Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2010 року справа № 2-45/10

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю:

представника позивача адвоката ОСОБА_1 представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Виробничого обєднання житлово-комунального господарства м. Вільногірська» (ВО ЖКГ м. Вільногірська), ОСОБА_4 про відшкодування вартості ремонтних робіт та моральної шкоди, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, треті особи у справі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,

У С Т А Н О В И В:

Згідно позову, який надійшов до суду 05.01.2006 року, позивач, керуючись ст.ст. 23, 1167, 1172,1188 ч.2 ЦК України, ч.5 ст. 48 ЗУ «Про власність», прохає: стягнути на його користь в солідарному порядку з ОСОБА_4 та Комунального підприємства «ВО ЖКГ м. Вільногірська» 2982.91 грн. вартості ремонтно-відновлювальних робіт, 1600 грн. моральної шкоди та витрати у справі 500 грн. вартості експертного висновку, 68 грн. судового збору, 55 грн. за надання правової допомоги адвоката.

В обґрунтування позову зазначено, що, згідно довіреності ОСОБА_5, посвідченої нотаріально державним нотаріусом ОСОБА_7 міської нотаріальної контори, від 06.10.2005 року, у володінні позивача знаходиться автомобіль марки ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_1.

14.10.2005 року між позивачем та відповідачем був укладений договір доручення, згідно умов якого ОСОБА_4 передавався вищевказаний автомобіль для перевезення пасажирів та вантажів. Умовами договору передбачена матеріальна відповідальність ОСОБА_4 у випадку пошкодження автомобіля.

07.12.2005 року, близько, 11 години в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, по вул. Степовій, в районі бази відповідача КП ВО ЖКГ м. Вільногірська, трапилася дорожньо-транспортна пригода (ДТП ), учасниками якої були: ОСОБА_4, який керував вищевказаним автомобілем, та тракторист ОСОБА_6, який, виконуючи трудові обовязки, керував трактором з причепом, належними відповідачу КП ВО ЖКГ м. Вільногірська. Внаслідок ДТП автомобіль був пошкоджений.

Факт ДТП був зафіксований працівниками ОСОБА_7 УМВС України з проведенням дізнання, внаслідок якого в порушенні кримінальної справи було відмовлено за відсутністю тілесних ушкоджень у фізичних осіб.

Для визначення вартості причиненої матеріальної шкоди, позивач звернувся до спеціаліста з оцінки транспортних засобів, яка провела огляд пошкодженого автомобіля та зробила висновок від 14.12.2005 року, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 2982 грн. 91 коп. При цьому, відповідачі про місце та час огляду автомобіля спеціалістом були повідомлені телеграмами.

Посилаючись на ч.5 ст. 48 ЗУ «Про власність», позивач вважає, що, він, як особа, що юридично не є власником автомобіля, але володіє ним на підставі, передбаченій законом, по нотаріально-посвідченій довіреності, має право на захист прав нарівні з власником.

Посилаючись на ч.2 ст. 1188 ЦК України, позивач вважає, що завдану йому шкоду внаслідок взаємодії декільком засобів підвищеної небезпеки, повинні відшкодувати особи, які причинили цю шкоду, незалежно від їх вини.

Згідно ст. 1172 ЦК України, шкоду причинену робітником під час виконання своїх трудових обовязків, відшкодовує юридична чи фізична особа роботодавець. Фактично, враховуючи, що виконання ремонтно-відновлювальних робіт проведено за його рахунок, незалежно від вини водіїв, внаслідок спільних дій яких було завдано шкоду, відповідачі ОСОБА_4 та КП ВО ЖКГ м. Вільногірська повинні відшкодувати цю шкоду. Також відповідачі повинні відшкодувати витрати на проведення експертного дослідження в сумі 500 грн., сплату судового збору 68 грн., та оплату за надання правової допомоги адвоката -55 грн.

Крім того, в звязку з ДТП позивачеві було причинено і моральну шкоду, яка виражена в тому, що він переніс психологічний стрес з приводу пошкодження автомобіля, змушений витрачати свій вільний час на оформлення документів та на ремонт автомобіля, витрачати кошти для звернення в суд, які він планував витратити на потреби своєї родини, для святкування новорічного свята, та докладати додаткові зусилля на фінансове забезпечення сімї, що не входило в звичний порядок його життя. Моральну шкоду позивач оцінює в грошовому вимірі на суму 1600 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені в позовній заяві, підтримав в повному обсязі. Із його додаткових пояснень витікає, що є всі підстави для стягнення з відповідачів завданої шкоди, в тому числі і моральної, на користь позивача в порядку, передбаченому ч.2 ст. 1188 ЦК України, незалежно від вини водіїв, що допустили ДТП. Ми не наполягаємо на проведенні автотехнічної експертизи. ОСОБА_4 не перебував в трудових відносинах з позивачем, тому питання стосовно його медогляду та техогляду автомобіля - позивача не стосуються. Автомобілем ОСОБА_4 керував на підставі договору доручення, інших документів на право керування автомобілем непотрібно. Приблизно півтора року назад ОСОБА_3 зазначений автомобіль продав.

Представник відповідача - КП ВО ЖКГ м. Вільногірська в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі. Із її пояснень витікає, що в частині позову до КП ВО ЖКГ м. Вільногірська слід відмовити, оскільки ОСОБА_4 згідно договору, укладеного з позивачем, повинен відшкодувати шкоду, завдану внаслідок пошкодження автомобіля, в повному обсязі. Після чого ОСОБА_4 мав право звернутися з регресним позовом до КП ВО ЖКГ м. Вільногірська, якщо є вина останнього. Частина 2 ст. 1188 ЦК України не може бути застосована, оскільки не було взаємодії транспортних засобів, причина ДТП не встановлена. Можливо ОСОБА_4 побачив інший автомобіль, що стояв на шляху його руху, можливо рухався з надмірною швидкістю. Шкоди заподіяно одному із співвласників транспортних засобів, тобто ОСОБА_8, а не 3-й особі. Не встановлено, чи достатньо підстав мав ОСОБА_4 для керування автомобілем, чи проходив він медогляд, чи проводився технічний огляд автомобіля.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав про причини неявки суд не повідомив, але сам був повідомлений про час, місце та дату судового засідання належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому судової повістки.

Треті особи в судове засідання не зявилися, але надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідно до думки учасників судового засідання, які наполягали на проведенні судового засідання за відсутності осіб, які не зявилися в судове засідання, суд, керуючись ст. 169 ЦПК України, ухвалив проводити судове засідання за їх відсутності.

Із показань свідка ОСОБА_9, який на час ДТП займав посаду начальника транспортної дільниці КП ВО ЖКГ м. Вільногірська, витікає, що ДТП відбулося біля транспортної дільниці, розташованої зліва по ходу до головних воріт ОСОБА_7 гірничо-металургійного комбінату. По слідах було видно, що легковий автомобіль «Таврія» перескочив через бардюру справа від проїзної частини, потім через пішохідний перехід, які мали значну висоту, потім на пошкоджених передніх колесах проїхав більше 10 метрів і ударився передньою частиною в електроопору, де його і бачив свідок. Після чого свідок з участю механіка ОСОБА_10 та водіїв ОСОБА_11 та ОСОБА_12 склав акт по факту ДТП та схему місця події. Про те, що до цих дій потрібно було залучити тракториста ОСОБА_6 та водія автомобіля «Таврія», він не знав. Все, що викладено в акті та на схемі, він підтверджує.

Із показань свідка ОСОБА_10, який тоді ж займав посаду механіка транспортної дільниці, витікає, що в день, коли відбулося ДТП, він перебував в диспетчерській транспортної дільниці і бачив як на подвіря дільниці заїхав трактор з причепом під керуванням ОСОБА_6 Через деякий час до ОСОБА_6, який став набирати воду, підійшов незнайомий хлопець. Він, свідок, підійшов до них і чув, як незнайомий питав у ОСОБА_6, чи він тільки що заїхав на тракторі на подвіря. ОСОБА_6 відповів, що так. Після цього незнайомий повідомив, що тракторист порушив правила дорожнього руху, здійснив поворот наліво і на тракторі не працював лівий сигнал повороту, внаслідок чого він побив автомобіль «Таврія», зіткнувшись з стовпом чи з деревом. Тут же свідок в присутності незнайомого перевірив роботу сигналів поворотів на тракторі. Сигнали працювали. На причепі сигнали не працювали, але якщо ці сигнали розташовані на тракторі і вище рівня причепа, то не обовязково, щоб вони працювали і на причепі. Стосовно цього положення претензій з боку ДАІ не було. Після цього свідок пішов на місце пригоди поблизу дільниці і бачив, що автомобіль «Таврія» таксі стояв справа від дороги по ходу до ВГМК біля дерева, перед цим проїхавши через бардюру та пішохідний перехід на три східці, і зіткнувся з стоячим деревом. Ці обставини свідчили, що автомобіль «Таврія»-таксі рухався з значною швидкістю, яка перевищувала дозволену 50 км/год. Після чого начальник дільниці ОСОБА_9 з його участю та інших осіб склав схему та акт за фактом ДТП, зміст яких свідок підтверджує.

Свідок ОСОБА_13, яка на час вчинення ДТП працювала слідчим Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, показала, що вона як слідчий, склала протокол огляду місця події та схему до нього. Обставин події не памятає, оскільки інших дій з перевірки обставин ДТП не виконувала тому, що тілесних ушкоджень нікому не було заподіяно і подальшою перевіркою ДТП займався орган дізнання ОСОБА_7

Згідно копії довіреності від 06.10.2005 року, посвідченої нотаріально, ОСОБА_5 уповноважила ОСОБА_3 представляти її інтереси з усіх без виключення питань, повязаних з експлуатацією, розпорядженням (продати, обміняти) наданням користування та відчуженням автомобіля марки ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_2, ... одержувати за правочинами грошові суми, вчиняти всі інші дії, повязані з цією довіреністю ( т.1 а.с.6).

Згідно копії тимчасового реєстраційного талону № 101134 виданого Дніпродзержинським міським РЕВ 6.10.2005 року, який дійсний до 6.10.2008 року, автомобіль НОМЕР_3, темно-синього кольору, належить ОСОБА_8, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, кор. 21, кв. 20 в м. Вільногірську, Дніпропетровської області (т.1 а.с.7).

Згідно копії договору доручення від 14.10.2005 року, приватний підприємець ОСОБА_3 «Повірений» та ОСОБА_4 «Довіритель», уклали договір, відповідно до п.1 якого Повірений приймає на себе обовязки з представлення інтересів Довірителя при перевезенні транспортним засобом Довірителя пасажирів і вантажів (послуги таксі). Відповідно до п.6 цього договору, при спричиненні транспортному засобу Довірителя чи майну інших осіб матеріальної шкоди в звязку з винними діями Повіреного, він зобовязаний відшкодувати причинену матеріальну шкоду в повному обсязі. До складу матеріальної шкоди входить пряма дійсна шкода та втрачена вигода. До складу втраченої вигоди входить простій транспортного засобу Довірителя на час ремонту в подвійному розмірі. Згідно п. 7 договору, дії Повіреного вважаються винними у випадках: неправильної експлуатації транспортного засобу, що потягло пошкодження транспортного засобу чи окремих його частин і агрегатів, установлених Довірителем; визнання своєї вини в випадку спричинення майнової шкоди; визнання його вини за вироком, постановою, рішенням, ухвалою суду або господарського суду ( т.1 а.с.8).

Згідно висновку спеціаліста № 0040/12 з оцінки автотранспортного засобу з визначення матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу ЗАЗ-110307 дер. № НОМЕР_2, ОСОБА_3, який складено 14.12.2005 року, експертом автотоварознавцем ОСОБА_14, свідоцтво № 716 від 28.10.2002 року, вартість відновлювальних робіт з усунення пошкоджень автомобіля НОМЕР_4 складає: 2982,91 грн. Майнова шкода, завдана власнику автомобіля НОМЕР_5, в результаті його пошкодження складає: 2446,09 грн. (т.1 а. с. 9-26).

Згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 147720 , фізична особа-підприємець ОСОБА_3, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстрацію проведено виконавчим комітетом ОСОБА_7 міської ради Дніпропетровської області, 20.04.2004 року (т1. а.с.61).

Згідно копії ліцензії серії АА № 831014, виданої 28.04.2004 року, ОСОБА_3, якому надано дозвіл на внутрішні перевезення пасажирів та їх багажу на таксі, ліцензія діє з 27.04.2007 року (т.1 а.с.62).

Згідно схеми ДТП від 08.12.2005 року, складеної начальником служби мех. КП «ВО ЖКГ» ОСОБА_9 в присутності старшого мех. ОСОБА_10, водія ОСОБА_11, зазначено дільницю дороги поблизу прохідної ВГМК, шлях, яким рухався по правій обочину в сторону прохідної ВГМК до зіткнення з електроопорою а/м Таврія, з зазначенням відстаней від лівої бардюри до пішохідного переходу -10 м. і після цього до електроопори 12.30 м., напрямок руху трактора з причепом (т1.а.с.70).

Згідно акту від 08.12.2005 року стосовно випадку, який стався з транспортним засобом ОСОБА_6, складеного комісією в складі ОСОБА_9, ОСОБА_10М, ОСОБА_12, - 07.12.05 року о 11 год. трактор ЮМ 3-6 Гос № НОМЕР_6. під керуванням тракториста ОСОБА_6 заїхав на дільницю служби КП «ВО ЖКГ» для отримання матеріалів зі складу. В 11.30 до нього підійшов не знайомий чоловік та предявив претензію про те, що при повороті наліво в двір служби механізації він створив аварійну ситуацію, оскільки в тракторі не працював лівий поворот. ОСОБА_6 продемонстрував йому роботу поворотів, все було справне. Комісія вважає, що в створенні аварійної ситуації тракторист ОСОБА_6 не винний (т.1 а.с.71).

Згідно копії шляхового листа трактора № 004527, 07.12.05 р. трактор, під керуванням ОСОБА_6 виконував роботи з вивезення сміття (т1. а.с.72).

Згідно оглянутих в судовому засіданні відмовного матеріал № 69, розпочатому 07.12.2005 року закінченого 09.12.2005 року встановлено наступне: 1 ,Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 09.12.2005 року, винесеної органом дізнання ОСОБА_7 УМВС України в Дніпропетровській області, в порушенні кримінальної справи за ст.ст. 194,286 КК України у відношенні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_4 по факту порушення правил безпеки дорожнього руху і умисного пошкодження чужого майна, що мали місце в м. Вільногірську 07.12.2005 року, відмовлено за відсутності в їх діях складу злочину;

2. Згідно протоколу огляду місця події від 07.12.2005 року, складеного слідчим Мазною С.В. в період з 11.05 год. до 11.55 год., зазначено, що температура повітря складала 3 С, погода пахмурна, волога. Місце огляду підїзний шлях по вул. Степовій до ВГМК, покриття дороги асфальтне, мокрий асфальтобетон, рух двосторонній, без визначення смуг, знаками не регулюється. Напроти вїзду в парк ПО ЖКГ є прохід до тротуару. На відстані 2 м. справа на газоні в траві є колія, довжиною 20 м. Далі стоїть автомобіль НОМЕР_7, синього кольору, в сторону ВГМК, капотом по центру впершись в електроопору, зімятий номерний знак, лицьова панель, капот, на землі лежать осколки пластикової панелі чорного кольору;

3.Згідно схеми до протоколу огляду місця події ДТП, зазначено розташування автомобіля справа на обочині в напрямку руху до ВГМК, та пройдену автомобілем відстань - 20м;

