Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-3326/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

„11 листопада 2010 року.

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Криворучка І.В.

при секретарі Бердник О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя, виділення частки в натурі, розділ земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшов зазначений позов, обґрунтовуючи і підтримуючи який в судовому засіданні позивач зазначив, що з відповідачкою по справі він перебував у зареєстрованому шлюбі з 12.02.1978р. по 21.09.1993р. Під час спільного проживання ними було побудовано житловий будинок, який розташований у м. Бориспіль Київської області по вул..Панфілова,46-г. Цей будинок було зареєстровано на імя відповідачки. В червні 2000р. відповідачка виїхала за кордон, де працювала і проживала. Він просить суд розділити спірний будинок в натурі, виділивши кожному з сторін по ? частині спірного будинку, та земельної ділянки на якій він розташований. Він дійсно знав, що їх шлюб розірваний з 1993р., але до суду з вимогами про розподіл майна не звертався. Дозволу місцевої ради про переобладнання вказаного будинку у двоквартирний у нього також немає.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що до вимог позивача необхідно застосувати трирічний строк позовної давності, передбачений ст.72 СК України, оскільки позивач знав про розірвання шлюбу, мав можливість звернутись до суду, але цього не зробив, та не просить суд поновити строк позовної давності. У всіх вимогах просить відмовити.

Суд дослідив, проаналізував та оцінив зібрані по справі докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов необґрунтований і задоволенню не підлягає.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21.09.1993р. (а.с.7,8). Під час перебування у шлюбі було побудовано будинок, власником якого зазначено відповідачку (а.с.49-58). Про ці обставини позивачу було відомо з їх виникнення по теперішній час.

Як пояснив позивач у судовому засіданні, йому ніщо не заважало звернутись до суду з позовом про розподіл майна, починаючи з часу розірвання шлюбу у 1993р. У 2000 році відповідачка взагалі виїхала за кордон і проживала в іншій державі.

Згідно до вимог ч.2 ст..72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Оскільки шлюб між сторонами розірвано у 1993р., то строк позовної давності для звернення до суду у позивача закінчився у 1996р.

До пояснень позивача про те, що вони з відповідачкою після розірвання шлюбу проживали спільно суд ставиться критично, оскільки ці покази спростовуються поясненнями самого позивача, який пояснив, що з 2000р. відповідачка постійно працювала та мешкала за кордоном.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати до вимог позивача про поділ майна в натурі строк позовної давності.

Клопотань про поновлення строку звернення до суду від позивача не надходило.

Крім того, вказаний спірний житловий будинок разом з надвірними спорудами і земельною ділянкою, на якій він розташований, є власністю відповідачки. Позивачем не надану суду доказів того, що вказане майно є спільною власністю подружжя, позовних вимог такого характеру позивач не заявляв. Тому суд дійшов висновку про відсутність у позивача права вимоги по цьому позову.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутній дозвіл Виконавчого комітету Бориспільської міської ради на переобладнання і перепланування житла, що належить громадянину на праві приватної власності, як того вимагає ст..152 ЖК України, а тому, за відсутності такого дозволу, виділення частки кожного з співвласників є не можливим і в позовних вимогах про розподіл будинку і споруд та виділення їх в натурі необхідно відмовити.

Також судом встановлено, що спірна земельна ділянка, на якій побудовано спірний будинок, була приватизована відповідачкою у 1997р., через чотири роки після розірвання шлюбу, (а.с.30) про що також було достеменно відомо позивачу.

Вказана земельна ділянка знаходиться під будинком і надвірними будівлями, які є у власності відповідачки і належить їй особисто.

До цих вимог позивача також необхідно застосувати строк позовної давності для звернення до суду, який витікає з вимог ст..257 ЦК України, оскільки на час придбання відповідачкою спірної земельної ділянки сторони вже чотири роки в шлюбі не перебували, а тому СК України, на думку суду в цій частині вимог позивача застосовувати не потрібно. Тому суд вважає, що у позивача, з наведених ним у позовній заяві підстав, відсутнє право вимоги по розподілу земельної ділянки і виділення її частки в натурі.

За таких обставин у позові необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.257 ЦК України, ч.2 ст.72 СК України, ст..152 ЖК України, ст. 3, 10, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл сумісного майна подружжя, виділення частки в натурі, розділ земельної ділянки відмовити.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: І.В.Криворучко