АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-575/09Головуючий у 1-й інстанції Чир П.
Провадження № 22ц-50/2010 Доповідач - Стефлюк О.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Стефлюк О.Д.

суддів - Стефлюк О. Д., Храпак Н. М.,

при секретарі - Прус Л.С.

За участі відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борщівського районного суду від 24 листопада 2009 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2009 року ОСОБА_3 пред»явила позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на їхнього сина ОСОБА_4, 7 квітня 1991 року народженя, до досягнення ним 23-річиого віку, оскільки він навчається в Кам»янець-Подільському держуніверситеті на денній формі навчання, а відповідач матеріально йому не допомагає зовсім.

Рішенням Борщівського районного суду від 24 листопада 2009 року в позові відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким її позов задоволити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, заперечення на скаргу ОСОБА_1, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що відповідач не ВЗМОЗІ надавати матеріальне утримання повнолітньому синові, який навчається. При цьому враховано, що відповідач регулярно сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей сторін, не має постійного місця роботи і стабільного заробітку; що з ним проживає син, (один з чотирьох дітей сторін), який постійно хворіє і потребує лікування. З такими висновками суду слід погодитись, оскільки вони відповідають вимогам закону і грунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до вимог ст.199 СК України батьки зобов»язані утримувати своїх дітей, які продовжують навчатися, і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають чотирьох дітей: сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2,сина ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_3 і дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 Троє з них проживають з матір»ю, позивачкою ОСОБА_3, а один - син ОСОБА_6 - проживає з батьком, відповідачем ОСОБА_1 На утримання сина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_7 відповідач сплачує позивачці аліменти, в розмірі 400 грн. щомісячно.

Старший син сторін Микола повнолітній, в даний час навчається на другому курсі фізико-математичного факультету Кам»янець-Подільського національного університету з державною денною формою навчання, отримує щомісячно 800.00 грн. стипендії. Проживає в гуртожитку університету, за що сплачує 1000 грн. в рік.

Відповідач ОСОБА_1 постійного місця роботи і стабільного доходу не має. Одинадцятирічний син ОСОБА_6, що перебуває на його повному утриманні і вихованні, постійно хворіє остомієлітом правого стегна, в березні 2009 року переніс частковий розрив правого здухвинно-крижового з»єднання, в серпні 2009 року - аденоскопію.

Заперечуючи позов, відповідач посилався на те, що випадкових заробітків йому не вистачає для забезпечення особистого життя, сплати аліментів на двох дітей, та лікування і утримання сина ОСОБА_6. Він не може добудувати жилий будинок через відсутність коштів. Не дає достатніх доходів і домашнє господарство, за рахунок якого вони з сином виживають. Проте, посильну матеріальну допомогу він зміг надати сину ОСОБА_4, зокрема, оплатив вартість проживання його в гуртожитку за цілий рік, придбав для нього мобільний телефон. Зараз їм потрібні кошти для придбання ноутбука.

Цих пояснень ОСОБА_3 в судовому засідання не заперечувала.

За таких обставин суд обгрунтовано відмовив у позові.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач активно займається веденням селянського господарства та підприємницькою діяльністю, має найману робочу силу, грошовий вклад у банку тощо, від чого має значні доходи, не можуть бути взяті до уваги, оскільки є голослівними, жодним доказом не підтверджені.

Оскільки доводи апеляційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність мотивів для скасування оскаржуваного рішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити. Рішення Борщівського районного суду від 24 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_8