АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-5581/10 р Головуючий 1 інст. - Зуб Г.А
Категорія: соціальні виплати Доповідач - Крилова Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2010 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2

при секретарі - Єщенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова на постанову Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «Дітям війни», -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, в якому просила поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 01 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року, зобовязати відповідача здійснити перерахунок пенсії з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком та виплатити їй, як дитині війни, недоплачену щомісячну державну соціальну допомогу з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року, посилаючись на те, що вона відноситься до категорії «Діти війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» має право на отримання соціальної допомоги у розмірі 30% від мінімального розміру пенсії за віком з 01 січня 2006 року.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що органи Пенсійного фонду мають використовувати кошти тільки на виплати, вичерпний перелік яких визначений діючим законодавством, до яких виплати підвищення пенсії відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не відносяться.

Постановою Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова.

Зобовязано управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з підвищенням її на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове пенсійне страхування» та провести відповідні виплати за 2008 рік з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовлено.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 грн. 70 коп.

В апеляційній скарзі Управління пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Справа судом першої інстанції розглянута в порядку письмового провадження з дотриманням діючих на час ухвалення рішення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 народилась в 1934 році і в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» набула статусу «Дитина війни» і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Щодо права позивача на отримання підвищення до пенсії в 2008 році, то згідно до п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в такій редакції : «Дітям війни ( крім тих, на яких поширюються дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.»

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема положення п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Зазначене рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, і таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку із правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зобовязання відповідача здійснити позивачеві щомісячне підвищення пенсії з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Також суд першої інстанції обгрунтовано визнав, що обчислення розрахунку підвищення до пенсії необхідно проводити з визначеного ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Судом першої інстанції при вирішенні справи правильно не взято до уваги заперечення відповідача про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відсутність бюджетного фінансування, передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни», доплат до пенсії не можуть бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобов'язань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на Законі України, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань.

Тому доводи апеляційної скарги в цій частині на висновки суду не впливають.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги виводи суду не спростовують.

керуючись ст.ст. 303,304,307, 308, 313, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова відхилити.

Постанову Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: