Справа №2-5815/09 08.04.2010 08.04.2010 08.04.2010
Провадження №22-ц-515/10
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

8 квітня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Данилової О.О.

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.

при секретарі - Бобуйок І.Ф., Аніщенко Д.В.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві апеляційну скаргу

відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра»

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва від 4 грудня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5

до відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» (далі -ВАТ КБ «Надра»)

про виконання договірних зобовязань

у с т а н о в и л а :

У серпні 2009 року ОСОБА_5 звернулась до ВАТ КБ «Надра» з позовом про виконання договірних зобов'язань.

Позивачка зазначала, що 6 серпня 2008 року уклала з відповідачем договір № 871759 строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення» , за умовами якого передала банку 790 000 грн. строком на 8 місяців зі сплатою 17 % річних.

Посилаючись на те, що строк дії договору сплинув 6 квітня 2009 року, а відповідач відмовився повернути вклад, ОСОБА_5 просила стягнути з ВАТ КБ «Надра» 3 618 230 грн. 27 коп., з яких:

- 818 816 грн. 58 коп. - депозитний вклад з урахуванням індексу інфляції за період з 7 квітня 2009 року по 31 липня 2009 року;

- 7532 грн. 05 коп. три проценти річних за час прострочення;

- 2 749 200 грн. - пеня за правилами частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»;

- 42681 грн. 64 коп. проценти за користування вкладом, передбачені договором після спливу терміну його повернення,

а також судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2009 року позов задоволено в повному обсязі. З відповідача також стягнуто 1820 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ВАТ КБ «Надра» просив рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову, посилаючись на введення мораторію на задоволення вимог кредиторів та безпідставне врахування індексу інфляції, стягнення пені та процентів.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 85 Закону України «Про банки та банківську діяльність» ( далі Закон), в редакції, яка діяла до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей проведення заходів з фінансового оздоровлення банків» від 24 липня 2009 року, мораторій на задоволення вимог кредиторів поширювався на зобов'язання, строк виконання яких настав до призначення тимчасової адміністрації.

Постановою Правління Національного Банку України від 10 лютого 2009 року №59 в ВАТ КБ «Надра» введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та призначено тимчасову адміністрацію з 10 лютого 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що строк виконання зобов'язань банку перед ОСОБА_5 за договором №871759 від 6 серпня 2008 року настав 6 квітня 2009 року, тобто після призначення тимчасової адміністрації та введення мораторію.

Отже, мораторій, введений 10 лютого 2009 року, не поширювався на зобов'язання банку за договором №871759, строк виконання яких настав 6 квітня 2009 року.

Крім того, за частиною 3 статті 85 Закону протягом дії мораторію заборонялось стягнення за виконавчими документами, нарахування неустойки, інших фінансових санкцій за порушення грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків та зборів.

Отже, у будь-якому разі, мораторій не поширювався на виконання основного грошового зобов'язання, у тому числі і повернення депозитного вкладу, незалежно від строку виконання зобовязань.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що банк звільняється від обовязку повернути депозитний вклад ОСОБА_5 на час введення мораторію, суперечать змісту статті 85 Закону в редакції, яка діяла до 6 серпня 2009 року.

Своєчасне невиконання відповідачем обовязку щодо повернення грошового вкладу є підставою для застосування правил частини 2 статті 625 ЦК України, за якою банк має повернути вклад ОСОБА_5 з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення з 7 квітня 2009 року по 31 липня 2009 року, а також сплатити три проценти річних( 116 днів).

Індекс інфляції за період з квітня по липень 2009 року - 1,036 ( 100,9% х 100,5% х 101,1% х 101,1%) Отже, борг за депозитним вкладом з урахуванням індексу інфляції складає 818 816 грн.58 коп., річні - 7532 грн. 05 коп. ( 790 000 х 3% : 365 х 116 дн.). ;tag3:12pt;">

За правилами частини 4 статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Таке положення містить і пункт 4.2 договору № 871759 (а.с.6).

Відповідно до наданої відповідачем виписки-повідомлення за рахунком № 871759 станом на 15 березня 2010 року залишок на вкладному рахунку складає 790 000 грн.

Отже, вклад ОСОБА_5 не повернуто та з вкладного рахунку вкладника не списано.

Тому стягненню на користь ОСОБА_5 підлягають і проценти за користування вкладом за період з 7 квітня 2009 року по 31 липня 2009 року (116 днів), складає 42 681 грн. 64 коп. ( 790 000 грн. х 17% : 365дн. х 116дн.).

Разом з тим, не можна погодитись з застосуванням судом першої інстанції правил частини 5 статті 10 Закону «Про захист прав споживачів» щодо неустойки розміром 3% вартості роботи ( послуги) за кожен день прострочення.

Суд не звернув належної уваги на те, що правовідносини стосовно банківських&nbsp;вкладів регулюються спеціальними нормами ЦК України ( глава 71), а відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачена статтею 625 ЦК України. Крім того, відповідальність за частиною 5 статті 10 Закону «Про захист прав споживачів» у вигляді пені за кожен день прострочення настає за неналежне виконання послуг, а не грошового зобов'язання.

Отже, колегія суддів вважає, що вимога про стягнення неустойки (пені) за пунктом 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» задоволенню не підлягає. Отже, судове рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Таким чином, стягненню на користь ОСОБА_5 підлягає депозитний вклад з урахуванням індексу інфляції 818816 грн. 58 коп., річні 7532 грн.05 коп. та проценти за період затримки видачі вкладу з 7 квітня по 31 липня 2009 року 42681 грн. 64 коп., а всього 869 030 грн. 27 коп. Отже, рішення суду в частині розміру стягнення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ВАТ КБ «Надра» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2009 року в частині стягнення пені в розмірі трьох відсотків за кожен день прострочення скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні вимог ОСОБА_5 про стягнення трьох відсотків за кожен день прострочення виконання зобов'язання відмовити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2009 року в частині стягнення змінити. Стягнути з відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_5 818 816 грн. 58 коп. депозитного вкладу з урахуванням індексу інфляції, 7532 грн. 05 коп. річних, 42681 грн. 64 коп. процентів за користування вкладом, а всього 869 030 грн. 27 коп. ,

Рішення суду в частині стягнення витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та судового збору залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двох місяців з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: