АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія - «відшкодування шкоди» Доповідач : Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2010 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Солодкова А.А.,

суддів: Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

при секретарі: Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, Комунального закладу охорони здоров'я районного територіального медичного об'єднання «Дергачівська центральна районна лікарня», ОСОБА_2 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3, який діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я районного територіального медичного об'єднання «Дергачівська центральна районна лікарня», третя особа - ОСОБА_2, про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

встановила:

У грудні 2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який діє також в інтересах малолітньої ОСОБА_4, звернулись до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 5 год. 45 хв., перебуваючи в Комунальному закладі охорони здоров'я районному територіальному медичному об'єднання «Дергачівська центральна районна лікарня» (Дергачівська районна лікарня), внаслідок неналежного виконання лікарем ОСОБА_2 своїх професійних обов'язків, померла їх дочка та дружина ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила дочку ОСОБА_6. Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2009 року кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України було закрито на підставі Закону України «Про амністію».

Оскільки ОСОБА_2 вчинила злочин, внаслідок якого настала смерть ОСОБА_5, під час виконання своїх трудових обов'язків, позивач ОСОБА_3 просив стягнути на його користь з Дергачівської районної лікарні на відшкодування майнової шкоди завданої смертю його дружини, витрати понесені ним на придбання продуктів харчування для улаштування поминів у день поховання у розмірі 5 618,74 грн., на відшкодування завданої йому та малолітній дочці померлої - ОСОБА_4 моральної шкоди по 400 000 грн. кожному.

Позивач ОСОБА_1 просив стягнути з Дергачівської районної лікарні на відшкодування понесених ним витрат на поховання, спорудження надгробного пам'ятника, огорожі та придбання продуктів харчування для улаштування поминів 10 573 грн., а також на відшкодування завданої смертю дочки моральної шкоди - 400 000 грн.

У лютому 2010 року ОСОБА_3 позовні вимоги уточнив та просив стягнути з відповідача на користь малолітньої ОСОБА_4, на відшкодування шкоди, завданої втратою годувальника, 987,5 грн. щомісячно до досягнення нею 18 років.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 червня 20101 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалено стягнути з Комунального закладу охорони здоров'я районного територіального медичного об'єднання «Дергачівська центральна районна лікарня»: на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 1080 грн. щомісячно до досягнення нею вісімнадцяти років, на відшкодування моральної шкоди - 80 000 грн.; на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди - 1 762 грн. 74 коп., моральної шкоди - 60 000 грн.; на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди - 6 279 грн., моральної шкоди - 60 000 грн. В іншій частині у задоволені позову відмовлено.

В апеляційних скаргах Дергачівська районна лікарня, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду змінити.

Дергачівська центральна районна лікарня просила зменшити розмір стягнення на користь ОСОБА_4 до 400 грн. щомісяця, скасувати рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування витрат у сумі 1 762 грн. 74 коп. на улаштування поминів, зменшити розмір стягнення на користь усіх позивачів на відшкодування моральної шкоди до 20 000 грн. кожному.

ОСОБА_2 просила зменшити розмір стягнення на відшкодування моральної шкоди до 50 000 грн. загальною сумою.

ОСОБА_1 просив збільшити розмір стягнення на його користь з Дергачівської районної лікарні на відшкодування завданої смертю дочки майнової шкоди до 10 573 грн., моральної шкоди - до 400 000 грн.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають відхиленню, а апеляційна скарга Дергачівської районної лікарні - частковому задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що смертю ОСОБА_5, яка настала внаслідок неналежного виконання лікарем Дергачівської районної лікарні ОСОБА_2 своїх посадових обов'язків, позивачам, а також малолітній дочці померлої, завдано майнової та моральної шкоди, яку у визначеному судом розмірі повинна відшкодувати юридична особа, з якою винна особа перебувала у трудових відносинах.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Загальні підстави цивільно - правової відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ч. 1 ст. 1166 ЦК України.

Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вини заповнювача шкоди.

Судовим розглядом встановлено, сторонами у справі не заперечується та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в Дергачівській районній лікарні після народження ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини, внаслідок неналежного виконання лікарем анестезіологом ОСОБА_2 своїх професійних обов'язків померла ОСОБА_5.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 20 березня 2009 року кримінальну справу за звинуваченням ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 140 КК України було закрито на підставі Закону України «Про амністію».

Статтею 1172 ЦК України передбачено, що шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, відшкодовує юридична або фізична особа, з якою працівник знаходився у трудових відносинах.

Відповідно до ч.1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у випадку смерті потерпілого, організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди).

Оскільки стаття 1201 ЦК України не містить переліку необхідних витрат, а в житті до них відносяться витрати на поховання, оплату вінків від близьких родичів, огорожу, пам'ятник, а також улаштування обряду поминів, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність стягнення з відповідача понесених позивачем ОСОБА_3 витрат на улаштування поминального обіду у день поховання у розмірі 1 762 грн., які підтверджуються чеками торгової організації.

Згідно із ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин, чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої втратою дочки та дружини у 60 000 грн., а втратою матері - у 80 000 грн., судом враховано зазначені вимоги закону, характер правопорушення (завдання смерті внаслідок скоєння злочину), глибину фізичних та духовних страждань позивачів, які втратили близьку людину, вимоги розумності та справедливості та вірно визначено розмір моральної шкоди.

Проте не можна погодитись з висновками суду в частині визначення розміру майнової шкоди, завданої малолітній ОСОБА_4 втратою годувальника.

Судом установлено, що до дня смерті ОСОБА_5, працювала бухгалтером у ЗАТ «Завод турбокомпресорів», розмір її середньої заробітної плати складав 920 грн. 07 коп. (а. с. 54).

Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_4 1 080 грн. щомісячно, суд першої інстанції вимог закону щодо визначення розміру відшкодування із заробітку потерпілої, який вона мала саме на час смерті не врахував та безпідставно стягнув відшкодування виходячи із заробітку, який ОСОБА_5 могла б отримувати на вищевказаній посаді через два роки після смерті. У порушення вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України висновок суду в цій частині ґрунтуються на припущенні, у зв'язку з чим не може вважатися законним та обґрунтованим.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним судове рішення в частині задоволення позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої смертю ОСОБА_5 змінити, зменшити розмір стягнення з відповідача на користь ОСОБА_4 до 460 грн. 04 коп. виходячи з розміру середньомісячного заробітку у 920 грн. 07 коп.

В іншій частині судове рішення відповідає встановленим обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального закону і підстав для його скасування чи зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Комунального закладу охорони здоров'я районного територіального медичного об'єднання «Дергачівська центральна районна лікарня» задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 червня 2010 року змінити.

Зменшити розмір стягнення з Комунального закладу охорони здоров'я районного територіального медичного об'єднання «Дергачівська центральна районна лікарня» на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на відшкодування завданої втратою годувальника майнової шкоди, до 460 грн. 04 коп. щомісяця до досягнення нею вісімнадцяти років.

В іншій частині, рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 червня 2010 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючи суддя

Судді