Справа № 2-3713/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року Соломянський районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді -Букіній О.М.

при секретарі -Дімаковій Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

В липні 2010 року позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом та просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 13 521,85 грн.

В ході розгляду справи представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача неустойку в розмірі 11 246, 36 грн. за період з 01.07.2009 року по 31.05.2010 року виходячи з розрахунку 1% від простроченої суми аліментної заборгованості в розмірі 7740,49 грн. та понесені судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим, що Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2010 року по справі № 2-2693 за 2009 рік з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 присуджено стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, починаючи з 24.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття.

23.10.2010 року Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного вище рішення суду.

Позивачка посилається, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду внаслідок чого у останнього станом на 01 червня 2010 року виникла заборгованість по виплаті аліментів в розмірі 7 740, 49 грн.

Позивач, вважає, що з відповідача на підставі ст. 196 СК України підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів починаючи з 01.08.2009 року по 31.05.2010 року всього у розмірі 11 246, 36 грн. , надавши відповідний розрахунок( а.с. 48).

Також позивачка просила стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні представники позивача позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Зазначив, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок тяжкого матеріального становище відповідача, оскільки останній не мав заробітку. Посилався, що в червні 2010 року відповідач повністю сплатив заборгованість по аліментам, а тому вважає , що підстав для застосування ст. 196 СК України не має.

Також в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позивачкою завищено розмір неустойки, оскільки останньою не вірно визначено період прострочення сплати аліментних зобовязань та помилково здійснено розрахунок неустойки (пені) .

Просив в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи , суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі до 16.04.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу ( а.с.8). Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_4, 22.07.2005 року ( а.с.22 ).

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2010 року з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 присуджено стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.07.2009 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с.22).

З матеріалів справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2009 року, оскільки відповідачем в добровільному порядку не виконувалося рішення суду.

Так, відповідно до довідки, виданої відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, заборгованість по виплаті аліментів станом на 01 травня 2010 року становила 6 917 (шість тисяч дев'ятсот сімнадцять) грн. 24 коп. ( а.с.7).

Згідно з витягом офіційного сайту Державного комітету статистики України середня заробітна у травні 2010 року по м.Києву становила 3 293 грн., ? частина від якої становить 823, 25 грн. ( а.с. 10).

Таким чином, суд вважає встановленим, що станом на 01.06.2010 року заборгованість відповідача з виплати аліментів по утриманню неповнолітньої доньки ОСОБА_4, становить 7 740 (сім тисяч сімсот сорок) грн. 49 коп. ( 6917,24 грн.+823,25 грн.=7740,49 грн.).

В судовому засіданні представник позивача посилався на те, що пеня від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення становить 11 246,36 грн., а тому на думку позивача вказана сума підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню, а розмір пені зменшенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства стягнення аліментів", при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, виходячи з положень ст. 196 СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються ) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості , а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів.

Вказане положення закону повязане з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч.2 ст. 550 ЦК України відсотки та неустойка ( як повторна пеня) не нараховується.

Таким чином при визначенні суми заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішення суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

З наданого позивачем розрахунку суми пені вбачається, що позивачка розраховувала загальну суму пені виходячи з формули: загальна сума пені = сума пені за перший місяць + сума пені за другий місяць + і т.д. ( а.с.3-5, 47-48).

Як видно з розгорнутого розрахунку, в суму аліментів за кожен місяць, яка є базовою нарахування пені ( неустойки), позивачем включено сума всіх попередніх сум аліментів за кожен місяць, починаю з 24 липня 2009 року, тобто пеня з несплачених сум аліментів вираховувалась не один раз, а декілька разів.

Тобто, при визначенні розміру неустойки позивачка виходила із загальної суми боргу, який збільшується кожного місяця, що призвело до необґрунтованого збільшення розміру неустойки, оскільки при вирахуванні розміру неустойки сума боргу за попередній час до заборгованості за наступний час не додається.

Крім того, суд вважає, що позивачем не вірно визначено період з якого підлягає нарахуванню неустойка.

Позивач в своєму розрахунку визначає датою початку нарахування пені з 01.08.2009 року , вважаючи , що з даного часу та відповідно до довідки держвиконавця вперше відбулося нарахування заборгованість по аліментам в розмірі 211,79 грн. На думку позивача, саме з даного строку відповідач ухиляється від сплати аліментних зобовязань, проте з даними доводами позивача суд не може погодитися.

Відповідно до ч.1 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Таким чином, станом на 01 серпня 2009 року порушення зобов'язання не було і не могло бути, оскільки рішення суду було ухвалено лише 05 жовтня 2009 року, а виконавчий лист видано 20.10.2009 року ( а.с.35).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Вбачається, що виконавче провадження за виконавчим листом №2-2693 від 20 жовтня 2009 року було відкрите 23 жовтня 2009 року, а тому враховуючи строк у сім днів на добровільне виконання відповідачем рішення суду, обчислення строку порушення ОСОБА_3 свого зобов'язання зі сплати аліментів слід рахувати з 31 жовтня 2009 року.

З огляду на це, суд приходить до висновку, що розрахунок суми пені від суми несплачених аліментів повинен нараховуватися наступним чином: сума належних до сплати аліментів х період прострочення х 1% / 100% = сума пені за період прострочення, тобто нарахування пені обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилося стягнення аліментів.

.

Сума належних до сплати аліментів, грн.Період простроченняКількість днів простроченняРозмір пені за кожен день прострочення, %Сума пені за період прострочення, грн.
805,9931.10.2009- 30.11.,85
921,0801.12.2009- 31.12.,53
742,2401.01.2010- 31.01.,10
355,6501.02.2010- 28.02.,58
755,6501.03.2010- 31.03.,25
755,6501.04.2010- 30.04.,70
823,2501.05.2010- 31.05.,21

Отже, загальна сума пені становить 1 693,22 грн.( 249,85 грн.+285,53 грн.+230,10 грн.+211,58 грн.+234,25 грн.+226,70 грн.+255,21 грн.=1693,22 грн.).

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі 1693,22 грн.

З огляду на викладене вище, вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Посилання відповідача про відсутність обов'язку щодо сплати неустойки, суд вважає безпідставними.

Вбачається, що 03 червня 2010 року відповідачем було погашено заборгованість по аліментам в розмірі 7100,80 грн., що підтверджується копією грошового переказу (а.а.36) та не заперечувалося представником позивача, проте дана обставина не звільняє відповідача від сплати неустойки (пені) внаслідок прострочення виконання аліментних зобовязань за період з 31.10.2009 року по 31.05.2010 року..

За таких обставин, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати неустойки за прострочення виконання аліментних зобовязань, які встановлені при розгляді даної справи.

Також суд не знаходить підстав для зменшення розміру неустойки , оскільки доказів того, що відповідач не працював та не мав доходу суду надано не було. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що відповідач на обліку у центрі зайнятості не перебуває, оскільки зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума державного мита в розмірі 51,00 грн. та витрати на оплату послуг з інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 120, 00 грн., а всього 171,00 грн.

Керуючись ст.61 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 549, 550 ЦК України, ст. 196 СК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 1693,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 держмито в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120, 00 грн., а всього 171,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя: