Апеляційний суд Житомирської області
03 листопада 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі: головуючого - судді Олексієнка М.М., суддів: Миніч Т.І., Забродського М.І., при секретарі судового засідання Ганько Ю.І., з участю:
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді ^Кородьовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2010 року у "справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,
У липні 2010 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про встановлення факту володіння на праві власності ОСОБА_2 житловим будинком №4 по вулиці 40 -річчя Перемоги в селі Старосільці Коростишівського району Житомирської області. Посилалась на те, що нині покійна ОСОБА_2 збудувала вказане будинковолодіння, проте за життя належним чином його не оформила і не отримала свідоцтво про право власності, що в теперішній час перешкоджає йому, як спадкоємцю стати власником будинку та господарських споруд, тому просить встановити факт, що має юридичне значення.
Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2010 року в прийнятті заяви відмовлено з тих підстав, що законом встановлено порядок визнання права власності та фактично існує спір про право, який повинен розглядатись у позовному провадженні.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1, з посиланням на порушення норм процесуального права, допущених суддею, просить ухвалу скасувати з направленням заяви до того ж суду для вирішення питання про прийняття. Вказує на те, що суддя не врахував положення ст. 25, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року „Про судову практику у справах про спадкування, якими передбачена можливість встановлення факту, за наслідками якого, зокрема, можливе прийняття спадщини. В даному випадку
ніякого спору про право не виникає, оскільки немає інших спадкоємців, а отже питання не повинно розглядатись в позовному порядку.
З'ясувавши обставини справа в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Відмовляючи у прийнятті заяви, суддя виходив з того, що з матеріалів справи вбачається спір з приводу нерухомого майна, а отже він повинен розглядатись в позовному провадженні.
Проте такий висновок не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.
Виходячи з роз'яснень, викладених в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
З матеріалів справи не вбачається, що встановлення факту, про який просить заявник, може вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб або наявність спору між спадкоємцями. Навпаки, згідно заяви інший спадкоємець відмовився від спадщини у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 2 п. 2 вище згаданого роз'яснення, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Таким чином, на даній стадії суддею безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті заяви. Якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, то суд зобов'язаний залишити заяву без розгляду. У випадку безпідставності вимог вони залишаються без задоволення.
Крім того, оспорюваною ухвалою, датованою 12.07.2010 року, суддя, з посланням на положення ст. ст. 254, 256 ЦПК України, роз'яснення, викладені в п. З постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), відмовив у прийнятті заяви, що теж не відповідає вимогам закону.
Згідно ч. 4 ст. 256 ЦПК України в редакції Закону №2453-5 (2453-17) від 07.07.2010 року суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, а не у прийнятті заяви, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.
З урахуванням викладеного, ухвала про відмову у прийнятті заяви підлягає скасуванню з передачею питання про її прийняття на новий розгляд до суду першої інстанції.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 4 ч. 2 ст. 307, ст. 311, п. З ч.І ст. 312, ст. ст. 315, 324 ЦІЖ України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 12 липня 2010 року скасувати з передачею питання про прийняття заяви на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу проголошення.