Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2010 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі :

Головуючого судді РУДНЄВОЇ О.О.

При секретарі КУЧЕРЯВЕНКО А.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , третя особа: Комунальне підприємство «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації» про встановлення факту сумісного помешкання, про визнання право власності на 56/100 частин квартири АДРЕСА_1 , що знаходиться в загальній сумісній власності у порядку спадкування за законом ,-

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом 25.06.2010 року, уточнивши свої позовні вимоги 15 липня 2010року.

В судовому засіданні позивачка свої уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада про час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, звернулася до суду з заявою про можливість розгляду справи за відсутністю представника, наполягаючи на постановленні судового рішення на розсуд суду згідно з вимогами діючого законодавства.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином ,звернулися до суду з письмовою нотаріально посвідченою заявою про можливість розгляду справи за їх відсутність, проти позову не заперечували, позов визнали.

Третя особа - Комунальне підприємство «ОСОБА_2 міське бюро технічної інвентаризації» про час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, в судове засідання не з»явилася , причини неявки суду не сповістила.

Вислухавши пояснення позивачки, ознайомившись з волевиявленням відповідачів, дослідивши докази по справі в їх сукупності ,суд приходить до наступного:

На підставі рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2007 року за позивачкою визнане право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою площею 18,5 кв.м. з місцями загального користування в комунальній квартирі АДРЕСА_2. В вищевказаній квартирі позивачка мешкає з 1996 року , що встановлено рішенням суду, яке набуло чинності та згідно вимог ст.124 Конституції України підлягає виконанню на всі території України.

На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин ,які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

На підставі ч 3 ст.61 ЦПК України обставини ,встановлені судовим рішенням в цивільній , господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлені ці обставини.

11.12.2007 року на підставі свідоцтва на право власності на житло № 1-07-293791-х1, яке видане Департаментом економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації ОСОБА_2 міської ради згідно з розпорядженням № 15995-х1 від 11.12.2007 року позивачка набула право власності на 44/100 частини квартири АДРЕСА_2.

Право власності на 56/100 частин квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 на підставі свідоцтва на право власності на житло № 1-06-263162 від 29.08.2006 року , яке видане Департаментом економіки та комунального майна Управління комунального майна та приватизації ОСОБА_2 міської ради згідно з розпорядженням № 8741 від 29.08.2006 року .

Протягом тривалого періоду, а саме з 1996 року позивачка та небіжчиця ОСОБА_5 мешкали в вищевказаній квартирі АДРЕСА_3 та вели спільне господарство, разом харчувалися, позивачка здійснювала за ОСОБА_5 певний нагляд, прала та прасувала білизну, прибирала, готувала їжу, купувала ліки, практично виконуючи обов»язки за договором довічного утримання, який фактично укладено не було.

07 квітня 2010 року ОСОБА_5 померла , що підтверджується актовим записом про реєстрацію смерті № 5290 від 15.04.2010 року, яки зроблено відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

На підставі листа Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області № 110/сп-зак №115 від 15.04.2010 року дозвіл на проведення поховання небіжчиці надано ОСОБА_1, з якою вони разом мешкали та вели спільне господарство.

Дальні родичі небіжчиці ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відносин з нею не підтримували, догляду не здійснювали, що і стало підставою для їхньої подальшої відмови від прийняття спадщини.

Витрати по похованню небіжчиці поснула позивачка по справі ОСОБА_1, що підтверджується квитанцією на сплату послуг від 15.04.2010 року, що видана СПДФЛ ОСОБА_6

Після смерті небіжчиці ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 56/100 частин квартири АДРЕСА_2 .

Родичів першої та другої черги спадкування у небіжчиці не було, дальні родичі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 звернулися з заявою про відмову від спадщини, які зареєстровані в реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 2816,2818 від 21.06.2010 року.

На підставі ч 2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку підлягають встановлення фактів, які мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, змінення та припинення особистих або майнових прав фізичних осіб, якщо законом не ухвалено іншій порядок їх встановлення.

Суд вважає, що факт спільного сумісного проживання разом з спадкодавцею протягом тривалого часу має суттєве значення для виникнення майнового права позивача по справі та підлягає встановленню.

На підставі ст..1217 Цивільного Кодексу України спадкування в Україні здійснюється за законом та за заповітом.

На підставі вимог ст..1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали разом зі спадкодавцем однією сім»єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.08.2007 року, яке набуло чинності встановлено факт проживання позивачки в одній квартирі з ОСОБА_5 з 1996 року і ці обставини суд вважає такими ,що не підлягають доказуванню.

Спадкоємці п»ятої черги спадкування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовилися.

На підставі ст..1268 ЦК України спадкоємці, які постійно мешкали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються прийнявши ми спадщину, якщо під час строку, встановленого ст..1270 ЦК України, вона не заявили про відмову від спадщини.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими ,що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст..ст.10,11,57,58,60,61,209,212,214-215,256-259 ЦПК України, ст..41 Конституції України, ст..ст.1217,1264,1268 ЦК України, -

СУД В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 визнати обґрунтованими та задовольнити в повному обсязі, установити факт, який має юридичне значення, а саме факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім»єю за адресою АДРЕСА_4 більше чим п»ять років.

Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом, як спадкоємицею четвертої черги на 56/100 частин квартири АДРЕСА_5 (що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ) ,після смерті ОСОБА_5, яка померла 07 квітня 2010 року, всього визнавши за ОСОБА_1 в цілому право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10-ти днів з дня проголошення та шляхом подачі апеляційної скарги у 20-ти денний термін після цього у порядку, визначеному ст..295 ч4 ЦПК України.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА

Рішення виготовлено суддею особисто в нарадчій кімнаті

Суддя О.О.РУДНЄВА