Київський районний суд м. Одеси
Справа №2-5190/10
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2010 року Київський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Ганєві А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 31 липня 2009 року вона дала позику ОСОБА_2 у сумі 100 доларів США, про що він написав їй розписку. Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов'язався до 10 вересня 2009 року повернути їй 100 доларів США. Однак у зазначений термін ОСОБА_2 100 доларів США позивачці не повернув, від дачі будь-яких пояснень ухиляється.

Крім того, 2 лютого 2010 року позивачка ОСОБА_1 дала позику ОСОБА_2 у сумі 1000 гривень, про що він написав їй розписку . Відповідно до розписки ОСОБА_2 зобов'язався до 7 квітня 2010 року повернути їй 1000 гривень. Однак, у зазначений термін ОСОБА_2 не повернув позивачці 1000 гривень.

У звязку з тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо повернення коштів, позивачка ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 1792 гривень, а також судові витрати по справі у сумі 299 гривень.

У судовому засіданні позивачка зменшила розмір позовних вимог та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу у розмірі 1092 гривні, оскільки 700 гривень ОСОБА_2 їй повернув, а також судові витрати у сумі 299 гривень, посилаючись на обставини, які викладені у позові.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підставі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У судовому засіданні судом встановлено, що 31 липня 2009 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 100 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти позивачці до 10 вересня 2009 року. Отримання відповідачем вказаної суми грошових коштів підтверджується розпискою, яка написана ОСОБА_2 власноруч ( а. с. 5).

У строк, який був зазначений у розписці до 10 вересня 2009 року, відповідач грошові кошти позивачці не повернув.

Крім того, 2 лютого 2010 року між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивачка передала відповідачу грошові кошти у сумі 1000 гривень, а відповідач зобов'язався повернути ці грошові кошти позивачці до 7 квітня 2010 року. Отримання відповідачем вказаної суми грошових коштів підтверджується розпискою, яка написана ОСОБА_2 власноруч ( а. с. 4).

У строк, який був зазначений у розписці до 7 квітня 2010 року, відповідач грошові кошти позивачці не повернув.

Тільки вже після звернення позивачки ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом ОСОБА_2 їй повернув 700 гривень^ у зв'язку з чим позивачка зменшила розмір позовних вимог.

З урахуванням встановлених по справі обставин, суд вважає, що відповідач дійсно отримав від позивачки вищевказані грошові кошти та має невиконані договорні зобов'язання щодо повернення позивачці суми у розмірі 1092 гривень відповідно до наступного розрахунку:

(100 доларів США по курсу Національного Банку України станом на 12 липня 2010 року еквівалентно 792 гривні), оскільки ОСОБА_2 повернув позивачці 700 гривень, то суд вважає, що (92 + 1000 = 1092) 1092 гривні підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку з розглядом справи позивачка оплатила судові витрати у розмірі 299 гривень, які мають бути також стягнуті з відповідача на користь позивачки.

З врахуванням присудженої позивачці суми та суми судових витрат, загальний розмір грошвих коштів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, складає: ( 1092 + 299 = 1391 ) 1.391 гривню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, на підставі ст. ст. 610, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1092 (одну тисячу дев'яносто дві) гривні та 299 (двісті дев'яносто дев'ять) гривень в рахунок відшкодування судових витрат, а всього 1391 ( одну тисячу триста дев'яносто одну) гривню.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя ОСОБА_3