Справа №22-ц-345/10 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Маслова В.О.,

суддів - Лузан Л.В., Сибільової Л.О.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди на суму 2000 грн.,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ямпільський районного суду Сумської області від 24.12.2009 р. у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохає скасувати рішення суду з тих підстав, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що рішення постановлене з порушенням норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

У вересні 2009 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про захист честі і гідності та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що своєю аморальною поведінкою ОСОБА_3 висловила свою неповагу до її честі та гідності та заподіяла їй моральну шкоду, на відшкодування якої просила стягнути 2000 грн.

Постановлюючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачка довела наявність фактичних обставин, на які вона посилалась у позові, як на підставу для відшкодування моральної шкоди. Зокрема, судом першої інстанції було встановлено, що 12 липня 2008 року, біля 17 год., відповідач ОСОБА_3, знаходячись на своїй присадибній ділянці, яка межує з земельною ділянкою позивача ОСОБА_4, в ході сварки з останньою, повернулась до ОСОБА_4 спиною, нагнулась і зняла штани та білизну, оголивши таким чином, у присутності ОСОБА_4 та її малолітнього онука, який знаходився поруч, нижню частину свого тіла.

В цій частині рішення суду сторонами не оспорюється.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення грошової суми на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела факту заподіяння їй такої шкоди. Зокрема, суд прийняв до уваги пояснення позивачки про те, що в той час, як ОСОБА_3 в її присутності умисно непристойно себе повела, повернулась спиною до неї, знявши білизну з нижньої частини тіла, то ОСОБА_4 зреагувала на це спокійно, лише здивувалася. Звичайно, їй було неприємно від цього, однак вона продовжила займатися на огороді, а її онук, що знаходився поруч, теж спокійно себе поводив і ніякої реакції на таку поведінку ОСОБА_3 не виявляв. Ніяких змін в житті, здоров'ї її чи онука теж не було. Відношення з оточуючими у неї не змінилося, тобто ніякі негативні наслідки не настали. До такого висновку прийшов суд першої інстанції.

Проте колегія суддів вважає, що з таким висновком погодитися не можна з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 28 Конституції.

Згідно зі ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі.

Статтею 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Проте статтею 13 ЦК визначені межі здійснення цивільних прав, зокрема, передбачено, що при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства (ч.4), а частиною 6 ст. 13 передбачається, що у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до розяснень, даних в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні інших цивільних прав, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Отже, використовуючи надані законом гарантії, ОСОБА_4 звернулась за захистом до суду. Колегія суддів вважає, що з урахуванням фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, є підстави для захисту її порушених прав.

Дії ОСОБА_3, які мали аморальний, образливий характер і були вчинені як відповідь на задане їй позивачкою питання, є такими, які принижують честь і гідність позивачки, крім того, колегія суддів враховує і той факт, що при описаних подіях поряд з позивачкою був присутній її малолітній онук Дмитро, 2002 р. нарордження. Колегія суддів вважає, що заподіяння моральної шкоди позивачці ОСОБА_4 є очевидним. Заслуговують на увагу доводи позивачки про те, що така поведінка відповідачки викликала в неї душевні страждання, образила її, вимагає він неї додаткових зусиль у вихованні онука (щодо належної та гідної поведінки людини) для виправлення негативних наслідків поведінки відповідачки .

Приймаючи до уваги розяснення, надані в п.9 вищеназваної постанови Пленуму Верховного Суду України про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, а також з урахуванням стану здоровя потерпілого, тяжкості вимушених змін у його житті, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 300 (триста) грн. в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. При цьому колегія суддів також враховує, що, як вбачається з матеріалів справи, на протязі тривалого часу між сторонами існують неприязливі відносини, враховує стан здоровя відповідачки, яка є інвалідом 3 групи, її матеріальне становище.

У звязку з наведеним рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2009 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у даній справі.

Відповідно до положень ст..88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_2 понесені останньою судові витрати при поданні позову до суду та апеляційної скарги в загальній сумі 208,5 грн.

( 8 грн. 50 коп. судовий збір; 75 грн.- витрати на ІТЗ; 4,25 грн.- судовий збір; 37.50 грн. витрати на ІТЗ; 45,75 грн.- судового збору; 37.50 грн. витрати на ІТЗ ).

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, пп.3, 4 ч.1 ст.309, ст.ст.313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 24 грудня 2009 року у даній справі скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 300 (триста) грн. в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 208,50 грн. понесених нею судових витрат .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців

Головуючий -

Судді -