Справа № 2-1715/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року

Комсомольський районний суд м. Херсона

у складі :головуючого -судді Ігнатенко О.Й.,

при секретарі Вуйцик О.І.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю КБ»Західінкомбанк», про визнання права власності на ? частину житлового будинку,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку № 31 по вул. 6 Західній в м. Херсоні,посилаючись на те, що зазначений будинок є спільним майном подружжя,придбаним під час шлюбу.

В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнавали, просили у його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи по справі в суді пояснив, що відповідачем в КБ»Західінкомбанк» отримана позика, укладений договір іпотеки, предметом якого є будинок 31 по вул. 6 Західній в м. Херсоні. Про укладення цього договору було відомо його дружині-Найденко О.В.,яка виступила поручителем за укладеним договором поруки, несе солідарну з ОСОБА_3 відповідальність,тому інтереси банку при любому результаті розгляду справи не будуть порушені.

Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню частково,оскільки відповідно ст. 60 СК України майно ,набуте подружжям за час шлюбу , належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Разом з тим, згідно з п.3 ч.1 ст.57 СК України майно набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали йому(їй)особисто, є особистою приватною власністю чоловіка(дружини), Відповідно до п.7 цієї статті якщо у придбання майна вкладені ,крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Відповідно свідоцтву про одруження сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.11.2002 року.

Відповідно договору купівлі-продажу від 12.10.2004 року відповідач придбав за 18 678 грн будинок № 31 по вул..6 Західній в м. Херсоні.

Згідно договору купівлі-продажу від 16.09.2004 року ОСОБА_3 продав належну йому на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 за 4209 грн.

Позивачкою не оспорюється, що кошти,отримані після продажу квартири ,що належала відповідачеві особисто були використані для придбання спірного будинку і,зважаючи на викладене, суд вважає, що частка відповідача у спільному сумісному майні подружжя повинна бути збільшена. Для вирахування цієї частки необхідно суму внесену відповідачем 4209 грн поділити на суму, за яку будинок був придбаний,тобто на 18 678 грн. Таким чином,частка ,що належить відповідачу у спірному майні особисто складає 22/100 частини цього майна. 78/100 частини будинку 31 по вул.6 Західній в м. Херсоні належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Виходячи з рівності часток сторін частка позивачки складає 39/100 частини вказаного будинку, а частка відповідача з врахуванням частки,що належить йому особисто-61/100.

При цьому суд визнає непереконливими ствердження відповідача, що увесь будинок придбаний ним був за кошти ,що належали йому с особисто з посиланням на те, що недостатню суму в розмірі 12000 грн він позичив у своєї матері під розписку. Але, жодна із сторін по справі не заперечувала, що будинок був придбаний для родини відповідача, з метою поліпшення її житлових умов. Крім цього, протягом 6 років з моменту,як стверджує відповідач він отримав позику, кошти за договором позики він не повертав, а його мати з вимогою про повернення цих коштів не зверталася.

Зважаючи на те, що допитана по справі як свідок ОСОБА_5, яка підтвердила ствердження відповідача, є матірю останнього, має неприязні стосунки з позивачкою, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 може бути зацікавлена в результатах розгляду справи і тому її покази судом визнаються непереконливими.

З досліджених судом договору позики від 07.10.2004 року, розписки(а.с.22,23) вбачається що ОСОБА_5 передала у борг ОСОБА_312 000 грн, але, у зазначених документах не йдеться про те,що ця сума передана саме для придбання будинку 31 по вул. 6 Західній в м. Херсоні і будь-яких інших доказів,щоб підтверджували використання цих коштів для придбання цього будинку суду не надано.

Допитані по справі свідки ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_9 в суді підтвердили,що сімя ОСОБА_3 жила скромно, періодично ОСОБА_3 позичав невеликі суми грошей. А свідок ОСОБА_6,яка є сестрою відповідача, крім цього, підтвердила факт погіршення стосунків її матері та позивачки після переселення та сумісного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,60, 212,213,215 ЦПК України, ст. ст 57,60, 70 СК України, суд-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю КБ»Західінкомбанк», про визнання права власності на ? частину житлового будинку,задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 39/100 частини будинку 31 по вул. 6 Західній в м. Херсоні.

В інший частині позову відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи,які брали участь у справі, але, не були присутні у судовому засіданні на час проголошення рішення ,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: