Справа № 2-4475/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2010 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі:

головуючого судді Митотрофанової Є.Г.,

при секретарі Лаушкіної М.В.,

розглянувши у відкритому передньому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2010 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, в яком;, значила, що вони перебувають у шлюбі з 13 вересня 1997 року, якій зареєстрований у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 731. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: сина, Олександра, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спір, як про місце проживання дитини, так і про розділ спільного манна подружжя, між сторонами відсутній. Шлюб у сторін перший. Шлюбні відносини між ними припинені у травні 2008 році. Вважала подальше збереження їхньої родини з відповідачем неможливим і на примирення з ним вона не згодна, фактично шлюбні відносини між ними відсутні, проживають вони окремо. Просила суд шлюб між ними розірвати.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, але від неї надійшла заява з клопотанням, в якому вона просила розглянути справу у її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, в зв'язку з чим суд розглянув справу без її участі відповідно до п. З ч. 1 ст. 169 ЦПК України.

Відповідач в судовому засіданні не зявився, але від нього до суду надійшла заява в якої він позовні вимоги позивачки визнав в повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Оскільки відповідач визнав позов в повному обсязі, і таке визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що родина розпалася остаточно, оскільки жодна з сторін не згодна на примирення й у зв'язку із цим вважає, що шлюб зв'язує сторони лише формально й, тому, повинен бути розірваний.

Вирішуючи питання про віднесення судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору при одержанні свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГСу, суд, з урахуванням думки й матеріального становища сторін, вважає за необхідне дані витрати покласти на позивачку, а відповідача від сплати цих витрат звільнити.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 130, 174, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 13 вересня 1997 року у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 731 - розірвати.

При видачі свідоцтва про розірвання шлюбу в органах РАГСу стягнути з ОСОБА_1 державний збір у доход держави в розмірі 20 грн., а ОСОБА_2 від сплати цих витрат - звільнити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя