Комінтернівський районний суд м.Харкова
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 лютого 2010 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Музиченко В.О.
при секретарі Буняєвій М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи: виконавчий комітет Комінтернівської районної у м. Харкові ради, Харківська міська рада, КП «Жилкомсервіс», ВГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ УМВСУ у Харківській області про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, 3-і особи: виконавчий комітет Комінтернівської районної в м. Харкові ради, КП «Жилкомсервіс», ВГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ УМВСУ у Харківській області, в якій просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона та її син - ОСОБА_3 мешкають у АДРЕСА_1 у кімнаті пл. 17,8 кв.м. В цій кімнаті, статус якої був службовою, вона поселилась мешкати на підставі службового ордера, якій був їй виданий ВАТ «Хлібозавод № 2» на підставі рішення виконкому Комінтернівської районної у м. Харкові ради від 21.06.1983 року № 299-14. У цій кімнаті мешкали ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також ОСОБА_2
13.09.1999 року ВАТ «Хлібозавод № 2» було ліквідовано та виключено з єдиного державного реєстру підприємств, установ та організацій України. У 1985-1986 рр. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 знялися з реєстрації у спірній кімнаті, а ОСОБА_2 у 1995 році виїхала з кімнати, забрала всі свої речі та переїхала жити до чоловіка, з яким проживає до теперішнього часу, але з реєстрації місця проживання не знялася. З цього часу кімнатою не цікавилася, її речей у кімнаті немає, вселитися у кімнату з 1995 року відповідачка не намагалася. ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 підтримав, також просив суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у спірній кімнаті.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, їх місце знаходження невідоме. Зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник ВГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ УМВСУ у Харківській області - у судове засідання не зявився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Представники виконкому Комінтернівської районної у м. Харкові ради та Харківської міської ради в судове засідання не з,вилися, надали суду заяву, в якій просили справу слухати за їх відсутності, рішення ухвалити на розсуд суду.
Представник КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_6- проти позову заперечувала, просила суд відмовити в задоволенні позову.
Суд, вислухавши позивача, представника КП «Жилкомсервіс», допросивши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
24.06.1983 року на підставі службового ордера № 001009/142 ОСОБА_1 була поселена у кімнату пл. 17,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Ця кімната на момент заселення була гуртожитком на чотири койко-місця, де мешкали ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, а також позивачка по справі. Особовий рахунок у спірний кімнаті був відкритий на ім`я ОСОБА_1
Рішенням виконкому Комінтернівської районної ради м. Харкова від 05.06.1984 року № 234-8 ця квартира була переоформлена як службова та передана «Хлібозаводу № 2» ВАТ «Каравай».

13.09.1999 року «Хлібозавод №2» ВАТ «Каравай» було ліквідовано та виключено з єдиного державного реєстра підприємств, установ та організацій України.

У 1985-1986 роках ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виїхали зі спірної кімнати, та знялися з реєстрації місця проживання.

У лютому 1995 році з кімнати виїхала ОСОБА_2, яка забрала усі свої особисті речі. З того часу вона не цікавилась кімнатою, не платила за комунальні послуги, не брала участі у поточному її ремонті, хоча ніхто не чинив їй перепон. Зі слів позивачки відповідачка ОСОБА_2 мешкає разом з чоловіком за іншою адресою.

Факт не проживання у спірній кімнаті відповідачки підтверджується актом від 17 лютого 2009 року, який надала до суду позивачка, листом начальника Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області про те, що за період з 2005 р. до квітня 2009 р. ОСОБА_2 зі скаргами та заявами не зверталася. Харківська дирекція поштампу повідомила, що рекомендованої кореспонденції на своє ім`я ОСОБА_2 за місцем знаходження спірної кімнати не отримувала.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судовому засіданні підтвердили, що з 1995 року ОСОБА_2 у спірній кімнати не мешкає. Її особових речей у квартирі немає, вона вищезазначеною кімнатою не цікавилася, до них жодного разу не приходила.

Згідно зі ст. 123 ЖК України до службових житлових приміщень застосовуються правила про договір найма житлового приміщення, яка зазначені у ЖК України. Згідно зі ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини службове приміщення за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_2 у спірний кімнаті не мешкає більше 14 років, спірною житловою площею з 1985 р. не цікавиться, тому вона є такою, яка втратила право користування спірної житловою площею у кімнати, яка розташована у АДРЕСА_3.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 212, 213, 214, 215, 217, 218 ,224-226 ЦПК України, ч.1 ст. 71, ст. 72, ст. 123 ЖК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Визнати ОСОБА_2 такою особою, яка втратила право користування кімнатою пл. 17, 3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов,язати ВГІРФО Комінтернівського РВ ХМУ УМВС в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2.

Рішення може бути оскаржено через суд, який виніс рішення, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження на протязі десяти днів з дня проголошення рішення, та подачі апеляційної скарги на протязі 20 днів після подачі заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя -