АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Монастирецького Д.І.,

секретарі: Панчук І.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (далі ОСОБА_2) про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, -

встановила:

рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2010 року вищевказаний позов задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» на користь позивача 1 774 грн. 58 коп. заборгованості по заробітній платі.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1, просить його скасувати й ухвалити нове, яким повністю задовольнити його вимоги, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, оскільки судом не повно зясовані обставини, які мають значення для справи та порушено норми процесуального права. Так, апелянт зазначає, що суд в порушення ст.ст.57, 61 ЦПК прийняв рішення без дослідження бухгалтерських документів відомостей про нарахування та виплату заробітної плати, а побудував рішення на суперечливих довідках відповідача про заборгованість по виплаті заробітної плати.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - позивача ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, проаналізувавши обставини та матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, оскільки мається недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем працює на посаді слюсаря механоскладальних робіт 4-го розряду.

Між сторонами існує спір щодо заборгованості по виплаті заробітної плати.

Звернувшись до суду позивач просив стягнути з відповідача 3 320 грн. 11 коп. заборгованості по виплаті заробітної плати за 2008 рік.

Частиною 1 ст.94 КЗпП та ст.1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, яку за трудовим договором власник виплачує працівникові за виконану ним роботу.

За змістом ст.24 зазначеного Закону заробітна плата виплачується особисто працівникові за місцем роботи або за його заявою через банківські установи.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, з урахуванням вимог КЗпП, у справах, в яких оспорюється заборгованість по виплаті заробітної плати, саме відповідач повинен довести, що ним виплачено всі кошті, які належать працівнику від підприємства, оскільки на останнього чинним законодавством покладено обовязок документального підтвердження нарахування та виплати заробітної плати.

Так, ст.110 КЗпП встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належить до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. У ст.30 ЗУ «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, доповнена зобовязанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконаної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Як вбачається з розрахункових листків, що видавались відповідачем позивачу (в яких маються дані про нарахування заробітної плати, утримання з неї, сума до виплати та заборгованість підприємства перед позивачем) та довідкою відповідача про нарахування та виплаті заробітної плати (в якій зазначена заборгованість відповідача перед позивачем), на підставі якої суд задовольнив вимоги позивача частково (а.с.9) та яка надана в апеляційну інстанцію представником відповідача (а.с.39), між ними мається протиріччя. Так, зокрема, в розрахунковому листку за січень місяць 2008 року, виданому відповідачем позивачу, зазначено, що до виплати позивачу належить в січні 2008 р. - 901,71 грн., боргу за підприємством на початок місяця 0 грн., а на кінець місяця 901,71 грн. В той же час в розрахунковому листку, що виданий відповідачем позивачу за лютий 2008 рік, значиться виплата боргу за грудень місць 2007 року в сумі 895 грн. 82 коп.; в довідці відповідача зазначено, що в лютому місяці 2008 р. позивачу нарахована заробітна плати на суму 1 109,49 грн., в той же час в розрахунковому листку, який відповідач видав позивачу 1 369,32 грн.; в довідці відповідача за березень 2008 р. зазначено про нарахування 571,71 грн., в той же час в розрахунковому листку позивача 705,61 грн.; в довідці відповідача за квітень 2008 р. зазначено про нарахування 1 229,09 грн., в той же час в розрахунковому листку позивача 1 515,16 грн.; в довідці відповідача за травень 2008 р. зазначено про нарахування 260,62 грн., в той же час в розрахунковому листку позивача 593,69 грн.; в довідці відповідача за червень 2008 р. зазначено про нарахування 738,19грн., в той же час в розрахунковому листку позивача 1 217,73 грн.; в довідці відповідача за липень 2008 р. зазначено про нарахування 719,15 грн., в той же час в розрахунковому листку позивача 887,58 грн.; в довідці відповідача за серпень 2008 р. зазначено про нарахування 653,99 грн., в той же час в розрахунковому листку позивача 807,15 грн.; в довідці відповідача за вересень 2008 р. зазначено про нарахування 649,40 грн., в той же час в розрахунковому листку позивача 1 104,07 грн. В довідці відповідача за вересень місяць 2008 р. борг значиться перед позивачем в сумі 389,98 грн., а в розрахунковому листку позивача за вересень місяць 2008 року борг в сумі 3 473 грн.70 коп.

Крім того, в розрахункових листках за січень-грудень 2008 р., які представлені представником відповідача в апеляційну інстанцію, маються протиріччя між ними та розрахунковими листками, які видавались відповідачем позивачу та вказаними вище довідками. Так, в представлених в апеляційну інстанцію розрахункових листках відсутні дані про заборгованість підприємства перед позивачем і такі відомості відсутні в кожному розрахунку. В розрахунковому листку за травень місяць 2008 р., що представлений відповідачем значиться про нарахування позивачу заробітної плати 317,04 грн., до виплати 260,62 грн., в той же час в розрахунковому листку за цей місяць, який відповідач видав позивачу, значиться нарахування заробітної плати 593,69 грн., до виплати 479,59 грн.; розрахунковому листку за червень місяць 2008 р., що представлений відповідачем значиться про нарахування позивачу заробітної плати 900,59 грн., до виплати 738,19 грн., в той же час в розрахунковому листку за цей місяць, який відповідач видав позивачу значиться нарахування заробітної плати 1 217,73 грн., до виплати 986,66 грн.; розрахунковому листку за вересень місяць 2008 р., що представлений відповідачем значиться про нарахування позивачу заробітної плати 718,04 грн., до виплати 649,40 грн., в той же час в розрахунковому листку за цей місяць, який відповідач видав позивачу значиться нарахування заробітної плати 1 104,07 грн., до виплати 894,58 грн.

З наданих відповідачем платіжних відомостей за травень, червень, серпень, жовтень та грудень місяці 2008 року слідує, що позивач отримав в травні місяці 410 грн., в червні 100 грн., жовтні 710 грн., в грудні 150 грн.

За таких обставин, враховуючи зазначене та те, що ОСОБА_2 «Львівські автобусні заводи» не надало суду розрахунково-платіжних відомостей, що засвідчують виплату працівнику всієї заробітної плати за спірний період, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позову позивача в повному обсязі, та ухвалення в цій частині нового рішення - про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст.307, п.2 ч.1 ст.309, ч.2 ст. 314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2010 року в частині відмови у задоволенні вимог позивача в повному обсязі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» на користь ОСОБА_1 3 320 (три тисячі триста двадцять) грн. 11 коп. заборгованості по виплаті заробітної плати за 2008 рік.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий : Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_4