Справа № 2-657/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2010 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Дніпровська районна рада міста Києва, Ксаверівська сільська рада Васильківського району Київської області, Головне управління юстиції у місті Києві про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду посилаючись на те, що 30 липня 1998 року між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 785 від 30.07.1998 року. 2 грудня 2008 року ОСОБА_4 помер. За життя заповіту він не склав. Від попереднього шлюбу з ОСОБА_5 у ОСОБА_4 залишилося двоє дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відповідачі по справі. Після розлучення з ОСОБА_5 спадкодавець офіційно здійснив розподіл спільного сумісного майна подружжя. Тому, ОСОБА_5 не має жодних підстав на спадкування частини майна ОСОБА_4 Право на спадкування за законом мають вона, як дружина спадкодавця, та відповідачі по справі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 сини спадкодавця. Спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 було набуте за час їх шлюбу, а отже є спільним сумісним майном подружжя. ОСОБА_4 є власником земельної ділянки загальною площею 0, 16 га за адресою вул. Київська, 59, с. Ксаверівка, Васильківського району, Київської області на підставі державного акту на право власності на землю від 22.05.1998 року. На вказаній земельній ділянці побудований житловий будинок № 59 по вул. Київська. Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок ОСОБА_4 отримав на підставі рішення Ксаверівської сільської ради народних депутатів пятої сесії 23 скликання від 21.05.1999 року. Вартість житлового будинку складає 133 617 грн. У будівництві вказаного будинку вона приймала участь як дружина. На протязі спільного життя подружжя вони разом здійснювали ремонт та догляд за будинком. Крім того, ОСОБА_4 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Дана житлова квартира була придбана ними за час подружнього життя. Тому, вважає, що має право на ? частину спільної сумісної власності подружжя набутого за час шлюбу з ОСОБА_4 Спадкова маса складається з наступного майна: ? частини житлового будинку № 59 по вул. Київська в с. Ксаверівка, Васильківського району Київської області; ? частини земельної ділянки загальною площею 0, 16 га по вул. Київська, 59, с. Ксаверівка, Васильківського району, Київської області; ? частини житлової квартири АДРЕСА_2. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 мають право по 1/6 частині спадкового майна. А вона В.В. має право на ? частину майна ОСОБА_4 як дружина із спільного сумісного майна подружжя та на 1/6 частину майна у порядку спадкування за законом. Тобто, частки спадкоємців за законом рівні, кожен має право на спадкування по 1/6 частки спадкового майна ОСОБА_4 В шестимісячний термін вона подала заяву до нотаріальної контори. Проте Десята Київська державна нотаріальна контора вказала на те, що дане питання має вирішуватися в судовому порядку. В судовому засідання позивачка та її представник підтримали всі обставини викладені в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивачка пояснила, що перебувала в шлюбі з ОСОБА_4 з 30.07.1998 року по день його смерті. За час подружнього життя ними спільно було відбудовано житловий будинок в с. Ксаверівка, який був занедбаний. Однокімнатну квартиру № 466, по вул. Райдужна, 13-В, в м. Києві вони придбали в 2001 році, тобто в період шлюбу. Право власності на будинок зареєстрували 18.04.2002 року, а на землю 22.05.1998 року. Представник позивачки додатково пояснив, що спірний будинок був ще батьків померлого ОСОБА_4 ОСОБА_7 була матір»ю померлого. Сам будинок почали будувати ще в 1977 році. Крім того, зауважив, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України, право власності набувається з часу реєстрації, а не з часу його будівництва.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», в якому передбачено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Як відомо його довірителям, квартира АДРЕСА_3 була набута померлим внаслідок укладення договору міни квартири, що належала останньому ще до укладення шлюбу 30 липня 1998 року на спірну квартиру, тому, вважає, посилання позивачки на те, що вона має право на ? частину спірної квартири, неправомірним. Відносно іншого спірного майна пояснив, що земельна ділянка за адресою вул. Київська, 59 в селі Ксаверівка, згідно акту на право приватної власності на землю від 22.05.1998 року, і розташований на ній житловий будинок № 59, збудований 1977 році, померлим було набуто до укладення шлюбу із позивачкою. Тому, дане майно, як набуте до шлюбу, не є спільною сумісною власностю подружжя. Крім того, надані позивачкою квитанції, план газовідведення не показують зв»язку із спадковим майном. Були якісь будівельні матеріали, але не зазначено для яких вони цілей. Договори купівлі-продажу квартир укладені в один день, документів про розподіл сум позивачкою не надано.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_8»яненко Т.С. та ОСОБА_9 Свідок ОСОБА_8»яненко Т.С. пояснила що знає позивачку з 1996 року. В 1996 році вона разом з померлим приїхали в с. Ксаверівка, почали приводити спірну хату до ладу, оскільки там неможливо було жити. В будинку не було ні вікон, ні підлоги. На час ремонту вони жили то у них, то у інших сусідів. З 1998 року позивачка разом з покійним чоловіком майже постійно там жили. Вони разом штукатурили, робили вікна, підлогу, літню кухню, колодязь. Сам свідок поживає в с. Ксаверівка з самого дитинства, поруч зі спірним будинком, через паркан. Зазначила, що поки були живі, в будинку жили батьки ОСОБА_4, після їх смерті, десь в семидесятих роках, він зніс стару хату і приблизно в 1977-1978 році почав зводити новий, будинок, який був до 1998 року мав тільки стіни та кришу. До 1998 року в ньому ніхто не жив. Попередню дружину померлого бачила тільки рази два.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що позивачку і померлого знала. Дітей ОСОБА_4 побачила тільки на похоронах їх батька. З 1996 року позивачка приїздила з померлим в с. Ксаверівка. Вони разом робили ремонт в спірній хаті, оскільки в ній проживати неможливо було. Коли було холодно, то ночували у неї. У її чоловіка брали машину, возили матеріали для ремонту. А вже після закінчення ремонту, вони разом проживали в будинку. Крім них нікого більше не бачила. В с. Ксаверівка проживає з 1983 року по даний час, тому попереднього власника спірного будинку вона не знає. Пояснила, що з 1983 року до 1996 року, будинок ОСОБА_4 був розвалюхою, була тільки коробка і криша, підлоги, стелі, вікон не було. До ремонту, в тому будинку ночували тільки бомжі.

Треті особи до суду не з»явилися, надали суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 30.07.1998 року було зареєстровано шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 02.12.2008 року ОСОБА_4 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть. Зі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого Ксаверівською сільською радою 17.04.2002 року встановлено, що житловий будинок № 59 по вулиці Київська в селі Ксаверівка належав ОСОБА_4. Відповідно до технічного паспорту даного будинку, виготовленого КП КОР Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації 10.06.2009 року, житловий будинок з прибудовами було побудовано з 1977 року по 2008 рік. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 22.05.1998 року, виданого Ксаверівською сільською радою Васильківського району Київської області, земельна ділянка площею 0,16 га. була передана у приватну власність ОСОБА_4 на підставі рішення № 1 виконкому Ксаверівської сільської ради народних депутатів, для обслуговування житлового будинку по вул. Київська, 59. З договору купівлі-продажу квартири, укладеного 21.09.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстрованого у реєстрі за № 8-3641 та зареєстрованим в органах БТІ м. Києва 27.09.2001 року у реєстрову книгу за № д. 819-158 за реєстровим № 244, встановлено, що ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_4. Купівля вчинена за 16 406 грн. З наданих стороною позивача копій фіскальних та товарних чеків, договору № 401 встановлено, що в період з квітня 2006 року по вересень 2008 року, придбавалися будівельні матеріали. З робочого проекту газовідведення будинку № 59 по вулиці Київська в с. Ксаверівка, виготовленого проектним інститутом «НДІпроектреконструкція» Білоцерківського філіалу, слідує, що даний проект було погоджено головним інженером Васильківського управління по експлуатації газового господарства 20.05.1999 року. Викладені вище обставини свідчать про те, що спірна квартира була придбана (куплена) в період шлюбу позивачки і померлого. Доказів того, що дана квартира належала або була придбана за особисті кошти померлим суду не було надано. Таким чином, спірна квартира є спільним майном подружжя. Спірний будинок є також спільним майном подружжя, оскільки право власності на нього померлий отримав в 2002 році, в період шлюбу з позивачкою. Крім того, позивачкою були надані докази щодо проведення будівництва спірного будинку нею та померлим в період їх шлюбу, тоді як стороною відповідачів не було надано жодного доказу на спростування доказів позивачки. Враховується і те, що власність на нерухоме майно набувається з моменту звершення будівництва та отримання правовстановлюючого документу на дане майно.

Враховуючи те, що ще в 70-х роках на спірній земельній ділянці була якась будівля, як зазначали сторони та свідки, (на що документів немає), та враховуючи покази свідків про стан будинку (стіни, криша) станом на 1998 рік, суд вважає, що окрім вказаного вище, спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і на підставі ст. 25 КпШС в редакції 1969 року.

Стосовно спірної земельної ділянки суд приходить до наступного. Дана земельна ділянка належить на праві власності померлому згідно державного акту від 22.05.1998 року. Тобто виданого до реєстрації шлюбу з позивачкою за два місяці. Відповідно до ст. 120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осію, право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди. Таким чином, позивачка отримуючи ? частину спірного будинку із спільного майна подружжя, отримає у власність і ? частину спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім»ю України в редакції 1969 року майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 28 КпШС України в редакції 1969 року у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Таким чином, спадковою масою є ? частина спірних будинку, земельної ділянки та квартири.

Відповідно до ст.ст. 1261, 1267 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. З наданих позивачем документів та копії спадкової справи, встановлено, що позивачка дружна померлого та відповідачі, які є рідними дітьми померлого ОСОБА_4, є спадкоємцями першої черги, які звернулися до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини в установлені законодавством строки. Дані особи успадковують майно, що залишилося після спадкодавця в рівних частках. Інших спадкоємців першої черги немає. Викладене вище дає підстави для визнання права власності за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на 1/6 частину всього спадкового майна, тобто її частка у оспорюваному майні в загальному становить 2/3 частини. Кожен з відповідачів має право на 1/6 частину спадкового майна.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 22, 25, 28 Кодексу про шлюб та сім»ю України в редакції 1969 року, ст. 120 ЗК України, ст.ст. 1222, 1261, 1267-1270, 1278 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на майно:

2/3 частки житлового будинку № 59 по вулиці Київська в селі Ксаверівка, Васильківського району Київської області;

2/3 частки земельної ділянки загальною площею 0,16 га по вулиці Київська, 59, в селі Ксаверівка, Васильківського району Київської області;

2/3 частки житлової квартири АДРЕСА_5.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дні проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано.

Суддя: