування на їх основі бюджетів усіх рівнів.
Згідно підпункту 11 пункту 3 статті 33-1 бюджетного кодексу України розмір мінімальної заробітної плати встановлюється в Законі України «Про Державний бюджет» на відповідний рік. Отже, з моменту набрання чинності вищезазначених законів розмір мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення розміру грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення військовослужбовцям визначається в залежності від розміру, встановленого в Законі «Про Державний бюджет» на відповідний рік.
Згідно ч.2 ст.17 Конституції України «держава забезпечує соціальний захист громадян України, які знаходяться на військовій службі в Збройних Силах України та інших військових формувань, а також членів їх сімей». Відповідно до ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає, що при відсутності постійного та службового житлового приміщення, для військовослужбовців (крім військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу) за їх бажанням військова частина зобовязана виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення.
Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визначається і діє ринцип верховенства права.. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантуються.
Згідно ст.22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст.82 ЦПК України, оскільки позивач був звільнений від сплати судових витрат, слід стягнути їх з відповідача в сумі 51 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,22 Конституції України, ст.ст.3,15,16, 107, 119, 122, 213. 215 ЦПК України,ст.ст. 2,9,12 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», постановою Кабінету Міністрів України «Про грошову компенсацію військовослужбовцям за піднайом (найом) житла», «Положення про порядок оренди і оплати орендованого житла у Збройних Силах України», судів ИРІ ШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати незаконним рішення військової частини НОМЕР_1 щодо незабезпечення житловим приміщенням та відмову у відшкодуванні компенсації за піднайом житла у сімії ОСОБА_1 .
Зобовязати військову частину- НОМЕР_1 виплатити 153437,96 грн грошову компенсацію за піднайом житла за період з жовтня 2004 року по грудень 2008 року з розрахунку норм, визначених постаново КМУ від 14.03.1995 р. № 175 «Про грошову компенсацію військовослужбовцям за піднайом (найом) житла» по ЮЕКВ 1112 «Грошове забезпечення», з урахуванням індексу інфляції за вказаний період.
Стягнути з військової частини НОМЕР_1 судові витрати на користь держави в сумі 51 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя