Справа № 2-556/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Гудима Л.Я.

при секретарі Дробчак Г.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «РоКо» про виплату заборгованості по заробітній платі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просить ухвалити рішення, яким стягнути з приватного підприємства «РоКо» на його користь загальну суму боргу 744,32грн., в тому числі заборгованість по заробітній платі в сумі 666,67грн., компенсація за затримку виплати заробітної плати 77,65грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що він працював механіком в приватному підприємстві «РоКо» з 06.06.2003 року, звільнений з роботи 03.06.2009р. за згодою сторін згідно ст.36 п.1 КЗпП України. ПП «РоКо» заборгувало йому виплату заробітної плати за травень 2009 року, більш того, заробітна плата за травень йому не нарахована взагалі. Листом від 16.05.2009р. №16 на адресу Фонду соціального страхування України на випадок безробіття ПП «РоКо» повідомило, що заробітна плата не нараховувалася у зв»язку з його відсутністю на робочому місці. Це повідомлення не відповідає дійсним обставинам, так як в цей період підприємство не працювало, всіх працівників, в тому числі і його, директор повідомив, що у зв»язку з простоєм підприємства, він може не виходити на роботу, оплата буде проведена відповідно до чинного законодавства, тобто в розмірі 2/3 тарифної ставки (окладу). Про те, що в травні 2009 року йому заробітна плата не нараховувалася, він дізнався з довідки про середню заробітну плату (дохід), що подається у центр зайнятості, та Відомості, що підтверджують достовірність даних довідки про середню заробітну плату, подану у центр зайнятості, та які є підставою для надання статусу безробітного. У зв»язку з тим, що у травні 2009 року йому не нараховувалася заробітна плата, він не може стати на облік в центрі зайнятості населення як безробітний. Вважає безпідставним позбавлення його гарантії оплати праці за час простою підприємства не з вини працівника. Посадовий оклад механіка складав 1000грн., 2/3 становить 666,67грн. Заробітну плату за період з січня 2009 року він отримав в липні 2009 року після його звернення з письмовою заявою до керівництва підприємства. Відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати, заборгована зарплата підлягає компенсації. Компенсація за затримку виплати заробітної плати станом на день розрахунку липень 2009 р. складає 77,65грн. Він неодноразово звертався до керівництва ПП «РоКо» за оплатою заборгованості по заробітній платі за травень 2009 року, але заробітну плату не отримав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просить його задоволити та дав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви.

Представник відповідача ПП «РоКо» - ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 працював у ПП «РоКо» на посаді механіка. У травні 2009 року позивач був відсутній на роботі, а відтак заробітна плата за цей період йому підприємством не нараховувалася і не виплачувалася. Заходи дисциплінарного впливу до позивача не застосовувалися, акт про відсутність на роботі не складався, оскільки підприємству не було достовірно відомо про дійсну причину відсутності ОСОБА_1 на роботі. Враховуючи те, що звільнення працівника з роботи за прогул по п.4 ст.40 КЗпП України є правом, а не обов»язком та у зв»язку з небажанням підприємства вносити у трудову книжку ОСОБА_1 негативний для нього запис про звільнення з роботи за прогул, адміністрація ПП «РоКо» погодилася на пропозицію позивача і на підставі заяви ОСОБА_1 від 03.06.2009р. звільнила його з роботи за угодою сторін по п.1 ст.36 КУпАП. Жодних простоїв структурного підрозділу, де працював позивач, чи всього підприємства у травні 2009 року не було.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі наказу №30-К від 06.06.2003р. прийнятий на роботу на приватне підприємство «РоКо» на посаду механіка. На підставі наказу №21-к від 03.06.2009 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи за згодою сторін згідно ст.36 п.1 КЗпП України. За травень 2009 року позивачу не нарахована заробітна плата, оскільки останній був відсутній на робочому місці.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач ОСОБА_1, позиваючись про оплату праці під час простою, не довів про обставину простою у травні 2009 року всього ПП «РоКо» чи структурного підрозділу, де він працював. Крім цього, позивачем не надано суду підтверджень про те, що заробітну плату за період з січня 2009 року по квітень 2009 року йому було виплачено в липні 2009 року, у зв»язку з чим була підстава для виплати йому компенсації за затримку виплати заробітної плати.

Обставина, на яку посилається позивач, а саме простой ПП «РоКо» у травні 2009 року, спростовується представленими копіями платіжних відомостей про нарахування та виплату заробітної плати працівникам ПП «РоКо» за травень 2009 року.

На підставі вищенаведеного, у позові ОСОБА_1 про стягнення з приватного підприємства «РоКо» на його користь загальну суму боргу 744,32грн., в тому числі заборгованість по заробітній платі в сумі 666,67грн., компенсацію за затримку виплати заробітної плати 77,65грн. - слід відмовити.

Вищезазначене підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 серії БТ-І №1415665 від 23.07.1975р., з якої вбачається, що ОСОБА_1 на підставі наказу №30-К від 06.06.2003р. прийнятий на роботу механіком на приватне підприємство «РоКо», на підставі наказу №21-к від 03.06.2009 року звільнений з роботи за згодою сторін згідно ст.36 п.1 КЗпП України;

копіями відомості виходів на роботу за травень 2009 року працівниками ПП «РоКо», копією повідомлення адміністрації ПП «РоКо» на адресу фонду загальнообов»язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття №16 від 16.05.2009 року, з яких вбачається, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці у травні 2009 року, тому зарплата за цей період йому не нараховувалася;

копіями платіжних відомостей №ВЗП-000051, №ВЗП-000052, №ВЗП-000053 за травень 2009 року, з яких вбачається, що у травні 2009 року працівникам ПП «РоКо» нараховувалася та виплачувалася заробітна плата.

Вказані правовідносини регулюються Кодексом законів про працю України. За загальним правилом ст.94 КЗпП України: заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Тому працівник, який допустив прогул, не має права на заробітну плату за час прогулу. Відповідно, на такого працівника не розповсюджуються гарантії, зазначені у ст. 113 КЗпП України, оскільки відсутня обставина, на яку посилається позивач у справі - простой всього ПП «РоКо» чи структурного підрозділу у травні 2009 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209 ч.З, 212 ЦПК України, ст.ст. 94, 113 КЗпП України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємства «РоКо» про виплату заборгованості по заробітній платі та компенсації відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: