Справа №2-а-6942/09 29.07.2010 29.07.2010 29.07.2010
Справа №22ц- 912/10 Суддя першої інстанції - Рум'янцева Н.О.
Категорія 57 Суддя-доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

29 липня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Лисенка П.П.,

суддів Мурлигіної О.Я., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Голубкіній О.О.,

за участі позивачки ОСОБА_2 та представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Миколаївської міської ради (далі - Департамент) на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

30 вересня 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Департаменту в якому зазначала, що відповідно до положень Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-ХП) вона, як мати доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленому законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Посилаючись на те, що в період 2007 - 2009 років вона отримує цю допомогу в розмірі меншому, ніж передбачено Законом № 2811-ХП, просила визнати неправомірними дії відповідача та зобов'язати його щомісячно виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не менш прожиткового мінімуму, встановленого для дітей у віці до 6 років, а також зобов'язати відповідача зробити перерахунок нарахованих сум допомоги до рівня не менше прожиткового мінімуму на місяць та виплатити відповідну різницю.

Крім того, позивачка посилалась на порушення її прав в зв'язку з недоплатою одноразової допомоги при народженні дитини.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2009 року позовні вимоги задоволено частково, визнано неправомірними дії Департаменту щодо відмови у перерахунку щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року, відповідача зобов'язано провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та виплатити їй перераховану суму відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» за вказаний період у розмірі прожиткового мінімуму встановленого законом для дітей віком до 6 років. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Департамент, посилаючись на невідповідність висновків суду вимогам матеріального права, просить скасувати постанову і ухвалити нову про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність постанови в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка є матір'ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і має право отримувати допомогу по догляду за дитиною у розмірі, встановленому частиною 1 статтею 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року (№2811 -XII), відповідно до якої допомога по догляду за новою редакцією ст.110 цього ж Закону встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону від 18 листопада 2004 року, запроваджуються у 2006р. поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Між тим, протягом 2006р. Кабінет Міністрів України не приймав рішень на виконання вимог ст.110 Закону України від 20 грудня 2005 року "Про Державний бюджет України на 2006 рік", тому пільги для дітей війни, передбачені ст.6 Закону від 18 листопада 2004 року, у 2006 році запроваджені не були.

В свою чергу, п.12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006р. "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року зупинено на 2007 рік із урахуванням ст. 111 названого вище Закону.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення п.12 ст. 71 Закону України від 19 грудня 2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення на 2007р. дії ст.6 Закону від 18 листопада 2004 року.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення ст.6 Закону від 18 листопада 2004 року, тобто з цього часу відновилось право позивача на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком.

Що стосується нарахування підвищення пенсії за 2008 рік, то підпунктом 2 п. 41 розділу II Закону України від 28 грудня 2007 року "Про Державний бюджет України на 2008 рік" та "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" норми ст.6 Закону від 18 листопада 2004 року щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни викладено в новій редакції.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) зміни щодо розмірів підвищення пенсії дітям війни визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними). Після чого положення ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року знову почали діяти в їх первинній редакції.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнанні неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, право на здійснення перерахунку підвищення до пенсії у розмірах, визначених ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року, мають діти війни з 9 липня до 31 грудня 2006 року та з 22 травня до 31 грудня 2008 року.

Суд першої інстанції, який розглядав на той час справу за правилами адміністративного судочинства, повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку наявним доказам, а тому прийшов до обґрунтованого висновку про те, що управління ПФУ як орган, якому делеговано повноваження щодо призначення і виплати пенсії та доплат до них, повинен був діяти відповідно до вимог ст. 6 Закону від 18 листопада 2004 року І здійснити відповідні перерахування (за той період, коли дія цієї норми не була зупинена). Однак, управління ПФУ у порушення зазначених положень цього Закону таких нарахувань не проводило, чим і допустило протиправну бездіяльність. На підставі чого суд задовольнив позовні вимоги частково.

Доводи відповідача щодо правомірності своїх дій із посиланням на відсутність бюджетних коштів для повної реалізації програми з доплат дітям війни не приймаються до уваги, оскільки питання фінансування цих видатків не є предметом цього спору. Проблеми надання бюджетних коштів управління ПФУ для виконання покладених на нього обов'язків у справах цієї категорії виходять за межі заявлених вимог і тому судом не розглядалися.

Безпідставними є і посилання відповідача на можливість нецільового використання коштів управління ПФУ, оскільки суди не ухвалювали рішення про проведення виплат із власних джерел фінансування останнього.

дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Частиною 1 статті 14 зазначеного Закону допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується щомісяця з дня призначення допомоги по догляду за дитиною по день досягнення дитиною вказаного віку включно.

Статтею 62 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» встановлено, що прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років складає з 1 січня - 434 грн., з 1 квітня - 463 грн., а з 01 жовтня - 470 грн.

Разом з тим, на підставі абзацу третього частини 2 статті 56, пунктів 7,14 статті 71 цього Закону дію статті 15 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» було зупинено.

Однак рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини 2 статті 56, частини 2 статті 62, частини 1 статті 66, пунктів 7, 9,2,13,14,23,29, 30, 39,41,43,44,45, 46, статті 71, статей 98,101,103, 111 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже, спірні відносини з 1 січня по 9 липня 2007 року регулюються відповідно до пункту 14 частини першої статті 71 Закону "Про державний бюджет України на 2007 рік", а з 9 липня по 31 грудня 2007 року - до статті 15 Закону Про державну допомогу сім'ям з дітьми".

Встановивши, що відповідач за період з 9 липня по 31 грудня 2007 року нарахував позивачці допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у меншому чим викладено вище розмірі, суд обґрунтовано визнав ці дії протиправними та зобов'язав відповідача усунути допущені порушення у спосіб передбачений законом.

Щодо ж до виплат позивачці спірної суми державної допомоги у 2008 -2009 роках, то суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що відповідач проводив виплати правомірно у відповідності до положень Законів України «Про Державний бюджет на 2008 рік» та «Про Державний бюджет на 2009 рік», які не визнавалися неконституційними щодо спірного питання.

Апеляційна скарга не містить доводів неправильності рішення в цій частині.

Доводи в апеляційній скарзі щодо правомірності дій відповідача із посиланням на відсутність бюджетних коштів не можуть бути прийняті до уваги, оскільки питання фінансування таких видатків не є предметом спору.

З огляду на викладене колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціального захисту населення м. Миколаєва відхилити, а постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий: Судді: