Справа № 2-151/10
Номер провадження 2-151/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2010 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Стеценко В. А.,

при секретарі Вєчкановій С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лебедині справу за позовом

ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Є.В.С.» про стягнення заборгованості по заробітній платі і відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним наказу № 4/2 від 12.02.07 року;

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 лютого 2007 року на підставі наказу № 4/1 її було прийнято на роботу в Фермерське господарство «Є.В.С.» продавцем торгівельного закладу «Супермаркет «Озеро» а 13 вересня 2007 року вона була звільнена з займаної посади. Так як вона отримувала заробітну плату не вчасно, оплата праці в надурочний час не здійснювалася, відпустка залишилась не використаною, відповідач не провів з нею остаточного розрахунку вона звернулася до суду та просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі, доплату за виконання надурочних робіт, середній заробіток за весь час затримки розрахунку, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки та кошти на відшкодування завданої моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка збільшила та уточнила розмір позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь 36 035,94 грн. в тому числі: 1450,39 грн. заборгованості по заробітній платі за липень вересень 2007 року; 1676,08 грн. доплати за виконання надурочних робіт; 30 495,63 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку починаючи з 14 вересня 2007 р. по 2 липня 2010 року; 413,84 грн. грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, 2 000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди.

Крім того, вона просила суд визнати недійсним наказ керівника ФГ «Є.В.С.» № 4/2 від 12.02.07 року, яким було відмінено наказ № 4/1 про прийняття позивачки на роботу.

При цьому вона пояснила суду, що дізналася про роботу продавця в супермаркеті з об»яви, 11.02.07 року звернулася до фермерського господарства за працевлаштуванням, дізналася про умови праці від ОСОБА_2, який і контролював в подальшому виконання нею трудових обов»язків. Наступного дня вона підписала запропоновані їй текст договору підряду та договору про повну матеріальну відповідальність, була ознайомлена з внутрішнім трудовим розпорядком, інструкцією про передачу змін і приступила до виконання своїх обов»язків а 13.09.07 року дізнавшись про те, що її та інших продавців звинувачують у недостачі товару покинула роботу.

Також вона пояснила суду, що під час влаштування на роботу не наполягала на укладенні саме трудового договору на умовах, передбачених КЗпП України, поскільки тривалий час перед цим не мала роботи і була згодна працювати без гарантій, які надаються трудовим законодавством.

ЇЇ робочі зміни спочатку починалися о 8 год., закінчувалися о 8 год. наступного дня і продовжувалися 24 години, після чого вона 2 доби відпочивала. В подальшому часом передачі змін було визначена 9 година ранку. Наприкінці кожної зміни вона була зобов»язана зробити звіт ОСОБА_2, під час якого передавала виторговані кошти і інформацію про проданий і отриманий товар. З яких причин на підприємстві було встановлено саме цей розпорядок їй невідомо, так як він вже існував на час прийняття її на роботу.

Датою виплати заробітної плати було визначено 12 число кожного місяця. Розмір заробітної плати визначався ОСОБА_2 щомісячно і кожного місяця був різним. Їй дозволялося протягом місяця брати додому товар з магазину і харчуватися в барі господарства. Вартість товару і харчування відраховувалася з її заробітної плати. Крім цього з зарплати відраховувалися штрафи, запроваджені ОСОБА_2 за запізнення на роботу, за запізнення на звіт та з інших підстав та кошти до визначеного ним фонду накопичення. У випадку виявлення недостачі товару вона відшкодовувалась із заробітної плати продавця в трьохкратному розмірі.

Також вона підтвердила суду, що протягом своєї роботи брала в магазині товар в рахунок зарплати, проте в липні вересні 2007 року не отримувала нарахованих їй коштів, хоча і нагадувала керівництву господарства про необхідність їх виплати, що звільнилась не отримавши остаточного розрахунку а звернулася до суду з даним позовом після того, як ФГ «Є.В.С.» подало до суду позов про стягнення з неї вартості недостачі товару.

Трудової книжки вона в господарство не здавала, про існування наказу щодо її прийняття на роботу і щодо відміни цього наказу дізналася під час розгляду позову ФГ «Є.В.С.» до неї та під час розгляду її позову до відповідача.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судовому засіданні наполягав на тому, що позивачка під час роботи в ФГ «Є.В.С.» перебувала з останнім в трудових правовідноси-нах, підлягала внутрішньому трудовому розпорядку, що після звільнення її не було повідомлено про розмір нарахованих їй сум і не проведено остаточного розрахунку, послався на те, що внаслідок невиплати заробітної плати позивачка та її сім»я перебували в скрутному матеріальному становищі, що спричинило моральні переживання, привело до втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагало від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя та підтримав її вимоги в повному розмірі.

Представник відповідача ОСОБА_2С, в судовому засіданні позов не визнав, позивачку охарактеризував негативно, як особу, яка несумлінно виконувала свої обов»язки, порушувала виробничу дисципліну і суду повідомив, що є засновником ФГ «Є.В.С.» і згідно свого рішення від 01.06.06 року особисто займається в господарстві укладенням договорів з підрядчиками та особами, які надають йому послуги.

11.02.07 року до нього з метою працевлаштування звернулась позивачка і він запропонував їй укласти трудовий договір, подати в господарство трудову книжку і наступного дня приступати до роботи, тобто виходити на зміну в торгівельний заклад «Супермаркет Озеро». Вранці 12.02.07 року було оформлено наказ № 4/1 про прийняття її на роботу продавцем, але позивачка з»явившись на роботу не принесла трудової книжки, відмовилась працювати на умовах, передбачених КзпП України і повідомила йому, що хоче працювати на підставі угоди про надання послуг, яка в господарстві була наймено-вана договором підряду. Такі договори господарство уклало із значною кількістю осіб.

Ці особи отримують не заробітну плату а щоденний розрахунок, виконують функції працівників, не внесених до штатного розкладу господарства, режим роботи вони обирають на власний розсуд та самостійно встановлюють собі графік виконання робіт. В кінці року з ними проводиться остаточний розрахунок і оформляється акт приймання виконаних послуг.

Він особисто склав інструкцію про передачу продавцями супермаркету робочих змін, контролює діяльність зазначених осіб, забезпечує дотримання ними виробничої дисципліни і на свій розсуд у випадку досягнення ними успіхів у роботі надає їм премії, а у випадку порушення його вимог застосовує до них штрафні санкції. Кожного ранку, в кінці робочої зміни, термін якої складає 24 години продавці здають йому особисто добовий звіт про рух коштів і товаро-матеріальних цінностей, дізнаються про нараховані їм премії та штрафи і отримують розрахунок. В кінці кожного місяця в супермаркеті здійснюється інвентаризація товаро-матеріальних цінностей і у випадку їх недостачі згідно складеної ним інструкції продавці виплачують штраф в трьохкратному розмірі. Крім того, кожного місяця та в кінці року у фермерському господарстві збираються збори всіх працівників та осіб, які працюють на підставі цивільних договорів, де він робить аналіз роботи кожного з них та повідомляє розмір зароблених грошей.

В 2007 році продавцям супермаркету було придбано спецодяг халати і головні убори, вартість якого вирахувана із їх заробітку. Фінансове стягнення, накладене на господарство головним санітарним лікарем Лебединського району було відшкодовано за рахунок заробітків продавців.

Поскільки надання громадянами послуг господарству на умовах цивільно-правових угод влаштовувало ОСОБА_2 він погодився на пропозицію позивачки, 12.02.07 року оформив наказ № 4/2 про відміну свого попереднього наказу та уклав з нею договір про надання послуг, за яким вона повинна була виконувати роботу продавця та додаткові роботи (прибирання території, полив квітів та дерев і т.д.). Вказаний договір було названо договором підряду. Крім того, з нею було укладено договір про повну матеріальну відповідальність, ознайомлено з інструкцією про передачу змін, роз»яснено, об»єм її обов»язків, після чого вона приступила до їх виконання.

Проте, в кінці серпня - на початку вересня 2007 року в супермаркеті була виявлена значна недостача товару, позивачка з 06.09.07 року перестала виходити на роботу, 13.09.07 року вона була доставлена туди на вимогу ОСОБА_2 але прийнявши участь в інвентаризації відмовилась підписувати відповідні документи та залишила роботу остаточно. Тому 20.09.07 року працівниками фермерського господарства було складено акт про її відсутність на роботі, зароблені нею кошти спрямовано на відшкодування недостачі, ним особисто внесено до договору підряду дату закінчення його дії 13.09.07 року а в подальшому ФГ «Є.В.С.» подало заяву до органів внутрішніх справ про притягнення осіб, винних у вчиненні недостачі до кримінальної відповідальності та позов до суду про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди.

Накази № 4/1,4/2та наказ 4/3 від 20.09.07 року, яким було припинено дію договору підряду не були внесені до книги наказів господарства а зберігалися в особовій справі позивачки, заведеній ОСОБА_2

Разом з тим, представник послався на недостаток досвіду і знань в пояснив, що саме з цих причин договір, на підставі якого позивачка працювала в господарстві названо договором підряду, а не договором про надання послуг, вона в текстах договорів найменована працівником а не виконавцем. Також він пояснив, що застосування норм КЗпП України в тексті позовної заяви, поданої господарством до суду з метою стягнення з продавців супермаркету недостачі було допущено внаслідок некомпетентності адвоката, який готував цей позов.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов також не визнала, послалася на те, що позивачка не перебувала з відповідачем у трудових правовідносинах, з її заробітків державі перераховувалось 15% податку на прибуток, а інші платежі не здійснювались. Вона звернула увагу суду і на те, що з заробітної плати осіб, які працюють в ФГ «Є.В.С.» по трудових договорах навпаки відраховуються не тільки податки а й страхові внески та інші платежі на користь держави.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов також не визнав,

послався на те, що позивачка самовільно залишила роботу і не писала заяви про звільнення, протягом 2007 2009 р.р. не зверталася до господарства з вимогою виплати коштів і пропустила строк, встановлений чинним законодавством для звернення до суду.

Свідок ОСОБА_6, допитана в судовому засіданні показала суду, що працює барменом в ФГ «Є.В.С.», робила з позивачкою в одну зміну, що та щоденно звітувала ОСОБА_2 про рух товарів і грошей в торгівельному закладі, відвідувала щомісячні збори, де до відома присутніх доводилися розмір зарплати кожного працівника, премій та штрафів.

Також вона показала, що позивачка не укладала з господарством трудового договору, а укладала договір підряду, не отримувала по відомостям заробітну плату і їй не оплачували листів непрацездатності та не надавали відпусток, що вона мала можливість домовитись з іншими продавцями про обмін змінами та кинути роботу, що з її заробітку за розпорядженням ОСОБА_2 відраховувались гроші в фонд накопичення, розмір якого визначав ОСОБА_2 для кожного, хто працював по договору підряду. Цей фонд використовувався на відшкодування нестач, а у випадку їх відсутності повертався особі в кінці року або при звільненні.

Свідок ОСОБА_7, допитана в судовому засіданні показала суду, що працювала адміністратором одночасно з позивачкою в ФГ «Є.В.С.», робила з нею в одну зміну, що позивачка щоденно отримувала зароблені гроші, щоденно звітувала про рух товарів і коштів в торгівельному закладі, відвідувала щомісячні збори. Що контролював їх ОСОБА_2, який оформляв договори, притягував їх до відповідальності, проводив щомісячні і щорічні збори.

Спеціаліст ОСОБА_8 в судовому засіданні роз»яснила суду, що з заробітної плати працівників підприємств установ і організацій, на користь держави відраховуються податки, страхові внески та інші платежі.

З паспорту (а.с. 4), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що позивачкою є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1.

З акту (а.с. 5, 76), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1, яка працювала старшим продавцем торгового закладу «Супермаркет «Озеро» по договору підряду за період роботи з 12 лютого 2007 року по 13 вересня 2007 року заробила 4 471,47 грн.

З відомості (а.с. 6, 75), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що позивачці за договором підряду нараховувалася і виплачувалася заробітна плата, загальна сума якої становить 4 471,47 грн. До складу цієї зарплати входять 405 грн., нарахованих у вигляді премій та 457,13 грн. нарахованих у вигляді доплат за виконання інших робіт.

З суми 4 471,47 грн. протягом 2007 року було вирахувано 2 589,90 грн. за товар, придбаний в магазині, 14,87 грн. за харчування в господарстві, 40 грн. авансу, 500 грн. до фонду накопичення, 659 грн. штрафів, 326, 80 грн. на відшкодування недостачі а 825,99 грн. нараховано для отримання позивачкою на руки.

При цьому, протягом липня 2007 року позивачці було нараховано за виконання роботи 684,69 грн., утримано за товар і продукти харчування 354,08 грн., до фонду накоплення 100 грн., в якості штрафів 30 грн., на погашення недостачі 40 грн., нараховано до видачі на руки 160 грн. 61 коп.

Протягом серпня 2007 року позивачці було нараховано за виконання роботи 719,75 грн., утримано за товар і продукти харчування 628, 43 грн., в якості штрафів 6 грн., на погашення недостачі 15 грн., кошти за пониження коефіцієнта рентабельності в сумі 1,12 грн., нараховано до видачі на руки 69,20 грн.

Протягом вересня 2007 року позивачці було нараховано за виконання роботи 45,95 грн., утримано за товар і продукти харчування 100,96 грн., в якості штрафів 605 грн., до видачі на руки кошти не нараховувались.

Всього позивачкою в закладі «Супермаркет озеро» було відпрацьовано 75 змін: в лютому 2007 року 5 змін, в березні 2007 року 12 змін, в квітні 2007 року 10 змін, в травні 2007 року 14 змін, в червні 2007 року 10 змін, в липні 2007 року 11 змін, в серпні 2007 року 11 змін, у вересні 2007 року 2 зміни.

З інструкції (а.с. 7), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що в закладі «Супермаркет Озеро» зміни продовжувались 24 години без перерв, передавання зміни здійснювалось кожного дня о 8 год. і не повинно було займати проміжок часу менший ніж половину години, перед передачею зміни продавець повинна була з»явитися до адміністрації господарства і скласти звіт та передати виручку і поточні документи а після прийому зміни повна матеріальна відповідальність за недостачу матеріальних цінностей покладалася на особу яка прийняла зміну.

З розрахунків (а.с. 8 10, 47, 104 - 106), досліджених в судовому засіданні вбачається, що на думку позивачки сума недоплаченої зарплати становить 1450,39 грн., сума доплат за виконання надурочних робіт становить 1676,08 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку 30 495,63 грн., компенсація за невикористану відпустку 423,84 грн.

З наказу (а.с.12, 70), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 12.02.07 року ОСОБА_1 було прийнято працювати продавцем обєкту «Супермаркет».

З табеля (а.с. 19), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що позивачкою в закладі «Супермаркет озеро» було відпрацьовано:

- в лютому 2007 року 5 змін по 24 години;

- в березні 2007 року 12 змін по 24 години;

- в квітні 2007 року 10 змін по 24 години;

- в травні 2007 року 14 змін по 24 години;

- в червні 2007 року 10 змін по 24 години;

- в липні 2007 року 11 змін по 24 години;

- в серпні 2007 року 11 змін по 24 години;

- у вересні 2007 року 2 зміни по 24 години.

З заяви (а.с. 20), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що директор ФГ «Є.В.С.» 13.09.07 року звертався до Лебединського МРВ УМВС України в Сумській області з заявою про проведення перевірки по факту недостачі товарно матеріальних цінностей по торговому обєкту супермаркет «Озеро» в розмірі 11 300,44 грн., яка виявилася в період часу з 27.07.07 року по 02.09.07 року.

З матеріалів службового розслідування (а.с. 21 - 28), досліджених в судовому засіданні вбачається, що протягом лютого вересня 2007 року позивачка працювала в господарстві на посаді продавця та за додаткову плату виконувала обов»язки старшого продавця (завмага), що ту частину заробітної плати, яка видавалася в грошових коштах вона отримувала 12 числа кожного місяця.

З позовної заяви (а.с. 29 - 30), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ФГ «Є.В.С.» зверталося з позовом до Лебединського райсуду про стягнення недостачі, виявленої у вересні 2007 року в супермаркеті господарства з продавця ОСОБА_9 Третіми особами позивач визначив ОСОБА_1 та ОСОБА_10 Свої вимоги позивач обґрунтовує посиланням на КЗпП України і ЦК України.

З договору (а.с. 31, 172), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 12.02.07 року між адміністрацією СФГ «Є.В.С.» та ОСОБА_1 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність № 12/02 - 1 МО, згідно якого позивачка несе повну відповідальність за збереження довірених їй матеріальних цінностей а адміністрація відповідача зобов»язується створювати працівникові умови, необхідні для нормальної роботи з забезпеченням повної схоронності довірених йому матеріальних цінностей.

З довідки (а.с. 67), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 в 2007 році за допомогою в працевлаштуванні до Лебединського МРЦЗ не зверталась.

З характеристики (а.с. 69), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що адміністрація ФГ «Є.В.С.» характеризує ОСОБА_1 з негативної сторони.

З наказу (а.с. 71), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 12.07.07 року керівником відповідача було оформлено наказ, яким відмінено наказ № 4/1 від 12.02.07 року про прийняття ОСОБА_1 на посаду продавця обєкту «Супермаркет».

З договору (а.с. 72 - 73), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 12.02.07 року між ОСОБА_1 та СФГ «Є.В.С.» було укладено договір підряду № 12/02-1, згідно якого позивачка на свій ризик виконує роботу продавця та іншу різну роботу необхідну для підприємства. При цьому: щомісячно підраховується і узгоджується письмово або усно заробітна плата, яка отримується як грошима так і товаром 12-го числа кожного місяця; нанесена підрядчиком матеріальна шкода замовнику відшкодовується із зарплати

підрядчика і на нього накладається штраф на розсуд замовника; щомісячно із заробітної

плати підрядчика вилучається до 15% суми для формування «Фонду накопичення підрядчика» на випадок форс-мажору; в кінці терміну роботи (календарного року) проводиться взаємозалік і підрядчику видається його «Фонд накопичення»; при цьому договір може бути пролонгованим.

З акта (а.с. 77), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 20 вересня 2007 року працівниками фермерського господарства було складено акт про те, що 13.09.07 року по торговому обєкту «Супермаркет «Озеро» була проведена інвентаризація товарно матеріальних цінностей, які що знаходились під звітом продавя ОСОБА_1 Після підписання акту інвентаризації ОСОБА_1 залишила своє місце роботи самовільно. Систематичне розкрадання ввірених матеріальних цінностей в період її роботи привело до нестачі, розмір якої згідно акту інвентаризації від 13.09.07 року становить 15 003,47 грн.

З наказу (а.с. 78), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що 20.09.07 року керівником відповідача було винесено наказ № 4/3 відповідно якого було припинено дію договору № 12/02-1 від 12.02.07 року з 13.09.07 року.

З довідки, відомостей (а.с. 91 - 92), досліджених в судовому засіданні вбачається, що з застрахованої особи ОСОБА_1 нараховувались та утримувались до ПФУ із заробітної плати кошти в розмірі: за 2002 рік 82,50 грн., за 2004 рік 205,00 грн., за 2009 рік 1529,94 грн. За 2007 рік дані в базі персоніфікованого обліку відсутні.

З листів (а.с. 95 - 96), досліджених в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 в період з 01.01.00 року по 01.06.10 року перебувала у трудових відносинах з приватним підприємцем ОСОБА_11 з 01.10.02 року по 31.10.02 року та приватним підприємцем ОСОБА_12

З заперечень (а.с. 106 110, 153 - 157), досліджених в судовому засіданні вбачається, що відповідач вважає, що в тому випадку, якби ОСОБА_1 працювала на умовах, передбачених чинним трудовим законодавством то вона мала б право на відпустку тривалістю 13 робочих днів; що з її заробітної плати повинні відраховуватися прибутковий податок розміром 15% заробітку, страховий збір до пенсійного фонду розміром 1% заробітку, збір до фонду страхування на випадок безробіття розміром 0,5 % заробітку та збір до управління соціального страхування розміром 0,5 % заробітку, що за липень вересень їй би треба було доплатити 397,68 грн. не отриманої з її слів заробітної плати; 1391,15 грн. доплати за виконання надурочних робіт; 1010,32 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку в період з 20.01.10 року по 02.07.10 року; 318,96 грн. компенсації за невикористану відпустку.

З акту перевірки (а.с. 111-118), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що Територіальною державною інспекцією праці у Сумській області була проведена перевірка дотримання законодавства про працю, під час якої фактів порушення вимог ст. 116 КЗпП встановлено не було, із працівниками, які працюють на посадах, вказаних в штатному розписі укладені трудові договори в письмовій формі а факт наявності трудових відносин господарства з ОСОБА_1 може бути встановленим лише в судовому порядку.

З рішення (а.с. 151), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що в ФГ «Є.В.С.» обов»язки по оформленню цивільно-правових угод покладені на засновника ОСОБА_2

З свідоцтва та статуту (а.с. 158 - 163), досліджених в судовому засіданні вбачається, що в ФГ «Є.В.С.» є юридичною особою.

З штатних розписів (а.с. 164- 171), досліджених в судовому засіданні вбачається, що в ФГ «Є.В.С.» в 2007 році за штатним розписом працювало 8 чоловік.

З журналів (а.с. 173 - 179), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачка в ФГ «Є.В.С.» інструктажів з питань охорони праці не проходила.

З відомостей (а.с. 180 191, 205 - 211), досліджених в судовому засіданні вбачається, що позивачка разом із штатними працівниками ФГ «Є.В.С.» заробітної плати не отримувала.

З табелів (а.с. 192 - 204), досліджених в судовому засіданні вбачається, що в ФГ «Є.В.С.» робочий час позивачки разом з робочим часом працівників, внесених до штатного розпису не обліковувався.

З журналу (а.с.212 - 225), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що в ФГ «Є.В.С.» позивачка трудової книжки не здавала.

З книги наказів по господарству, дослідженої в судовому засіданні вбачається, що в

накази № № 4/1, 4/2, 4/3 ЗА 2007 рік в ній відсутні.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення частково, так як в судовому засіданні було встановлено, що позивачка 11.02.07 року звернулася до Фермерського господарства «Є.В.С.» за працевлаштуванням, домовилася про умови роботи і наступного дня підписала запропоновані їй текст договору підряду, згідно з яким повинна була виконувати в господарстві роботу продавця і інші роботи та договір про повну матеріальну відповідальність, була ознайомлена з внутрішнім трудовим розпорядком, інструкцією про передачу змін та приступила до виконання своїх обов»язків.

Робочі зміни, протягом яких позивачка виконувала свої обов»язки тривали 24 години, після чого вона 2 доби мала право відпочивати, а також могла домовлятися з іншими продавцями і мінятися змінами. Наприкінці кожної зміни вона робила звіт ОСОБА_2, під час якого передавала виторговані кошти і інформацію про проданий і отриманий товар. Цей розпорядок роботи існував на початок роботи позивачки і продовжувався під час її роботи. Всього позивачкою було відпрацьовано 75 змін по 24 години кожна.

Датою виплати заробітної плати було визначено 12 число кожного місяця. Розмір заробітної плати визначався ОСОБА_2 щомісячно і кожного місяця був різним. Позивачці дозволялося протягом місяця брати додому товар з магазину і харчуватися в барі господарства. Вартість товару і харчування відраховувалася з її заробітної плати. Крім цього з зарплати відраховувалися штрафи, запроваджені ОСОБА_2 за запізнення на роботу, за запізнення на звіт та з інших підстав та кошти до визначеного ним фонду накопичення. У випадку виявлення недостачі товару вона згідно договору підряду повинна була відшкодовуватись із заробітної плати продавця в трьохкратному розмірі.

Протягом всього періоду своєї роботи позивачка брала в магазині товар в рахунок зарплати, проте в липні вересні 2007 року не отримувала нарахованих їй коштів, хоча і нагадувала керівництву господарства про необхідність їх виплати, звільнилась не отримавши остаточного розрахунку і звернулася до суду з даним позовом 29.01.10 року.

Трудової книжки вона в господарство не здавала, інструктажів з техніки безпеки не проходила, заробітної плати по відомістям разом із штатними працівниками господарства не отримувала, про існування наказу щодо її прийняття на роботу і щодо відміни цього наказу дізналася під час розгляду позову ФГ «Є.В.С.» до неї та під час розгляду її позову до відповідача.

В той же час в судовому засіданні було встановлено, що вранці 12.02.07 року керівником фермерського господарства було оформлено наказ № 4/1 про прийняття позивачки на роботу продавцем в торгівельний заклад «Супермаркет «Озеро» та наказ № 4/2 про відміну попереднього наказу. 20.09.07 року було оформлено наказ № 4/3 про припинення з 13.09.07 року дії договору підряду, укладеного між сторонами.

Вказані обставини стверджуються поясненнями сторін, показами свідків та письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації, або уповноваженим ним органом чи фізичною особою за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку а власник підприємства, установи, організації, або уповноваженим ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно вимог ч.ч. 3, 4 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Згідно вимог ст. 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Згідно вимог ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Згідно вимог ст.95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Згідно вимог ст. 106 КЗпП України за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

Згідно вимог ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні в строки, встановлені колективним договором , але не рідше двох разів на місяць.

Згідно вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення.

Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно вимог ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно вимог ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов»язується на свій страх і риск виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно вимог ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 76 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» N489-V з 1 січня 2007 року встановлений розмір мінімальної заробітної плати 400 гривень на місяць, з 1 квітня 2007 року - 420 гривень, з 1 липня 2007 року - 440 гривень та з 1 жовтня 2007 року - 460 гривень.

Згідно листа Міністерства праці та соціальної політики України «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2007 рік» від 9 жовтня 2006 р. N 6540/0/14-06/13 норми тривалості робочого часу складають: в лютому 2007 року 160 год., в березні 2007 року 167 год., в квітні 2007 року 159 год., в травні 2007 року 151 год., в червні 2007 року 159 год., в липні 2007 року 176 год., в серпні 2007 року 175 год., у вересні 2007 року 160 год.

Суд приймає до уваги, те що цивільне судочинство здійснюється на засадах змага-льності сторін, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень і вважає що в судовому засіданні був підтверджений факт роботи позивачки в Фермерському господарстві «Є.В.С.» з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку а власник підприємства повинен був забезпечувати їй умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю і в повному обсязі виплачувати їй заробітну плату.

При цьому суд враховує те, що сторонами при укладенні угоди було обумовлено трудові функції працівника, місце роботи конкретний торговий заклад, дні і години, визначені в роботодавця для виконання цієї роботи, порядок передачі змін, розцінки на оплату праці, проте не було обумовлено найменування і змісту конкретних робіт чи послуг, строку їх виконання а навпаки укладено угоду про виконання позивачкою обов»язків продавця та виконання інших робіт без обмеження її яким небуть проміжком часу і лише після звільнення позивачки уповноваженою особою було видано наказ про припинення цієї угоди і до тексту договору внесено дату його закінчення - 13.09.07 року.

Крім того, суд враховує і те, що з пояснень як позивачки так і представників відповідача, даних в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 протягом 2007 року регулярно виплачувалась заробітна плата за договором підряду, хоча одною із особливостей як договору підряду, так і договору про надання послуг є виплата винагороди, розмір якої не пов»язаний ні з виконанням інших робіт, ні з дотриманням виконавцем виробничої дисципліни, ні з рентабельністю діяльності відповідача а пов»язаний виключно з ціною виконаної роботи, чи з ціною наданої послуги, яка не була оговорена під час працевлаштування позивачки.

Крім того, суд враховує і те, що з пояснень сторін, даних в судовому засіданні вбачається, що не зважаючи на те, що ОСОБА_1 пропрацювала у відповідача 7 місяців і протягом цього часу виконувала обов»язки продавця, завідуючої магазином, прибирала навколишню територію, поливала дерева і квіти, жодної з наданих нею послуг не було оформлено актом про виконання певної роботи чи надання певної послуги, а навпаки -

уповноваженою особою відповідача вівся облік робочого часу, протягом якого позивачка виконувала свої функції, облік результатів виробничої діяльності магазину та облік його рентабельності і саме з цих підстав оцінювався результат діяльності позивачки.

Крім того, суд враховує і те, що з пояснень сторін, даних в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 під час своєї роботи в ФГ «Є.В.С.» не мала можливості самостійно - на свій розсуд визначати час виконання тієї чи іншої послуги а підлягала внутрішньому трудовому розпорядку, який існує в господарстві а за порушення цього розпорядку, в тому числі за спізнення на роботу, на звіти, на збори на неї регулярно накладалися штрафи уповноваженою особою відповідача.

Крім того, суд враховує і те, що з пояснень сторін, даних в судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 під час оформлення угоди з ФГ «Є.В.С.» за пропозицією уповноваженої особи уклала з господарством договір повної матеріальної відповідаль-ності за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для виконання своїх професійних обов»язків, передбачений ст. 135-1 КЗпП України, в той час як виконавець робіт (послуг) згідно ч. 2 ст. 1210 ЦК України відшкодує шкоду, завдану тільки внаслідок недоліків виконаних ним робіт чи наданих послуг.

Тому суд приймає до уваги доводи представника позивачки в тій частині, що між сторонами існували трудові правовідносини і не може прийняти до уваги заперечення представників відповідача, поскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовуються як матеріалами справи так і поясненнями самих представників та показами свідків.

Проте суд не може прийняти до уваги пояснення представника відповідача в тій частині, що адміністрація господарства не мала досвіду і знань для правильного оформлення цивільно-правових угод, так як саме на неї чинним законодавством покладено обов»язок забезпечувати правильне ведення документації суб»єкта господарювання.

Крім того, суд вважає необхідним прийняти до уваги і позовні вимоги щодо визнання недійсним наказу № 4/2 від 12.02.07 року про відміну наказу № 4/1 про прийняття позивачки на роботу, так як в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем не було поставлено відповідачку до відома про існування зазначених наказів, що з 12.02.07 року вона фактично була допущена до роботи, виконувала визначену укладеною угодою трудову функцію і вважала дії уповноваженої особи відповідача в цій частині правомірними. При цьому суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача на порушення позивачкою термінів звернення до суду, так як в судовому засіданні було встановлено, що позивачка і її представник дізнались про існування наказу № 4/2 в судовому засіданні під час розгляду даної справи, після чого і звернулися з відповідним позовом.

Разом з тим, суд враховує те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачці в липні 2007 року було нараховано до виплати 684,69 грн., в серпні 2007 року 719, 75 грн., у вересні 2007 року 45,95 грн., що становить 1450,39грн., виходячи з розрахунку 684,69 + 719,75 + 45,95 = 1450,39.

Також суд враховує, що позивачкою було підтверджено факт отримання нею під час роботи у відповідача продуктів та інших товарів з магазину, не було оспорено розміру коштів, відрахованих відповідачем з її зарплати з цих підстав 354,08 грн. в липні, 628,43 грн.в серпні і 100,96 грн. у вересні і вважає необхідним стягнути на її користь з відповідача заробітну плату за липень-вересень 2007 року, відрахувавши з її суми вартість товарів і зазначених продуктів в розмірі 1083,47 грн., виходячи з розрахунку 354,08 + 628,43 + 100,96 = 1083,47.

При цьому суд не може прийняти до уваги посилання представників відповідача на те, що з заробітної плати позивачки було відраховано суми штрафів, вартість недостачі, гроші до фонду накопичення, на те, що позивачкою у липні та серпні було отримано на руки частину заробітної плати в грошовому еквіваленті, так як стягнення вказаних штра-фів, недостач, грошей до фонду накопичення не передбачено трудовим законодавством та тому, що в судове засідання не було надано відомостей чи інших документів, які підтверджують факт отримання позивачкою заробітної плати а чинним законодавством оформлення документів про видачу заробітної плати покладено на роботодавця.

Крім того, суд не може прийняти до уваги і покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в тій частині, що позивачка щоденно отримувала розрахунок, так як ці покази стосовно липня вересня 2007 року не були підтверджені позивачкою і суперечать матеріалам службового розслідування та тексту договору підряду, в яких датою отримання зарплати вказано 12 число кожного місяця.

Тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки неотриману заробітну плату за липень вересень 2007 року в розмірі 366, 92 грн., виходячи з розрахунку 1450,39 - 1083,47 = 366,92 грн.

Суд враховує, що в березні 2007 року позивачкою було відпрацьовано 12 змін по 24 години кожна, тобто 288 год., виходячи з розрахунку 12 х 24 = 288; що норма тривалості робочого часу в цьому місяці становить 167 год. і кількість відпрацьованих надурочних годин становить 121 год., виходячи з розрахунку 288 167 = 121; що законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати за одну годину, відпрацьовану надурочно становить 2,4 грн., виходячи з розрахунку 400 : 167 = 2,4; що сума доплати за виконання надурочних робіт в березні 2007 року становить 289,82 грн., виходячи з розрахунку 2,4 х121=289,82.

В квітні 2007 року позивачкою було відпрацьовано 10 змін по 24 години кожна, тобто 240 год., виходячи з розрахунку 10 х 24 = 240; що норма тривалості робочого часу в цьому місяці становить 159 год. і кількість відпрацьованих надурочних годин становить 81 год., виходячи з розрахунку 240 159 = 81; що законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати за одну годину, відпрацьовану надурочно становить 2,64 грн., виходячи з розрахунку 420 : 159 = 2,64; що сума доплати за виконання надурочних робіт в квітні 2007 року становить 213,96 грн., виходячи з розрахунку 2,64 х 81=213,96.

Суд враховує, що в травні 2007 року позивачкою було відпрацьовано 14 змін по 24 години кожна, тобто 336 год., виходячи з розрахунку 14 х 24 = 366; що норма тривалості робочого часу в цьому місяці становить 151 год. і кількість відпрацьованих надурочних годин становить 185 год., виходячи з розрахунку 366 151 = 185; що законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати за одну годину, відпрацьовану надурочно становить 2,78 грн., виходячи з розрахунку 420 : 151 = 2,78; що сума доплати за виконання надурочних робіт в травні 2007 року становить 514,57 грн., виходячи з розрахунку 2,78 х 185 = 514,57.

Суд враховує, що в червні 2007 року позивачкою було відпрацьовано 10 змін по 24 години кожна, тобто 240 год., виходячи з розрахунку 10 х 24 = 240; що норма тривалості робочого часу в цьому місяці становить 159 год. і кількість відпрацьованих надурочних годин становить 81 год., виходячи з розрахунку 240 159 = 81; що законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати за одну годину, відпрацьовану надурочно становить 2,64 грн., виходячи з розрахунку 420 : 159 = 2,64; що сума доплати за виконання надурочних робіт в червні 2007 року становить 213,96 грн., виходячи з розрахунку 2,64 х 81=213,96.

Суд враховує, що в липні 2007 року позивачкою було відпрацьовано 11 змін по 24 години кожна, тобто 264 год., виходячи з розрахунку 11 х 24 = 264; що норма тривалості робочого часу в цьому місяці становить 176 год. і кількість відпрацьованих надурочних годин становить 88 год., виходячи з розрахунку 264 176 = 88; що законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати за одну годину, відпрацьовану надурочно становить 2,5 грн., виходячи з розрахунку 440 : 167 = 2,5; що сума доплати за виконання надурочних робіт в липні 2007 року становить 220 грн., виходячи з розрахунку 2,5 х 88 = 220.

Суд враховує, що в серпні 2007 року позивачкою було відпрацьовано 11 змін по 24 години кожна, тобто 264 год., виходячи з розрахунку 11 х 24 = 264; що норма тривалості робочого часу в цьому місяці становить 175 год. і кількість відпрацьованих надурочних годин становить 89 год., виходячи з розрахунку 264 175 = 89; що законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати за одну годину, відпрацьовану надурочно становить 2,75 грн., виходячи з розрахунку 440 : 175 = 2,51; що сума доплати за виконання надурочних робіт в серпні 2007 року становить 223,77 грн., виходячи з розрахунку 2,51 х 89 = 223,77.

При цьому суд бере до уваги, що позивачкою виконувались свої професійні обов»язки в понаднормовий робочий час, що підтверджується відомістю про виплату її зарплати, наданою відповідачем і табелем, дослідженими в судовому засіданні і вважає необхідним стягнути на користь позивачки за виконання нею роботи в надурочний час 1676, 08 грн., виходячи з розрахунку 289,82 + 213,96 + 514,57 + 213,96 + 220 + 223,77 = 1 676,08.

Проте, суд вважає необхідним врахувати заперечення представників відповідача в тій частині, що позивачка самовільно залишила місце роботи, не оформила свого звільнення належним чином, що після звільнення і до подання позовної заяви позивачкою не було заявлено відповідачеві вимогу про виплату їй всіх належних сум і не може прийняти до уваги пояснення позивачки, що вона вела про це розмову з ОСОБА_2 13.09.07 року, поскільки факт цієї розмови не був підтверджений в судовому засіданні і позивачкою та її представником не було надано в судове засідання інших доказів подання такої вимоги.

Разом з тим, суд не може врахувати і посилання представника позивачки на те, що на час звільнення вона мала заборгованість з виплати зарплати за липень-серпень 2007 року, що їй не було повідомлено суми нарахованих коштів, поскільки чинне законодавство не передбачає застосування такої заборгованості чи відсутність повідомлення про розмір неотриманих коштів в якості підстави для стягнення середнього заробітку, без наявності факту звернення особи і без відмови в його задоволенні.

Тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки середній заробіток за проміжок часу, який пройшов після її звернення до суду з 29.01.10 року до дати, визначеної позивачкою в позовній заяві до 02.07.10 року, тобто за 164 календарних дні.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995р. N100 обчислення середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку з працівником при звільненні провадиться виходячи з виплат за 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календар-них днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно відомості на отримання заробітної плати позивачки їй було нараховано заробітної плати в липні 2007 року 684,69 грн. а в серпні 2007 року 719,75 грн. Крім того, їй належить доплата за надурочні роботи в липні 220 грн., а в серпні 223,77 грн., а всього 1848, 21 грн., виходячи з розрахунку 684, 69 + 719,75 + 220 + 223,77 = 1848,21.

Кількість календарних днів у липні серпні 2007 року становить 62, виходячи з розрахунку 31 + 31 = 62.

Розмір середньоденної заробітної плати для обчислення суми середнього заробітку за весь час затримки проведення розрахунку складає 29,81грн., виходячи з розрахунку 1848,21 : 62 = 29,81.

Розмір середнього заробітку за час затримки проведення розрахунку за період з 29 січня 2010 року по 2 липня 2010р. включно складає 4 888,84 грн., виходячи з розрахунку 29,81 х 164 = 4 888,84 грн.

Суд приймає до уваги, що протягом 2007 року позивачка пропрацювала у відповідача 7 календарних місяців, що тривалість щорічної основної відпустки згідно ст. 75 КЗпП України не може бути меншою 24 календарних днів і вважає, що позивачка має право на основну відпустку тривалістю 14 днів, виходячи з розрахунку 24днів : 12 міс. х 7міс. = 14 днів.

Порядок обчислення середньої заробітної плати працівникам проводиться у відповідності з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 8 лютого 1995р. N100 (надалі - Постанови).

Абз.1 та 2 п.2 Постанови встановлено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Працівникові, який пропрацював на підприємстві, в установі, організації менше року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку.

Абз.7 та 8 п.7 Постанови встановлено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, вста-новлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число кален- дарних днів відпустки.

Згідно відомості на отримання заробітної плати позивачки протягом 2007 року їй було нараховано 4 471,47 грн. заробітної плати. В судовому засіданні було встановлено, що за виконання надурочних робіт позивачці належить 1676,08 грн., що в сумі становить 6 147,55 грн., виходячи з розрахунку 4 471,47 + 1676,08 = 6 147,55.

За період з 12 лютого 2007р. по 13 вересня 2007р. Пройшло 208днів робочих днів, виходячи з розрахунку 214 календарних днів - 6 святкових і неробочих днів, встановлених законодавством (8 березня Міжнародний жіночий день, 1 і 2 травня - ОСОБА_13 міжнародної солідарності трудящих, 9 травня - ОСОБА_13, 27 травня - Трійця, 28 червня - ОСОБА_14 України, 24 серпня - ОСОБА_14 незалежності України) = 208.

Таким чином розмір середньоденної заробітної плати для обчислення компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки складає 29,56грн. виходячи з розрахунку 6147,55 : 208 = 29.56 .

Розмір грошової компенсації за 14 днів невикористаної щорічної основної відпустки становить 413,84 грн., виходячи з розрахунку 29,56 х 14 = 413,84.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що після звільнення позивачки протягом великого проміжку часу ( 2007 2009 р.р.) нею не приймалося мір для витребування з відповідача заробітної плати, що в судовому засіданні нею не було надано доказів того, що внаслідок невиплати заробітної плати позивачка та її сім»я перебували в скрутному матеріальному становищі, що спричинило моральні переживання, привело до втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагало від позивачки додаткових зусиль для організації свого життя і тому вважає необхідним в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Таким чином, вислухавши сторони, свідків і вивчивши матеріали справи суд вважає необхідним стягнути на користь позивачки з ФГ «Є.В.С.» заробітну плату, не сплачену їй за липень вересень 2007 року в розмірі 366, 92 грн., оплату надурочних робіт в розмірі 1 676,08 грн., середній заробіток за час проведення розрахунку в сумі 4 888,84 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 413,84 грн., а всього 7 345 грн. 68 коп.

При цьому суд враховує пояснення представника відповідача ОСОБА_4 в тій частині, що з зарплати позивачки під час її роботи утримувалось податок на прибуток в розмірі 15% заробітку, консультації спеціаліста та зауваження представників відповідача в тій частині, що із заробітної плати працівників повинні утримуватися податки, збори і страхові внески та вважає необхідним визначити в судовому рішенні розмір коштів, які підлягають до стягнення в якості оплати надурочних робіт в розмірі 1 676,08 грн., середнього заробітку за час проведення розрахунку в сумі 4 888,84 грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 413,84 грн. без обчислення і утримання цих платежів, так як обов»язок обрахування і сплати податків, зборів та страхових внесків чинним законодавством покладено на працівника та роботодавця, які на думку суду і повинні обрахувати та сплатити ці кошти під час виконання судового рішення.

Проте суд приймає до уваги, що під час нарахування зарплати позивачці в липні-вересні 2007 року з її суми вже було відраховано прибутковий податок і сплачено державі, що теж необхідно врахувати під час її виплати позивачці.

Крім того суд вважає необхідним стягти з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 73,46 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи на користь бюджету Лебединського району в розмірі 120 грн.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. 10, 15, 30, 60, 88, 130, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст. 21, 24, 50, 83, 95, 106, 115 - 117, 237-1 КЗпП України, ст. 837, 901, 1210 ЦК України, ст. 76 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про оплату праці» ;

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Є.В.С." про стягнення заборгованості по заробітній платі і відшкодування моральної шкоди та визнання недійсним наказу № 4/2 від 12.02.07 року задовольнити частково.

Стягнути з Фермерського господарства "Є.В.С.", яке знаходиться на вул. Будильська - 153 в м. Лебедині Сумської області на користь ОСОБА_1 заробітну плату, не сплачену їй за липень - вересень 2007 року в розмірі 366, 92 грн., кошти на оплату надурочних робіт в розмірі 1 676,08 грн., середній заробіток за час проведення розрахунку в сумі 4 888,84 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 413,84 грн., а всього 7 345 грн. 68 коп.

Скасувати наказ по ФГ "Є.В.С." № 4/2 від 12.02.07 року про скасування наказу № 4/1 від 12.02.07 року щодо прийняття ОСОБА_1 на роботу продавцем ФГ "Є.В.С.".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ФГ "Є.В.С."судовий збір на користь держави в розмірі 73,46 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. на користь бюджету Лебединського району.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя Стеценко В. А.