КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-3502/2010 р.
Провадження № 2-3502/2010
02.12.2010 року м.Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючої по справі судді - Циганок В.Г.,
при секретарі судового засідання - Варакута Є.Ю.
за участю представника позивача - ОСОБА_1
розглянувши у судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,
У вересні 2010 року позивачі звернулися до суду з даним позовом і в обґрунтовування заявлених вимог вказували, що ОСОБА_5 був одружений з ОСОБА_3 , їх шлюб було зареєстровано Ленінський відділом РАЦС від 23.06.1989 року, актовий запис № 738, а ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.
За життя, ОСОБА_5 , 10.04.1998 року склав заповіт, відповідно до якого він заповів, належну йому на праві власності, квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .
Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала йому та жінці ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності на підставі договору міни квартири №118/2 від 19.06.1997 р., який складений на Товарній біржі »Українська біржа нерухомості». Спадкоємцями першої черги за законом є дружина.
На виконання вимог ст.1270 ЦК України, позивачем ОСОБА_2 , у встановлений законом строк, було подано заяву до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .
Однак у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом їй було відмовлено через те, що: по-перше, відповідно до Закону України "Про товарну біржу" кожен з членів біржі може виставляти на торги свій товар (конкретне, реальне майно). Оскільки спадкове майно належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, - неможливо встановити, яку саме частку майна кожен з покупців обміняв. А у правовстановлюючому документі на вищезгадану спадкову квартиру - тобто у Договорі міни нерухомого майна № 118/2, складеного на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» від "19" червня 1997 року - два обмінюючих. По-друге: в цілому, вищезгадана спадкова квартира належить двом особам на праві спільної сумісної власності, один з яких є померлим. А згідне п.224 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусам;: України» нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після (виділення) визначення частки померлого у спільному майні.
Посилаючись на те, що позивачам стало відомо, що при укладанні вищевказаної угоди не виконані вимоги діючого законодавства, оскільки вищезгаданий договір міни повинен бути нотаріально засвідчений, просили визнати договір міни дійсним та визнати частки спірної квартири за померлим ОСОБА_5 та ОСОБА_3 рівних частках та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спірної квартири.
В судове засідання позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Представник позивачів позовні вимоги підтримала на викладених позові підставах та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті "Південне Правда", а тому вважається повідомленим належним чином відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України.
Третя особа - товарна біржа «Українська біржа нерухомості» буди повідомлені належним чином, однак на день розгляду справи рекомендоване повідомлення до суду не повернулося.
Третя особа - П`ята Миколаївська державна нотаріальна конторе були повідомлені належним чином, надали лист в якому не заперечували проти задоволення позову, просили суд розглядати справу без участі їх представника.
Заслухавши пояснення представника позивачів, вивчивши оцінивши в сукупності докази по справі суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що за час життя подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3 обміняли належну ш квартиру АДРЕСА_2 , яка складалась з однієї кімнати, загальною площею 28,1 кв.м, житловою площею 12,0 кв.м. на належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 , яка складалась з однієї кімнати загальною площею 33,4 кв.м., житловою площею 18,5 кв.м. Обмен квартирами було проведено з доплатою в сумі 1 840 (одна тисяче вісімсот сорок) гривень.
Договір міни був укладений на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості». При укладанні вищезазначеної угоди, умови передбачені_ договором міни були виконані в повному обсязі, тобто стороні вчинили обмін своїх квартир при цьому позивач ОСОБА_3 та ОСОБА_5 доплатили різницю в сумі 1 840 (одна тисяча вісімсот сорок) гривень.
10.04.1998 р. ОСОБА_5 , за життя, склав заповіт на користь ОСОБА_2 , відповідно до якого заповів належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 .
Після його смерті ОСОБА_2 звернулася до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори з заявою для оформлення своїх спадкових справ, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, а саме на частину квартири,що знаходиться в АДРЕСА_4 , їй було відмовлено.
Свою відмову нотаріус мотивував тим, що по-перше, відповідно до Закону України "Про товарну біржу" кожен з членів біржі може виставляти на торги свій товар (конкретне, реальне майно). Оскільки спадкове майно належить на праві спільної сумісної власності кільком особам, - неможливо встановити, яку саме частку майна кожен з покупців обміняв. А у правовстановлюючому документі на вищезгадану спадкову квартиру - тобто у Договорі міни нерухомого майна № 118/2, зареєстрованому товарною біржею Українською біржею нерухомості від "19" червня 1997 року - два обмінюючих. По-друге: в цілому, вищезгадана спадкова квартира належить двом особам на праві спільної сумісної власності, один з яких є померлим.А згідно п.224 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»: нотаріус може видати Свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільноїсумісної власності лише після (виділення) визначення частки померлого у спільному майні.
Усунути ці невідповідності Закону і визнати договір дійсним можливо тільки в судовому порядку.
Судом встановлено, що договір виконаний сторонами в повному обсязі.
Згідно зі ст.242 ЦК УРСР (в ред.1963 р.), який діяв на момент виникнення правовідносин між сторонами, до договору міни застосовуються правила про договір куплі-продажу. Стаття 227 ЦК УРСР (в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору) передбачала, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.
Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР (в ред..1963 р.)передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі.
Оскільки правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003 р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті ОСОБА_5 , т.я. дружина померлого ОСОБА_3 , яка є матір`ю позивача ОСОБА_2 написала у нотаріальну контору заяву про відмову від обов`язкової частини спадщини після смерті чоловіка на користь дочки, що відповідає вимогам ст.1241 ЦК України.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з вимогами ч.І ст.1223 ЦК України вбачається, що право на спадок мають особи, які зазначені в заповіті.
Таким чином, суд вважає за можливе визнати частки померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у спільному майні в розмірі по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину зазначеної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК
України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 „ Про судову практику у справах про спадкування "
суд,
Позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.
Визначити частку за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в спільній сумісній власності в розмірі 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
Визначити за ОСОБА_3 частку в спільній сумісній власності в розмірі 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який ухвалив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Позивачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Суддя ВГ.Циганок