Ковельський міськрайонний суд Волинської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Ковель 23 листопада 2010 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ВОСКОВСЬКОЇ О.А.

за участю секретаря КАНАШКОВОЇ О.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, з участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_4, суд, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, за участю третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, а саме торгового контейнера на привокзальному ринку в м. Ковелі, торгового контейнера на автостоянці по вул. Театральній в м. Ковелі та стягнення ? вартості придбаного за час шлюбу автомобіля «RENAULT PREMIUM», 2000 року випуску. Позовні вимоги мотивовані тим, що обидва контейнери та автомобіль були придбані сторонами за час шлюбу, в звязку з чим позивач просить виділити йому у власність торговий контейнер на автостоянці по вул. Театральній в м. Ковелі та стягнути на його користь 1/2 вартості автомобіля.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлені ним позовні вимоги, з підстав, зазначених у позовній заяві та пояснив наступне. З відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі з 13.05.2002 р. по 15 січня 2009 року. За цей період ними в шлюбі було придбане майно, в тому числі, - два контейнери на привокзальному ринку, з яких проводилась торгівля продовольчими товарами та автомобіль «Рено Преміум», 2000 р. в., який відповідачка в січні 2009 р. продала своїй дочці ОСОБА_4 за 50 грн. Вважає, що таке відчуження транспортного засобу мало формальний характер, поскільки ОСОБА_5 продовжує користуватись даним автомобілем. Вказує, що до 2005 р. працював в органах внутрішніх справ і заробітна плата перераховувалась йому на ощадну книжку, крім того, він сплачував з неї аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу. Однак, пояснив, що працюючи в міліції та після виходу на пенсію постійно разом з ОСОБА_5 займався закупівлею товару, його реалізацією та іншими питаннями, повязаними із здійсненням відповідачкою підприємницької діяльності, чим приносив дохід в сімейний бюджет. Просить задовольнити заявлені ним позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_3 заявлений позов не визнала та пояснила, що дійсно з травня 2002 р. по січень 2009 р. перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, однак вказане у позовній заяві майно було придбане нею без участі ОСОБА_1 Зокрема, обидва контейнери на привокзальному ринку були виготовлені нею ще до шлюбу з позивачем, оскільки вона з 1995 року зареєстрована як підприємець і займається роздрібненою торгівлею продуктів харчування, щороку укладає з Ковельським госпрозрахунковим ринком угоду про надання їй в оренду торгового місця. Вказує також, що автомобіль Рено Преміум, 2000 р. в. був придбаний нею в шлюбі з позивачем, однак, за кошти, виручені від продажу придбаного ще до шлюбу автомобіля та частково за кошти, які вона позичила у гр-нки ОСОБА_6, про що написала останній письмову розписку, а також за кошти, які її дочка ОСОБА_4 взяла в кредит у банку. Також пояснила, що позивач за час шлюбу не допомагав їй займатись підприємницькою діяльністю, а заробітна плата, яку він отримував, перерахувалась йому на ощадну книжку і цих грошей він не знімав та не надавав для потреб сімї. Просить відмовити в задоволені позову.

Представник відповідачки ОСОБА_2 пояснив суду, що заявлені позивачем вимоги про поділ торгових контейнерів не підтверджені доказами того, що це майно було придбано сторонами в шлюбі, тоді як ОСОБА_3 вказує, що ці контейнери були виготовлені нею ще до шлюбу з ОСОБА_1 Крім того, відповідачка з 1995 р. займається підприємницькою діяльністю, тоді як позивач до 2005 р. офіційно працював в органах внутрішніх справ, а після виходу на пенсію також не був зареєстрований як підприємець. Спірний автомобіль був відчужений відповідачкою, біржовий договір на даний час ніким не оспорюється, а при вирішенні питання про стягнення з відповідачки ? вартості автомобіля просить відступити від рівності часток в спільному майні подружжя, оскільки позивач не надав будь-якої матеріальної допомоги їх сімї і перераховував свій заробіток на ощадкнижку, тоді як відповідачка тривалий час займалась підприємницькою діяльністю. Крім того, просить врахувати і те, що ОСОБА_3 мала у власності ще до шлюбу з позивачем і інший автомобіль, - Фіат Дукато, який продала в шлюбі з останнім, а також позичала кошти в сумі 45 000 грн. на придбання даного автомобіля у ОСОБА_6 і борг виплачує за рахунок прибутку від підприємницької діяльності. Просить в позові відмовити.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_4 також вважає заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення сторін, представника відповідачки, третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Так, відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.05.2002 р. по 3.03.2009 р.

Як спільну сумісну власність, що підлягає поділу, позивач вказує два торгових контейнери, розташованих в районі привокзального ринку, один з яких, - що знаходиться на автостоянці по вул. Театральній в м. Ковелі, - просить виділити йому у власність.

Однак, як вбачається із свідоцтва № 354 124 про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 12.07.2995 р. ( а. с. 25), свідоцтва про державну реєстрацію субєкта підприємницької діяльності фізичної особи № 2994 від 27.06.2002 р. ( а. с. 26) та патенту серії ПАЕ № 349160 від 22.12.2008 р. (а. с. 29), саме ОСОБА_3 була зареєстрована як фізична особа підприємець та здійснювала підприємницьку діяльність у виді роздрібної торгівлі продовольчими товарами. Крім того, як вбачається з договору № 42 від 13.12.2008 р. саме між відповідачкою та Ковельським госпрозрахунковим ринком укладались щорічні договори про надання в оренду торговельного місця для здійснення торговельної діяльності. (а. с. 27 18). Отже, спірні торговельні контейнери використовуються відповідачкою для здійснення підприємницької діяльності і є майном фізичної особи підприємця.

Згідно п. 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», «Відповідно до положень статей 57, 61 СК, ст. 52 ЦК майно приватного підприємства чи фізичної особи підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності».

Таким чином, у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про поділ як спільного майна подружжя двох торгових контейнерів та виділення йому у власність контейнера на автостоянці по вул. Театральній в м. Ковелі слід відмовити.

За час шлюбу сторонами також було придбано автомобіль «RENAULT PREMIUM», 2000 року випуску, що визнається сторонами по справі та підтверджується реєстраційною карткою АМТ (а. с. 5), довідкою Ковельського ВРЕВ від 20.01.2009 р. № 5/145 ( а. с. 24).

Як вбачається з біржового договору купівлі-продажу транспортного засобу № 896/03-10 від 9.01.2009 р. відповідачка ОСОБА_3 продала ОСОБА_4 вищезгаданий автомобіль (а. с. 49) і згідно реєстраційного свідоцтва АСС 094772 такий транспортний засіб зареєстрований з 9.01.2009 р. за ОСОБА_4 і реєстраційний номер автомобіля «Рено Преміум» змінено на АС 4125 АТ (а. с. 236).

Право власності ОСОБА_4 на вищезгаданий автомобіль сторонами не оспорюється, оскільки згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду від 8.05.2009 р. позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсним біржової угоди купівлі продажу спірного автомобіля на поділу іншого спільного (рухомого) майна подружжя було закрито провадженням за відмовою позивача від таких позовних вимог (а. с. 191).

Однак, як вже було встановлено судом, автомобіль «Рено Преміум», 2000 р. в. був придбаний подружжям за час шлюбу у 2008 р. та відчуджений відповідачкою без згоди на це позивача 9.01.2009 р., - також під час шлюбу.

Відповідно до п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду № 11 від 21.12.2007 р. «Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідністю взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі».

Статтею 63 СК України також закріплено рівність прав дружини та чоловіка та майно, що є їх спільною сумісною власністю.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник заперечили в судовому засіданні ту обставину, що спірний автомобіль був придбаний за кошти подружжя та пояснили, що на його придбання було позичено 45 000 грн. у гр.-нки ОСОБА_6, а також використано кошти, отримані від продажу автомобіля «Фіат Дукато», який відповідачка придбала ще до шлюбу.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається з довідки ВРЕР ВДАІ УМВС України у Волинський області від 8.04.2009 р. № 5/1071, та довідки № 16 від 20.01.2009 р., за відповідачкою до шлюбу з позивачем, - 27.08.1999 р., - було зареєстровано автомобіль «Фіат Дукато», 1990 р. в., який знятий з обліку для реалізації під час шлюбу сторін 21.10.2004 р., та автомобіль «МАН», 1986 р. (зареєстрований 12.04.2002 р.), який був знятий з реєстрації для реалізації також під час шлюбу 4.03.2008 р. Однак, під час шлюбу за вівдповідачкою, окрім спірного автомобіля, також було зареєстровано 27.11.2007 р. і іншій автомобіль «МАН», 1999 р. в. (а. с. 24), - що спростовує твердження відповідачки про придбання саме автомобіля «Рено Преміум» у 2008 р. за кошти, виручені від продажу, автомобіля «Фіат Дукато», який, як було зазначено вище, був реалізований ще у 2004 році (за 3 роки до придбання спірного автомобіля).

Не доведено відповідачкою в судовому засіданні і факт використання отриманих нею від гр.-нки ОСОБА_6 в позику коштів 45 000 грн., - згідно розписки від березня 2008 р., - (а. с. 117) саме на придбання автомобіля «Рено Преміум», поскільки вказівка в розписці про намір використати отримані в позику кошти саме на придбання автомобіля не є належним доказом того, що дана сума (повністю або частково) була використана саме для таких цілей.

Інших доказів для підтвердження зазначеної обставини стороною відповідача не наведено.

Не підтверджено ОСОБА_3 і тієї обставини, що спірний автомобіль придбавався за кредитні кошти, поскільки згідно кредитного договору № 2804/07-11 від 28.04.2007 р. позичальником є ОСОБА_4, а предметом кредитного договору кредит у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії на споживчі потреби, а ОСОБА_3 є лише поручителем по даному договору, і факт використання отриманих дочкою відповідачки кредитних коштів на придбання автомобіля «Рено Преміум» також не доведено будь якими доказами по справі.

Посилання відповідачки та її представника на ту обставину, що ОСОБА_1 за час шлюбу не надавав коштів в сімю, поскільки перераховував свою заробітну плату на ощадну книжку та сплачував аліменти на двох дітей, спростовується показами свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, які показали суду, що позивач ОСОБА_1 закуповував товар, допомагав у його погрузці та реалізації та допомагав дружині у здійсненні нею підприємницької діяльності.

Показання свідка ОСОБА_9 який вказує, що позивач не допомагав відповідачці протягом їх сімейного життя у здійсненні торгівлі, а лише ходив з нею під час її роботи, не спростовують показів вищезгаданих свідків, крім того свідок ОСОБА_9 є зятем відповідачки, що може впливати на обєктивність його показів.

Крім того, та обставина, що позивач допомагав відповідачці у здійсненні нею підприємницької діяльності, - а, отже, приймав участь у матеріальному забезпечені сімї підтверджується також і письмовою заявою самої відповідачки на імя начальника Ковельського ВРЕР з проханням вписати в технічний паспорт з правом керування автомобілем «Рено Преміум» її чоловіка ОСОБА_1 ( а. с. 57), оскільки, як пояснювала сама відповідачка в судовому засіданні саме цим автомобілем здійснювались перевезення закуповуваних продуктових товарів для їх подальшої реалізації.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України та абзаців 4, 5 пункту 30 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» «При вирішенні спору про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, суд, згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують не достатні для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання. введення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівностей часток подружжя у їхньому спільному майні».

Відповідачкою не представлено достатньо доказів того, що позивач не приймав участі у матеріальному забезпеченні сімї, та не наведено інших підстав для відступу від засад рівності часток подружжя у їх спільному майні немає.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідачки ? вартості придбаного під час шлюбу автомобіля «Рено Преміум», 2000 р. в. є підставною і підлягає до задоволення.

Відповідно до висновку експерта № 0006 від 1.09.2010 р. ринкова вартість автомобіля «RENAULT PREMIUM», 2000 р. в., державний номер НОМЕР_1 становить 173790 грн. 80 коп. (а. с. 37 40 т. 2). Таким чином з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 86 895 грн. 40 коп. (173 790,80:2= 86 895,40).

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати по справі 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 грн. судового збору (а. с. 1 т. 1). Також з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 818 грн. (869-51=818) грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 60, 70, 71 СК України, п. п. 29, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 ? ринкової вартості автомобіля «RENAULT PREMIUM», 2000 року випуску в сумі 86 895,40 гривень (вісімдесят шість тисяч вісімсот девяносто пять гривень сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30 (тридцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 51 (пятдесят одну) гривню судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 818 (вісімсот вісімнадцять) гривень судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарг протягом 10 днів з дня його оголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання ними копії цього рішення.

Головуюча О.А.Восковська