Червоноградський міський суд Львівської області
Справа № 2-457/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2010року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Мелешко С.І.

при секретарі Янкевич Л.В.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Червонограді справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до КП «Червонограджитлокомунсервіс», ДП «Львіввугілля», ОСОБА_5 з залученням третіх осіб :органу опіки та піклування Червоноградської міської ради Львівської області, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , державного нотаріуса ОСОБА_8 , нотаріуса ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу будинку та заповіту на будинок недійсним ,

В с т а н о в и в:

Позивачі : ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до відповідачів КП «Червонограджитлокомунсервіс», ДП «Львіввугілля», ОСОБА_5 про визнання договору купівлі продажу будинку №72, що по вул.Кн.Ольги у м.Червонограді Львівської областіта заповіту на цей будинок недійсним, покликаючись на те , що ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 в 1981 році і стала проживати у спірному будинку з 1981 року . Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також зареєстровані у даному будинку з 1991 року. Спірний будинок перебував на балансі Червоноградського УЖКГ в/о «Укрзахідвугілля».

В серпнні 2001 року позивачка ОСОБА_2 дізналася, що згаданий будинок ще у червні 1992 року був проданий її свекру ОСОБА_11який був єдиним власником будинку.Співпозивачі по справі діти ОСОБА_2 на час виникнення спірних правовідносин були неповнолітніми .

01.11.2001 року ОСОБА_11 помер. Позивачка ОСОБА_2 згоди на купівлю будинку не давала і від свого чоловіка ( котрий помер 31.12.2004 року ) дізналася, що він сам підписав за неї докукменти.

Після смерті свекра відповідач, ОСОБА_5, став чинити їй перешкоди та неповнолітнім дітям у користуванні спірним будинковолодінням , повідомив , що весь будинок належить йому.

Коли укладався договір купівлі продажу спірного будинку, відповідно до вимог закону , не було її письмової згоди на це чим порушено її права та права неповнолітніх дітей. Тому дана угода (договір купівлі-продажу) повинна бути визнана незаконною. Підлягає скасуванню , як стверджують позивачі , заповіт ,складений ОСОБА_11 на цей будинок в користь відповідача ОСОБА_5.

Оскільки позивачі дізналися про порушення свого права із запізненням, лише у 2001 році,тому просять поновити строк позовної давності звернення до суду з поважних причин. В судовому засідання позивачка ОСОБА_2 підтримала свої позовні вимоги , додатково пояснила, що заяви на викуп спірного будинку відповідно до положення вона не писала і про це їй нічого не було відомо.Крім того при винесенні в/о «Укрзахідвугілля" , правонаступником якого є ДП «Львіввугілля» ,рішення про продаж будинку склад сім»ї вказано 4 особи, хоча на той час там ще були прописані і проживали її двоє неповнолітніх дітей, співпозивачі по справі чим порушено їх права.Батько чоловіка ОСОБА_11 став власником будинку і заповів його відповідачу в справі ОСОБА_5 . Позивачі разом з покійним ОСОБА_10 та його батьками проживали у спірному будинку. У 1990 році за власні кошти вони почали добудову до даного будинку, проживали в ній та одній із кімнат будинку.

З 2002 року позивачі не можуть проживати у спірному будинковолодінні , так як відповідач ОСОБА_5 чинить їм у цьому перешкоди.Крім цього спірним договором купівлі-продажу порушено їх право на приватизацію житла . Просила позов задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримала , в обгрунтування позовних вимог зіслалась на обставини , аналогічні підставам звернення до суду .

Відповідач ОСОБА_5 у судовому засіданні позову не визнав та пояснив , що позивачі проживали у спірному будинку,однак коли захворів батько у 2001 році то ОСОБА_2 відмовилась його доглядати. Він перейшов проживати до батька , а відповідачі жили у своїй половині , батько заповів даний будинок йому.

Позивачці ОСОБА_2 було відомо про викуп будинку батьком у 1992 році .На даний час позивачі не проживають у спірному будинку , оскільки мають інше житло . Батько склав заповіт на спірний будинок і все майно на нього ОСОБА_5 .Вважає , що позивачі безпідставно пропустили строк звернення до суду з позовом . Просить відмовити у позові. Представник відповідача КП «Червонограджитлокомунсервіс» позову не визнав та пояснив,що не вбачає підстав для визнання спірного договору купівлі-проодажу будинку недійсним. В КП «Червонограджитлокомунсервіс» заява на викуп будинку та документи не збереглася, а на даний час всі документи які зберігалися у КП «Червонограджитлокомунсервіс» по інших договорах купівлі-продажу за вказаний період знищені. Представник відповідача ДП «Львіввугілля» у судовому засідання позов не визнала та пояснила, що на час укладення спірного договору будинок перебував на балансі Червоноградського УЖКГ в/о «Укрзахідвугілля» і кошти за будинок були сплачені на рахунок Червоноградського УЖКГ . В 2000 році Червоноградське УЖКГ від"єднано від в/о «Укрзахідвугілля» та знаходиться у підпорядкуванні Червоноградського міськвиконкому. Тому позов до них є безпідставним . Представник третьої особи органу опіки та піклування Червоноградського міськвиконкому та Червоноградської міської ради Львівської області в судовому засіданні пояснила , що позов є безпідставним , доводи позивачів , що для укладення спірного договору купівлі продажу будинку була необхідна згода органу опіки і піклування згідно КпШС України є необгрунтованими .

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила , що позов є підставним та підлягає до задоволення . Довірителька перебувала в родинних відносинах з

покійними батьками відповідача ОСОБА_5 , ( була племінницею) які забрали її з інтернату і вона проживала та була прописана з сином ОСОБА_7 в спірному будинковолодінні приблизно до серпня 1992 року . Стосовно продажу спірного будинковолодіння їй у 1992 році не було нічого відомо , особисто вона та від імені свого малолітнього сина згоди на купівлю даного будинку не давала . Вийшовши заміж , вона проживала неподалік , навідувалась до родини , тобто у спірне будинковолодіння , приблизно у другій половині 2001 року від позивачки ОСОБА_2 дізналась про те , що покійний ОСОБА_11 купив зазначений будинок без згоди ОСОБА_2 та заповів його відповідачу ОСОБА_5 . Вважає , що в результаті спірного договору купівлі-продажу будинковолодіння були порушені житлові права позивачів , а також і її права найму житла , хоча в даний час позовних вимог вона не заявляє .

Третя особа Державний нотаріус ОСОБА_8, нотаріус ОСОБА_9 , ОСОБА_7 надали суду письмові заяви , в яких просили розглянути справу у їх відсутності .

Заслухавши пояснення сторін,свідків, представників третіх осіб , оцінивши зібрані документи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 після одруження з ОСОБА_10В.(який на час розгляду справи помер) стала проживати у спірному будинку і разом з неповнолітніми дітьми, співпозивачами по справі : ОСОБА_3 21.04.1986 р.н.та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 були там прописані, як члени сім»ї квартиронаймача з 1991 року. Рішенням в/о «Укрзахідвугілля» від 13.05.1992 року №36, ОСОБА_11 складом сім»ї 4 чоловік, було вирішено продати 3-х кімнатний будинок по вул.Княгині Ольги 72 у м.Червонограді Львівської області, житловою площею 38,6 кв.метри.

Як вбачається з копії договору купівлі-продажу даного будинку, він був укладений між ОСОБА_11М.(батьком чоловіка позивачки ОСОБА_2В.) та в/о «Укрзахідвугілля», в особі начальника Червоноградського УЖКГ 03.06.1992 року та посвідчений нотаріально.

Згідно вказаної угоди власником будинку став ОСОБА_11

Продаж спірного будинку було здійснено відповідно «Положення про продаж громадянам в особисту власність квартир у будинках державного та громадського фонду, їх утримання та ремонт», затвердженого постановою Ради міністрів УРСР і Укрпрофради від 19.05.1989 року №142, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з п.9 даного положення громадянин ,який бажав придбати у особисту власніть займану квартиру( будинок)подає заяву за місцем проживання до виконавчого комітету міської Ради народних депутатів або адміністрації підприємства, організації, об»єднання у відані або власності яких перебуває будинок. До заяви додається письмова згода членів сім»ї, проживаючих разом з ними на придбання квартири (будинку) у його особисту власність і довідку з місця проживання про склад сім»ї та прописку. Як встановлено у судовому засіданні заяви та згоди на придбання ОСОБА_11 у особисту власніть спірного будинку позивачка не давала.

Як пояснив представник КП «Червонограджитлокомунсервіс» та стверджується письмовим повідомленням останнього від 05.07.2006 року № 3408/15 , що документи по викупу саме зазначеного будинку в КП «Червонограджитлокомунсервіс» не збереглися з невідомих причин .

Свідок ОСОБА_12 , яка працювала на той час в КП «Червонограджитлокомунсервіс» та займалася підготовкою документів стосовно продажу ряду будинків в тому числі і спірного будинку , пояснила , що порушень при здійсненні купівлі-продажу будинку не допускалось .

Як вбачається із наданого в розпорядження суду рішення від 13.05.1992р. №36 в/о «Укрзахідвугілля», останнє прийято щодо продажу будинку по вул. Кн.Ольги 72 у м.Червонограді, ОСОБА_11 складом сім*ї з чотирьох чоловік. Хоча на час його прийняття склад сім*ї ОСОБА_11 складався з шести чоловік,тобто ще двоє неповнолітніх на той час дітей , співпозивачів по справі .

Як пояснила в судовому засіданні представник третьої особи ОСОБА_6 , вона з сином на час вчинення спірного договору купівлі-продажу була прописана з малолітнім сином у спірному будинку , згоди її на викуп будинку ніхто не питав , хоча вона фактично була членом сім*ї ( племінницею ОСОБА_11 ) .

Жодних переконливих даних про дачу згоди позивачкою ОСОБА_11. І.В. особисто та в інтересах її неповнолітніх дітей , в розпорядження суду не надано ,а судом таких даних не здобуто.Суд критично оцінює пояснення свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_13 , котрі перебувають з позивачкою ОСОБА_2 у неприязних відносинах , та являються ОСОБА_5 колишньою дружиною відповідача ОСОБА_5 , а ОСОБА_13 кумою його батьків , в частині , що позивачці ОСОБА_2 було відомо , що у 1992 році було здійснено купівлю-продаж спірного будинковолодіння . Покази даних свідків спростовують пояснення свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16, ОСОБА_17, котрі котегорично ствердили , що позивачка ОСОБА_2 дізналась про спірний договір купівлі-продажу будинку лише в другій половині 2001 року . Сусідка сторін ОСОБА_15 в судовому засіданні також ствердила , що коли їх сім*я викуповувала аналогічний будинок , вона також згоди не давала , всі документи оформляв чоловік , що на думку суду стверджує можливість допущення порушень при викупленні спірного будинку .

Тому з врахуванням науведеного ,на думку суду, при купівлі спірного будинку були порушені права та інтереси позивачів ,що в дальнішому привело до позбавлення їх права на житло у спірному приміщенні , тобто були порушені житлові права , зокрема право користування спірним будинковолодінням . Оскільки після спадкування будинку відповідачем ОСОБА_5 , який став новим власником вони позбавлені можливості проживати у спірному будинковолодінні .

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР від 1963р., недійсною є та угода,що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей.

Ст. 48 ЦК УРСР застосовується при порушенні встановленого порядку вчинення громадянами і організаціями дій , спрямованих на встановлення , зміну чи припинення цивільних прав і обов*язків , при ущемленні угодою особистих або майнових прав неповнолітніх дітей , а також в інших випадках їх невідповідності вимогам чинного законодавства , якщо для них не встановлені особливі правила визнання угод недійсними

( ст.ст. 45-47, 49-58 ЦК УРСР ) .

Згідно з ст.145 КЗпШС України , який діяв на час спірних правовідносин , зазначено, що опікун не вправі без дозволу органу опіки та піклування укладати угоди , а піклувальник давати згоду на їх укладення , якщо вони виходять за межі побутових . Такими договорами зокрема є договори, що потребують нотаріального посвідчення і спеціальної реєстрації .

Як пояснила представник органу опіки та піклування Червоноградської міської ради , такої згоди ними не надавалось , що сторонами не оспорюється , хоча спірний договір купівлі-продажу завірявся нотаріально і зачіпав інтереси малолітніх на той час позивачів.

По не дійсній угоді кожна із сторін зобов"язана повернути другій стороні все одержане за угодою,а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Поскільки при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу були порушені вимоги закону, який регулював дані відносини та права позивачки і її неповнолітніх дітей, тому суд прийшов до переконання , що даний договір купівлі-продажу будинку слід визнати недійсним . Відповідно наступні дії по розпорядженню вказаним майном, які вчинені ОСОБА_11 теж підлягають визнанню недійсними. Останнім було складено заповіт 12.11.2000 року згідно якого спадкоємцем всього майна є відповідач ОСОБА_5 .

Тому зазначений заповіт в частині заповідання спірного будинковолодіння відповідачу слід теж визнати недійсним.

Як передбачено ст.48 ЦК України при визнанні недійсною угоди кожна із сторін зобовязана повернути все одержане за угодою.

Як вбачається з статуту ДП Червоноградського УЖКГ В/О «Укрзахідвугілля» , наказів Міністерства палива України № 125 від 17.06.1975 року , № 396 від 16.08.1996 року , №50 від 02.02.2001 року ,№751 від 24.12.2002 року, правонаступником продавця Західно Українського виробничого об*єднання по видобутку вугілля «Укрзахідвугілля» є відповідач ДП «Львіввугілля» , якому слід повернути спірний будинок та стягнути в користь відповідача ОСОБА_5 його вартість .

Оскільки договір купівлі-продажу спірного будинку в червні 1992 року було укладено за 3 068 крб., якими тоді були грошові одиниці України . 12.11.1992 року згідно Указу Президента України «Про реформу грошової системи в Україні» купонокарбованці було впровадженно у сферу безготівкового обороту . 25.08.1996 року Президентом України було підписано Указ « Про грошову реформу в Україні» , за яким в обіг було введено національну валюту України гривню . Карбованці підлягали обміну на гривні за курсом 100000 карбованців за 1 гривню . Суд не вбачає належнообгрунтованих правових підстав про повернення відповідачу ОСОБА_5 вартості будинку ( комерційної чи залишкової вартості ) , а погоджується з доводами позивачів , що на час вирішення спору в суді при двусторонній реституції відповідачу ОСОБА_5 слід повернути 0.03 гривні . Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні та інші відполвідачі на пропозицію суду висловитись стосовно суми необхідної поверненню ОСОБА_5 відмовились .

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 послався на ті обставини, що позивачам було відомо про дану угоду ще у 1992 році, так як в той час проводилася перепрописка членів сімї у будинкову книгу і вони пропустили строк звернення до суду.

Наведене позивачі заперечили та пояснили, що дана перепрописка проводилася без їх участі і будикової книги до часу виникнення спору їм ніхто не надавав .

Згідно з вимогами ст.76 ЦК УРСР 1963 року , який діяв на час виникнення спірних правовідносин, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня , коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення свого права . Позивачка ОСОБА_2 та свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 , представник третьої особи та свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні ствердила, що про укладення спірного договору купівлі-продажу будинку та складення заповіту ОСОБА_11 на спірне будинковолодіння стало відомо восени 2001року, дані пояснення на думку суду , є переконливими . З позовом в суд позивачка звернулася 20.11.2001 року , тому , вважає , що вона не пропустила встановлений на час виникнення спірних правовідносин трьохрічний термін позовної давності і немає необхідності для його відновлення . Що стосується позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 на час виникнення спірних правовідносин та звернення їх матері позивачки ОСОБА_2 в суд , вони були малолітніми і звернулись з самостійними позовами в суд для захисту своїх прав після досягнення повноліття , на думку суду , також , не пропустили встановленого терміну звернення до суду .

За таких обставин суд і прийшов до переконання , що позов слід задовольнити в повному обсязі , як підставний та обгрунтований .

Керуючись ст.ст.10,60,212,215, 218 ЦПК України, ст.48,76,80,545 ЦК України від 1963 року, суд,-

В и р і ш и в :

Позов задовольнити .

Визнати недійсним договір купівлі продажу будинку № 72 по вул.Кн.Ольги в м.Червонограді Львівської області, що складається з трьох кімнат, кухні, пяти коридорів загальної площею 93,8 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м. разом із господарськими будівлями , що розташовані на земельній ділянці площею 690 кв.м., укладений між Західно Українським виробничим обєднанням по видобутку вугілля „Укрзахідвугілля в особі Червоноградського УЖКГ і ОСОБА_11 03 червня 1992 року та посвічений Червоноградською державною нотаріальною конторою 06 червня 1992 року за реєстром № 1-1813 .

Анулювати реєстраційне свідоцтво від 09.06.1992 року на право особистої власності на даний будинок видане ОСОБА_11.

Стягнути з ДП «Львіввугілля» в користь ОСОБА_5 0,03 грн. . Повернути житловий будинок по вул.Кн.Ольги №72 у м.Червонограді Львівської області, що складається із трьох кімнат, кухні пяти коридорів загальною площею 93,8 кв.м., житловою площею 38,6 кв.м. разом з сараєм та розташований на земельній ділянці площею 690 кв.м. у власність ДП «Львіввугілля» .

Визнати частково недійсним заповіт від 20.11.2000 року в частині заповідання ОСОБА_11 належного йому будинку №72 по вул.Кн.Ольги у м.Червонограді Львівської області з господарськими будівлями при будинковою територією і земельною ділянкою у користь ОСОБА_5.

Рішення набирає чинності через десять днів з часу його оголошення, якщо не подана заява про апеляційне оскарження .

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано на протязі десяти днів з часу проголошення рішення .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з часу подання заяви про апеляційне оскардення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя С.І.Мелешко