Ленінський районний суд м. Запоріжжя
№ 2-55/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2010 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого -судді Нікітенко Н.П., при секретарі Висоцькій О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі в приміщенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення та визначення порядку користування квартирою,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить вселити його до квартири АДРЕСА_1, встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому у користування кімнату площею 15,9 кв. м, відповідачці з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей дві кімнати площею 12,0 кв. м та 7,7 кв. м, коридор, кухню та санвузол залишити у спільному користуванні.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.03.2007 року позов ОСОБА_3 про вселення та визначення порядку користування квартирою задоволено в повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2007 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя у даній справі в частині визначення порядку користування житловим приміщенням скасовано з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 у цій частині відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду України від 09.04.2008 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2007року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2007 року в частині встановлення порядку користування квартирою скасовані, а справа в цій частині направлено на новий розгляд; у решті ( вселення) рішення залишено без змін.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначив, що 22.08.2002 року ним під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою придбана трикімнатна квартира АДРЕСА_2. Відповідний договір купівлі-продажу засвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_4

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позов у повному обсязі та просили його задовільнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_2 проти задоволення позову ОСОБА_1 та встановлення порядку користування квартирою відповідно до його позовних вимог не заперечує, про що у судовому засіданні подала письмову заяву.

Представник органу опіки та піклування Ленінської районної державної адміністрації м. Запоріжжя в судовому засіданні пояснив, що надання висновку у справах даної категорії не відноситься до компетенції органу опіки та піклування, але проти задоволення позову не заперечує.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, представника органу опіки та піклування суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні спарви не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.03.2010 року , залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 20.05.2010 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації про визнання одноосібного права приватної власності на квартиру та за позовом ОСОБА_2, яка діє від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6, треті особи ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання договору частково недійсним та визнання права власності, за ОСОБА_3 визнано право власності на ? квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть ті самі особи.

Крім того, згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Застосовуючи до спірних правовідносин норми матеріального права, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Загальна житлова площа квартири АДРЕСА_3 складає 35,6 кв. м.

На ? частки ОСОБА_3 припадає 17,8 кв. м.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 про виділення йому у користування житлової кімнати площею 15,9 кв. м, яка має окремий вхід з коридору, не суперечить праву позивача, передбаченому ч.3 ст. 358 ЦК України.

Крім того , відповідачка не заперечує проти встановлення порядку користування спірною квартирою з наданням позивачеві в користування кімнати площею 15,9 кв.м.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 358 ЦК України, ст. ст. 11, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення користування квартирою задовольнити у повному обсязі.

Встановити порядок користування квартирою № 33 будинку № 3 по вул. Звенігородській у м. Запоріжжі, виділивши у користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 15,9 кв. м, ОСОБА_2 житлові кімнати площею 12,0 кв. м та 7,7 кв. м, залишивши у спільному користуванні коридор, кухню, санвузол.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів після його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінській районний суд.

Суддя