Справа №22-ц-2596/10 Суддя-доповідач - Шевченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Жмаки В.Г.,

суддів - Білецького О.М., Шевченка В.А.,

при секретарі - Федині Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою,

встановила:

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 18 травня 2010 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення народного суду Сумського району Сумської області від 06 лютого 1985 року, уточненого ухвшюю Сумського рай суду від 30 вересня 1996 року, ОСОБА_1 є власником 42/100 частин будинку по вул. Комсомольській, 25 в с. Бездрик Сумського району, а власником 52/100 його частин був ОСОБА_5 (а. с. 7-8. 9, 10-12).

Відповідно до вказаних рішень та акту від 19 серпня 1996 року (а. с. 15) огорожу навколо двору було залишено у спільному користуванні сторін.

У подальшому, 22 травня 2006 року, ОСОБА_5 подарував належну йому частину садиби ОСОБА_4 (а. с. 40).

Рішенням Бездрицької сільради від 04 листопада 1993 року на підставі записів у земельно-кадастровій книзі та акта інвентаризації ОСОБА_1 і ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,08 га (а. с. 58, 59-60).

З листа Бездрицької сільради від 18 січня 2010 року слідує, що земельна ділянка площею 0,08 га належить ОСОБА_1 і ОСОБА_4 Двір знаходиться у їхньому спільному

користуванні (а. с. 56).

Щодо правового режиму земельної ділянки під двором, про яку йдеться в позові, колегія виходить з наступного.

Оскільки право власності на частини будинку виникло у позивачки та ОСОБА_5 до 01 січня 2002 року, земельна ділянка при цьому будинку з урахуванням положень ст. 30 ЗК України від 13 березня 1992 року та роз'яснень, що містяться в підпункті «г» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» перейшла у їхнє спільне користування, правовий режим якого визначався статтею 42 вказаного Кодексу.

З того часу статус цієї ділянки, в тому числі й під двором, не змінювався. Доказів НІ підтвердження факту досягнення між позивачкою і ОСОБА_5, а потім і з ОСОБА_4 угод щодо певного порядку використання спільної ділянки суду не надано.

У той же час з пояснень позивачки та її представника в суді апеляційної інстанції. ескізу присадибної ділянки по вул. Комсомольській, 25 в с. Бездрик та фотографії» долучених до матеріалів справи, слідує, що ОСОБА_1 наполягає на знесенні огорожі встановленої відповідачами не всередині двору, а саме з вулиці перед кухнею, якою вони ж і користуються.

Зазначений штахетник входів та в'їзду у спільний двір з вулиці через ворота, якими користується, зокрема, позивачка, не перекриває, знаходиться в стороні на певній відстан: від них і об'єктивно не створює їй перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою під двором.

Крім того, ОСОБА_1 сама визнає, що ця огорожа знаходиться поза межами їхнього подвір'я на землях сільської ради.

За таких обставин суд з огляду на положення ст. 391 ЦК України, ст. 116 ЗК України дійшов до обґрунтованого висновку про те, що право позивачки, за захистом якого вона звернулася до суду відповідачами не порушене.

Оскаржуване рішення суд ухвалив з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Сумської районного суду Сумської області від 18 травня 2010 року в даній справі залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий -

Судді -