Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-322/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2010 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Васильків О.В.

при секретарі - Дикун В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною завою ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ВіЕйБі Банк», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання кредитного договору, договору застави недійсними, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду з позовом до відповідачів, та уточнивши вимоги просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 170292,37 гривень, що в еквіваленті складає 21583,32 доларів США, з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 13453,72 доларів США, що еквівалентно 106149,85 грн., заборгованість за процентами 4507,02 доларів США, що еквівалентно 35560,38 грн., плата за пропуск платежів - 28582,14 грн., а також просить стягнути судові витрати. При цьому позивач посилається на те, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав ОСОБА_1 кредит в сумі 23850,00 доларів США на придбання пасажирського мікроавтобусу MERCEDES-BENZ609D, на строк до 19 липня 2008 року, а відповідач ОСОБА_1 зобов*язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування, однак умови договору не виконав, у зв*язку з чим склалася заборгованість, дит був забезпечений порукою ОСОБА_2, який також умови договору поруки не виконав, у зв*язку з чим позивач змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені вимоги, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 27.10.2009 року позов визнав, в подальшому до судових засідань не з*являвся, повідомлявся, надав суду заяву з проханням розглядати спір за його відсутністю, уточнені позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» визнав.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» не визнали, та звернулися до суду із зустрічним позовом доПАТ «ВіЕйБі Банк», треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_4, який уточнили та просять визнати недійсним кредитний договір № 94/05ф від 20 липня 2005 р. та договір застави від 20 липня 2005 р., повернути сторони правочинів у первісне становище, зобов*язавши ОСОБА_1 повернути ПАТ «ВіЕйБі Банк» кредитні кошти в сумі 23850,00 доларів США, що еквівалентно 120561,75 грн., а ПАТ «ВіЕйБі Банк» зобов*язати повернути ОСОБА_1 сплачені ним кредитні кошти в сумі 10396,28 доларів США, що еквівалентно 52501,21 грн., сплачені проценти за користування кредитом в сумі 8152,63 доларів США, що еквівалентно 41170,78 грн., суму комісії за розгляд заявки на видачу кредиту, суму комісії за надання кредиту, суму комісії за видачу готівки та інші банківські комісії , пов*язанні з

отриманням кредиту. При цьому вказують, що кредитний договір, а також договори на забезпечення виконання зобов'язань за кредитом були укладені ОСОБА_1 за проханням третьої особи ОСОБА_3, який мав намір розірвати шлюб з дружиною та не бажав, щоб предмет застави увійшов до складу подружнього майна. Проте, кредитні кошти ані ОСОБА_1А, ані третьою особою ОСОБА_3, отримані не були, у звязку з чим вважають, що при укладенні кредитного договору внутрішня воля ОСОБА_1 не відповідала його волевиявленню, укладаючи зазначений договір він помилявся стосовно обставин, які мають істотне значення, а саме стосовно предмету договору, через замовчування зі сторони ПАТ «ВіЕйБі Банк» обставин щодо предмету використання кредитних коштів та ринкової вартості спірного мікроавтобусу, тому зустрічні позовні вимоги просять задовольнити.

Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк» зустрічний позов не визнала, заперечувала проти його задоволення.

Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, не заперечував проти їх задоволення. Третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_2 до судового засідання не з*явився, повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Третя особа за зустрічним позовом приватний нотаріус ОМНО ОСОБА_4 до судового засідання не з'явилася, повідомлялась належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Суд, вислухавши представника ПАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_1 та його представника, третю особу ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як встановлено судом, 20 липня 2005 року між АТ ВАБанк, правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 94/05ф, за умовами якого ОСОБА_1 був наданий кредит в сумі 23850,00 доларів США на строк до 19 липня 2008 року на придбання пасажирського мікроавтобуса, а ОСОБА_1 зобов*язався повернути кредит та сплатити плату за користування ним, а саме 15,5% річних /а.с.10-12/. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору, надання кредиту здійснювалось в доларах США шляхом видачі всієї суми кредиту готівкою через касу Банку. Відповідно до п. 3.2.1. кредитного договору, Банк має право здійснювати перевірки цільового використання кредиту та фінансового стану позичальника.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 20 липня 2005 року було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 поручився перед позивачем за виконання ОСОБА_1 зобов'язань, що випливають з кредитного договору /а.с.15/.

Крім того, в забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_1 20 липня 2005 року було укладено договір застави, відповідно до якого ОСОБА_1 передав банку в заставу належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РВС № 316628, виданого та зареєстрованого 19 липня 2005 р., автобус пасажирський марки MERCEDES-BENZ609D, 1995 року випуску, номер кузову WDB1200, об'єм двигуна 3972 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно з п.1.2. договору, предмет застави оцінений в сумі 177366 грн., що на день укладення договору складало 35087,24 доларів США /а.с.16-17/.

Позивачем виконані умови кредитного договору, що підтверджується заявою на видачу готівки № 303 від 20 липня 2005 року /а.с.83/.

Як вбачається з заявки на отримання кредиту від 18 липня 2005 р., ОСОБА_1 на той момент працював 2 місяці водієм-стажистом на підприємстві «Лимекс-транс», керівником якого являвся ОСОБА_2 /а.с.22-23/.

Згідно довідки Обласної бази спецмедпостачання №164 від 17.11.2009 року, ОСОБА_1 працював на посаді механіка автогаражу з 1988 року по час надання довідки. Дана інформація підтверджується також копією трудової книжки ОСОБА_1, засвідченою за місцем роботи /175-176/.

Відповідно до звіту № 2467, наданого ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт», про незалежну оцінку вартості дорожньо-транспортного засобу Даймлер-Бенц 609, вартість зазначеного транспортного засобу станом на 14 липня 2005 року складає 177366 грн., що за курсом НБУ на дату оцінки складає 35087 доларів США. Відповідно до пункту 1.1 звіту, замовником оцінки є ОСОБА_1 на підставі договору № 97 від 16 лютого 2005 р. Як вбачається зі звіту, рік випуску транспортного засобу при проведенні оцінки не встановлювався, ідентифікаційний номер кузову транспортного засобу та об'єм двигуна не зазначений /а.с. 119-122/.

Крім того, судом досліджено акт експертизи № УТЗ-283, складений Одеською регіональною торгово-промисловою палатою 04 лютого 2009 року за замовленням ОСОБА_1, з якого вбачається, що роком випуску транспортного засобу - автобусу - MERCEDES-BENZ 609D, ідентифікаційний номер кузову WDB1200, з обємом двигуна 3972 куб.см є 1987 рік /а.с.73/.

Згідно довідки УДАІ ГУМВС України в Одеській області №42/1 вих.1315 від 02.10.2010 року, вбачається, що 13 липня 2005 року ОСОБА_1 звертався до РЕВ-1 м. Одеса з приводу реєстрації автомобіля DAIMBLER-BENZ 609, 1995 року випуску /а.с. 247/.

ОСОБА_1 та його представник стверджують, що кредитний договір, а також договори на забезпечення виконання зобов'язань за кредитом були укладені ОСОБА_1 за проханням третьої особи ОСОБА_3, який мав намір розірвати шлюб з дружиною та не бажав, щоб предмет застави увійшов до складу подружнього майна. Проте, кредитні кошти ані ОСОБА_1А, ані третьою особою ОСОБА_3, отримані не були. Реєстрацією транспортного засобу займався ОСОБА_2 Свідоцтво про транспортного засобу на мікроавтобус MERCEDES-BENZ 609D ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 після підписання документів у нотаріуса. До ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт» ОСОБА_1 не звертався, отриманням документів для надання банку з метою оформлення кредиту також не займався. Заявка на отримання кредиту від 18.07.2005 р. ним не заповнювалася. В підприємстві «Лимекс-транс» він ніколи не працював. Договори були ним підписані в присутності нотаріуса, проте можливість ознайомитися з договорами йому надана не була. Про оціночну вартість предмету застави в сумі 35087 доларів США він дізнався вже після підписання та нотаріального посвідчення спірних договорів. Про дійсний рік випуску предмету застави він дізнався лише у лютому 2009 року після проведення експертизи Одеською регіональною торгово-промисловою палатою.

Зазначені доводи підтверджуються поясненнями третьої особи ОСОБА_3 Так. в судовому засіданні він пояснив, що влітку 2005 року він звернувся до ОСОБА_2, оскільки шукав роботу водія маршрутного таксі. ОСОБА_2 запропонував йому взяти мікроавтобус на маршруті та щомісячно виплачувати за нього по 650 доларів. При цьому ОСОБА_2 запропонував йому обрати один з двох мікроавтобусів, які стояли неподалік від його офісу. Оскільки ОСОБА_3 бажав уникнути розподілу мікроавтобусу як подружнього майна, він звернувся до ОСОБА_1 з проханням оформиш мікроавтобус на себе. При підписанні документів у нотаріуса, ОСОБА_3 був разом з ОСОБА_1, який після підписання документів з банком видав йому довіреність на керування мікроавтобусом. Після оформлення документів у нотаріуса за кредитними коштами ОСОБА_1 в банк не звертався.

При дослідженні фототаблиць мікроавтобусу, що приєднані до звіту ТОВ «Експертне е агентство «Укрконсалт» та фотографій мікроавтобусу, який є предметом застави, судом вбачаються відмінності в зовнішньому вигляді транспортних засобів.

Враховуючи те, що в звіті ТОВ «Експертне агентство «Укрконсалт» не наведено відомостей про рік випуску мікроавтобусу, що є предметом оцінки, не наведений ідентифікаційний номер кузову мікроавтобусу, а з фото таблиць 1, 2, які є додатком до цього звіту не вбачається реєстраційний номер мікроавтобусу, суд не вважає цей документ належним доказом вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк». Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні кредитного договору внутрішня воля позичальника не відповідала його волевиявленню. Укладаючи кредитний договір, ОСОБА_1 помилявся стосовно обставин, які мають істотне значення, а саме стосовно предмету договору. Помилці ОСОБА_1 сприяло замовчування зі сторони ПАТ «ВіЕйБі Банк» обставин щодо предмету використання кредитних коштів та ринкової вартості спірного мікроавтобусу. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійснимним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перед підписанням договору не був докладно повідомлений ні про особу та місцезнаходження кредитодавця, ні про умови одержання кредиту.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб, на придбання якого надавався кредит, був зареєстрований за ОСОБА_1 на 7 днів раніше, ніж був укладений кредитний договір.

За таких обставин. суд вважає, що зустрічні позовні вимоги відповідача ОСОБА_1 В А. є обгрунтованими та доведеними, тому підлягають задоволенню, а у задоволенні уточнених вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін а зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання.

Таким чином, договір поруки від 20 липня 2005 року, укладений між позивачем та ОСОБА_2, припиняється.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 202, 203, 215, 216, 229, 230, 548 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 94/05ф від 20 липня 2005 року, укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1.

Визнати недійсним договір застави від 20 липня 2005 року, укладений між ПАТ

«ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № Д198.

Визнати недійсним договір поруки від 20 липня 2005 року, укладений між ПАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Повернути сторони правочинів у первісне становище.

Зобовязати ОСОБА_1 повернути ПАТ «ВіЕйБі Банк» кошти в сумі 23850,00 доларів США, надані згідно кредитного договору № 94/05ф від 20 липня 2005 року.

Зобовязати ПАТ «ВіЕйБі Банк» повернути ОСОБА_1 сплачені за кредитним договором № 94/05ф від 20 липня 2005 року кошти в сумі 10396,28 доларів США та проценти за користування кредитом в сумі 8152,63 доларів США.

Одеському філіалу Державного підприємства «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» виключити з Державного реєстру застав рухомого майна запис про реєстрацію застави транспортного засобу MERCEDES-BENZ 609D, номер кузову WDB1200, об'єм двигуна 3972 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № 604376 від 11 листопада 2008 року.

Стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовій збір у розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30,00 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя О.В.Васильків