4. Із пояснень ОСОБА_15 та ОСОБА_16 витікає, що, вони бачили, як трактор з причепо повертав в сторону УМС і в цей же час почули звук різкого гальмування автомобіля, після чого автомобіль «Славута» обігнав їх по газону і врізався в стовп. Трактор поїхав дальше у двір УМС. Чи був включений на тракторі поворот, вони не помітили;

5.Із пояснення ОСОБА_4 витікає, що він рухався зі швидкістю 40 км/год. Приблизно за 6м.до трактора з причепом включив лівий поворот і став здійснювати обгін. В цей час трактор став повертати наліво на територію автопарку ПО ЖКГ. Він, що уникнути зіткнення з трактором, різко прийняв вправо, після чого автомобіль вискочив на травяний газон і зіткнувся з бетонною електроопорою, внаслідок чого отримав механічні пошкодження. Доповнює, що поворот на трактору включеним не був.

6. Із пояснень ОСОБА_6 витікає, що він перед тим, як здійснювати поворот наліво, переконався в тому, що на дорозі між міліцією та пожаркою рухався автомобіль в попутному напрямку. Він включив поворот вліво і заїхав у двір дільниці. Коли залив в радіатор трактора води, до нього підійшов молодий хлопець і спитав, чи він тільки що заїхав у двір на тракторі. Він підтвердив, що так. Хлопець повідомив, що із-за нього він вчинив ДТП, після чого хлопець пішов на дорогу. Він, ОСОБА_6, та механік ОСОБА_10 також вийшли на дорогу і побачили на газоні біля стовпа автомобіль темно-синього кольору.

Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, що виникли за фактом дорожньо-транспортної пригоди 07.12.2005 року, внаслідок якої було пошкоджене майно - автомобіль, який приймав участь в пригоді, та яким володів в момент ДТП на законних підставах, безпосередньо, позивач.

Суд вважає, що з боку позивача не доведено в судовому засіданні факт заподіяння шкоди йому, саме, як третій особі, внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, що було б підставою для відшкодування завданої шкоди в порядку, передбаченому ч.2 ст. 1188 ЦК України, на чому наполягає представник позивача.

Суд дійшов висновку, що законним володільцем автомобіля, як джерела підвищеної небезпеки, на момент ДТП був, саме, позивач ОСОБА_3 Відповідач ОСОБА_4 таким володільцем не був тому, що договір доручення, на який посилається позивач та його представник, не містить в собі належних та достатніх умов, які б свідчили про те, що саме цей автомобіль був переданий ОСОБА_4 для виконання доручення довірителя ОСОБА_3 Іншого документу, за загальним правилом - довіреності, яким би були визначені повноваження, які мав право здійснювати ОСОБА_4 для виконання договору доручення, та мав право керувати та певним чином розпоряджатися конкретним автомобілем, сторона позивача не надала за його відсутності. Разом з тим, даних про те, що ОСОБА_4 самовільно заволодів та користувався автомобілем, немає, тобто, суд доходить висновку, що автомобіль був переданий позивачем відповідачу ОСОБА_4 для надання послуг таксі з перевезення пасажирів та вантажів без належного юридичного та документального оформлення.

Згідно 1172 ЦК України, 1. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. 2. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. 3. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу.

Суд вважає, що згідно даної норми права на момент вчинення ДТП визначається процесуальне положення тракториста ОСОБА_6, який керував трактором ЮМЗ-6, д/н НОМЕР_6, перебуваючи в трудових відносинах з власником трактора - відповідачем КП ВО ЖКГ м. Вільногірська, та визначається положення останнього, як законного володільця джерела підвищеної небезпеки. Суд вважає, що, оскільки позивач передав автомобіль «Славута», д/н НОМЕР_1, відповідачу ОСОБА_4 без належного юридичного та документального оформлення, то в цьому випадку, слід, згідно ст. 1172 ЦК України, визначити, що юридично законним володільцем цього автомобіля, як джерела підвищеної небезпеки, на момент вчинення ДТП був, саме, позивач ОСОБА_3, якого, відповідно до договору доручення слід визнати замовником, а ОСОБА_4 слід визнати підрядником, який діяв за завданням замовника. Тобто позивач та відповідач КП ВО ЖКГ м. Вільногірська, як власники джерел підвищеної небезпеки, являються одночасно і відповідальними особами у звязку з заподіянням шкоди при використанні цих джерел підвищеної небезпеки.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом. 5. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1188 ЦК України, 1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Оскільки внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки шкоди було завдано не третій особі, а одному із законних володільців одного із джерел підвищеної небезпеки, тобто позивачеві, то застосувати порядок відшкодування шкоди, що передбачений ч. 2 ст. 1188 ЦК України, до даних правовідносин неможливо. Підстав для стягнення завданої позивачеві майнової шкоду в порядку, передбаченому ч.1 ст. 1188 ЦК України, суд також не вбачає за наступних підстав.

Підстави та загальні правила відшкодування майнової шкоди передбачені ст. 22 та ст.1166 ЦК України, згідно якій, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Підстави та загальні правила відшкодування моральної шкоди передбачені ст.23 та ст. 1167 ЦК України, згідно якої, 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних правил притягнення до цивільної відповідальності та ч.1 ст. 1188 ЦК України, слід встановити наявність протиправності в діях цієї особи, наявність шкоди в обох, чи одного володільця джерела підвищеної небезпеки, наявність причинного звязку між неправомірними діями та фактом виникнення шкоди, наявність вини в обох чи у одного із володільців транспортних засобів, якими керували в інтересах їх володільців ОСОБА_6 та ОСОБА_4, враховуючи, що закон передбачає, фактично, презумпцію винуватості особи, яка завдала шкоди.

Із цих складових безспірним є тільки факт спричинення майнової шкоди позивачеві внаслідок пошкодження автомобіля на суму 2982 грн. 91 коп. Чи мав місце факт спричинення шкоди, саме, внаслідок взаємодії обох джерел підвищеної небезпеки, чи вчиняли неправомірні дії водій трактора ОСОБА_6 та водій автомобіля ОСОБА_4, тобто чи порушували вони обидва чи один із них вимоги «Правил дорожнього руху України», що потягло за собою ДТП, чи є причинний звязок між протиправними діями обох водіїв чи одного із них з наслідками в виді ДТП та завданою майновою шкодою в судовому засіданні не встановлено.

В даному випадку позивач не надав достатніх та належних доказів для того, щоб суд зміг встановити, що саме в діях ОСОБА_6 та в діях ОСОБА_4 мали місце протиправні дії і мав місце причинно-наслідковий звязок між цими протиправними діями та наслідком в виді ДТП та її наслідком в виді спричинення майнової шкоди позивачеві.

Надаючи юридичну оцінку постанові про відмову в порушенні кримінальної справи по факту ДТП, з врахуванням інших доказів, слід прийняти до уваги, що постановою не визначено, чи допустили порушення вимог «Правил дорожнього руху України» ОСОБА_6 та ОСОБА_4, які саме вимоги вони не виконали, також не зазначено внаслідок дій кого із них чи обох відбулася ДТП. За таких обставин слід визнати, що позивач належними та допустимими доказами не довів в судовому засіданні, саме, факт вчинення протиправних дій відповідачами, або одним із них, факт наявності причинного звязку між цими діями та фактом виникнення шкоди. Інших підстав та доказів для обґрунтування позову позивач та його представник не надали.

Відповідно до умов договору доручення, п.6, п.7.1 7.4, також немає підстав для задоволення позову за рахунок тільки відповідача ОСОБА_4, оскільки даних про те, що він неправильно експлуатував транспортний засіб, що потягло за собою його пошкодження, чи пошкодження окремих його частин та агрегатів, що він визнає свою вину, - немає, вироку, постанови, рішення, ухвали суду або господарського суду, які б набрали законної сили на час розгляду справи, про визнання його вини - також немає.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року (зі змінами та доповненнями) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм Цивільного Кодексу України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Окрім того, фактично, за своїми умовами договір доручення від 14.10.2005 року між позивачем, як приватним підприємцем, та фізичною особою - відповідачем ОСОБА_4, слід віднести не до договору доручення, а до договору найму (оренди) транспортного засобу, порядок укладення та виконання якого регулюється ст.ст. 798-805 ЦК України. Статтями 803 та 804 ЦК України передбачена і відповідальність наймача перед орендодавцем за пошкодження транспортного засобу та за шкоду, завдану іншій особі у звязку з використанням транспортного засобу. Проте, в договорі, укладеному між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, не зазначено конкретного транспортного засобу, який передається в оренду, його індивідуальні ознаки, технічний стан, договір нотаріально не посвідчений, всупереч вимогам ч.2 ст. 799 ЦК України. Тому такий договір, згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України, є нікчемним.

Укладений договір доручення не відповідає і вимогам 237-239 ЦК України, ст.ст. 1000 1010 ЦК України, які дають поняття представництва та регулюють порядок укладення, виконання та припинення договору доручення: в договорі не зазначено, які саме інтереси довірителя повинна представляти довірена особа при перевозці пасажирів та вантажів (послуги таксі), не зазначено хто повинен перевозити пасажирів та вантажі транспортним засобом довірителя, яким саме транспортним засобом, відсутня довіреність з зазначенням конкретних повноважень, необхідних для виконання договору доручення, в тому числі довіреність на керування та розпорядження певним транспортним засобом. Згідно ст. 1000 ЦК України, 1. За договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. 2. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Відповідно до юридичної природи договору доручення, такий договір передбачає надання нематеріальних посередницьких послуг довіреною особою довірителю на виконання від його імені та за його рахунок певних юридичних дій, які породжують чи припиняють цивільні права та обовязки саме для довірителя, а не для довіреної особи.

Згідно ст.1003 ЦК України, 1. У договорі доручення або у виданій на підставі договору

довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Згідно ст.1004 ЦК України, 1. Повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту

даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Згідно ст.1007 ЦК України, 1. Довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. 2. Довіритель зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення. 3. Довіритель зобов'язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв'язку з виконанням доручення. 4. Довіритель зобов'язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить.

Стосовно відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що, оскільки не доведено вини відповідачів у відповідності до вимог ст. 1166 ЦК України, та не доведена можливість стягнення з відповідачів майнової шкоди у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 1188 ЦК України, що відсутні підстави для стягнення шкоди з відповідача ОСОБА_4, відповідно, до умов договору доручення, і в звязку з тим, що цей же договір за своїм змістом , фактично, є договором найму (оренди) транспортних засобів, але він нотаріально не посвідчений, тому являється нікчемним, підстав для стягнення моральної шкоди також немає.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.01.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенню спору про відшкодуванням моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За викладених обставин суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі в звязку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керуючись ст. 88 ЦПК України, доходить висновку про покладення судових витрат, понесених позивачем, в виді судового збору та з оплати юридичної допомоги адвоката, на нього самого, та про відсутність документально підтверджених судових витрат з боку всіх інших учасників судового розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88,209 ч.3,212-216, 222,223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відмовити в стягненні в солідарному порядку з ОСОБА_4 та Комунального підприємства «Виробничого обєднання житлово-комунального господарства м. Вільногірська» на користь ОСОБА_3 2982 грн. 91 коп. для відшкодування вартості ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_2, 500 грн. для відшкодування витрат з оплати експертного висновку з визначення вартості ремонтно-відновлювальних робіт та 1600 грн. - для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження зазначеного автомобіля.

Судові витрати у справі в виді: судового збору - 68 грн., оплати юридичної допомоги адвоката на загальну суму 405 грн. покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі надіслати рекомендованим листом із повідомленням про вручення позивачу, відповідачам та третім особам.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.