13.10.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Головуючий в 1-ї інстанції: Терещенко О.Є.
Доповідач: Бугрик В.В.
Справа № 22ц-4301-2010 року Категорія 48
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року жовтня місяця «13» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В. В. Суддів: Закарян К.Г., Прокопчук Л.П. при секретарі: Борисовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості по виплаті аліментів з ОСОБА_1, посилаючись на те, що згідно рішення Каховського міськрайонного суду від 19.12.1995 року ОСОБА_1 зобов'язаний платити аліменти на утримання дочки ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1, але він безпідставно ухилявся від сплати аліментів, що призвело до виникнення заборгованості по аліментам, яка становить 3511,41 грн. станом на 01.09.2009 року. 02.12.2009 року позивачка змінила позовні вимоги, просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 45012,29 грн.

Рішенням суду позов задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення сплати аліментів у розмір: 12222,16 грн. і судові витрати у сумі 371 грн. В решті інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати це рішення, ю: незаконне та ухвалити нове, яким повністю відмовити ОСОБА_2 О М задоволенні її позовних вимог.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривша законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційні скарга підлягає задоволенню.

Гак, суд прийшов до висновку, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача і стягнув з нього неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 12222,16 грн.

Але з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможна, бо віз не відповідає обставинам справи, тому рішення підлягає скасуванню а ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, суд вказав, що відповідно до ч.І ст.196 СК України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.22 постанови від 15.05.200с року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу У країн;- при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», пр;< виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пен: у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахування V матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Та суд неповно виклав п.22 вказаної постанови Пленуму ВСУ України, який роз'яснює, що передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів, за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявност вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати так> відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної платі-: затримкою або неправильним перерахуванням аліментів. При розгляді справ про стягнення аліментів суд відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК повинен роз'яснювати сторонам їх відповідальність за прострочення сплати.

Із матеріалів справи слідує, що відповідач сплачував позивачці аліменти регулярно, жодного разу не викликався до виконавчої служби і не був попереджений державним виконавцем про наявність заборгованості. Пре існування у нього заборгованості по аліментам дізнався з позову до суду заборгованість відразу сплатив, що підтверджується наданими ним у судовом засіданні поштовими чеками (а.с.29).

Колегія суддів вважає, що за даних обставин позивач не надав і б матеріалах справи та виконавчих документах відсутні докази вини позивача > виникненні заборгованості по аліментам, що являється обов'язковою умовою при нарахуванні неустойки, тому нема підстав для стягнення з позивача неустойки за прострочення сплати аліментів і у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись ст. 196 СК України, ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦГЖ України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 20 травня 2010 року по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до касаційного суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий