АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: із соціальних правовідносин ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Карімової Л.В.

суддів: Табачної Н.Г., Ізмайлової Г.Н.

при секретарі Коршун І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова та ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання здійснити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України (далі УПФУ) в Орджонікідзевському районі м. Харкова про визнання незаконною діяльності відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку, нарахуванні та виплати державної пенсії та додаткової пенсії згідно норм ст. 50 та ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі законодавчо встановленої мінімальної пенсії за віком з розрахунку на час виплати з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року та з 01.01.2009 року.

В обґрунтування вимог зазначав, що є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, 1 категорії, інвалід 2 групи. Тому на підставі Закону України від 28.02.1991 року № 796-Х11 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право отримувати державну пенсію не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоровю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідач позов не визнав з тих підстав, що до 1 серпня 2008 року ч. 5 ст. 54 Закону України N 796-ХІІ передбачалось, що порядок обчислення пенсій по інвалідності внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, а саме - постановою № 1 від 03 січня 2002 року, яка діяла до набуття чинності постанови КМ України № 654 від 16 липня 2008 року, а з 28.05.2008 року набула чинності постанова КМ України № 530.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 липня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова.

Зобовязано УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова провести перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_2 відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком, визначених ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати з 31.10.2006 року по 31.12.2007 року та з 01.01.2009 року.

Зобовязано УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, позивачу відповідно до

ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідно до ст. ст. 50, 54 Закону України « Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з 31.10.2006 року по 31.12.2007 року та з 01.01.2009 року.

Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати зі сплати витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційних скаргах:

УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. При цьому посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_2 просить рішення змінити, задовольнити позов в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що оскільки кошти з державної пенсії та щомісячної додаткової пенсії не отримані ним в повному обсязі з вини відповідача, вони повинні бути виплачені за минулий час без обмеження будь -яким строком відповідно до ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши наведені в скаргах доводи та перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і йому встановлено 2 групу інвалідності.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, віднесеним до постраждалих першої категорії, що є інвалідами другої групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів другої групи, щодо яких встановлено зв'язок Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Наявність права позивача на призначення та виплату пенсій у розмірах, встановлених вищезгаданим законом, є визначальним для вирішення даного спору.

Крім того, таке право позивачеві гарантується Конституцією України, статтею 46 якою передбачено право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При визначенні розміру пенсії позивачу підлягають застосуванню положення ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанова Кабінету Міністрів №1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розміру пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету», та Постанова КМУ № 654 від 16.07.2008 року - на підставі якої позивачеві здійснено нарахування пенсії, та інші постанови Кабінету Міністрів України, якими істотно звужується обсяг встановлених законом та гарантованих Конституцією України прав на соціальний захист.

Відповідно до ч.5 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Проте надання такого права Кабінету Міністрів України не означає надання права на встановлення порядку, направленого на звуження змісту та обсягу прав позивача на отримання пенсій відповідно до розмірів, встановлених Законами України.

При цьому за основу при нарахуванні позивачеві пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, береться мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з чинним законодавством визначається лише за правилами, передбаченими ч.І ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і яка дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про зобовязання УПФУ в Орджонікідзевському районі м. Харкова здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії відповідно до ст.ст. 50,54 Закону України № 796-Х11 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії, встановленого ч.І.ст. 28 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-УІ.

Однак судова колегія не погоджується з висновком суду про визначення періоду такого перерахунку.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком.

Згідно ст. 55 Закону України № 796-Х11 призначення та виплата пенсій провадиться відповідно до Закону України від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення», ст. 19 якого було встановлено мінімальний розмір пенсії за віком.

З 01.01.2004 року ст. 19 Закону України від 05.11.1991 року «Про пенсійне забезпечення» втратила чинність з прийняттям ст. 28 Закону України в редакції від 09.07.2003 року № 1058-УІ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», яка передбачала, що мінімальний розмір пенсії за віком визначається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у галузі статистики.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 24.12.2004 року №2291-VI, що набув чинності з 12.01.2005 року, редакція ст. 28 вказаного закону була змінена і розмір мінімальної пенсії за віком встановлено в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а саме законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Таким чином, позивач має право на отримання державної пенсії і щорічної додаткової пенсії, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму, а також підвищення до неї з 01.01.2006 року.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ч.І ст. 28 Закону №2291 -IV. Нормативно правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший, немає.

Право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров»ю особи, не обмежуються строком давності ( ч.І ст. 76 Закону України від 21.03.1995 року «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку»). Поняття ядерної шкоди, а саме будь-які ушкодження, завдані здоров»ю людини, що є результатом небезпечних властивостей ядерного матеріалу на ядерній установці, наведено в розділі 1 ст. 1 названого закону.

Законом України від 19.12.2006 року №489-У «Про Державний бюджет України на 2007 рік» був встановлений новий розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2007 року.

Пунктом 28 розділу II Закону України від 28.12.2007 року №107-УІ «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України ст. 50 і ч.ч.З, 4 ст. 54 Закону №797-ХІІ викладені в новій редакції. Встановлено, що особам, віднесеним до 1 категорії , інвалідам 3 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі 15%, а пенсії для інвалідів, щодо яких існує причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою 110 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року №10-рп /2008 ці положення норм Закону №797-ХІІ визнані такими, що не відповідають Конституції України.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Відповідно 3 ст. 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (797- XII) що набрав законної сили з 31 жовтня 2006 року, розмір пенсій відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до 1,2,3,4 категорії, та розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи - підвищується у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії, яке міститься в статті 1 Закону № 1058-1 У, випливає, що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Такий вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. В даному випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії /чи її перерахунок/. Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Таким чином перерахунок пенсії повинен здійснюватися з 01.01.2006 року по 31.12.2007 року та з 01.01.2009 року.

Керуючись ст. 303, ст. 304, п. З ч. 1 ст. 307, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі його представника ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 липня 2010 року змінити.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському районі м. Харкова здійснити ОСОБА_2 перерахунок державної та додаткової пенсії, призначеної відповідно до вимог статей 50, 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 797-ХП /з наступними змінами/ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірах 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком, - за період з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року та з 01 січня 2009 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-1У «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -