Справа № 2-1809/1-10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" серпня 2010 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі

Головуючої судді Астахової О.О.

при секретарі Сиволап О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про зобов'язання перерахувати пенсію, -

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою, в якій просить зобов'язати відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва здійснити перерахунок та виплату їй з 02.07.2007 року державної пенсії в розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та просить зобов'язати відповідача виплатити їй різницю з урахуванням підвищення та проведених їй виплат за період з 02.07.2007 року по день постановлення судом рішення у даній справі.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона являється ліквідатором аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, з 02.07.2007 року їй було встановлено ІІ групу інвалідності, пов'язану з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС - безстроково.

З 30.05.2005 року вона перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва та з 02.07.2007 року отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Проте, на думку позивача, Відповідач невірно обчислює розмір пенсії і, відповідно, сплачує її не в повному розмірі, керуючись при цьому постановами КМУ, а не на підставі Закону України, тобто всупереч Конституції України та Законів України.

На письмове звернення до Відповідача, їй було відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії, тому відмова в здійсненні перерахунку, на думку позивача, є протиправною, грубо порушує її права та законні інтереси.

Таким чином, позивач просить зобов'язати Відповідача перерахувати перераховану їй пенсію з 02.07.2007 року та зобов'язати встановити розмір державної та додаткової пенсії не нижче розміру пенсії, встановленої статтями 50, 54 Закону України з урахуванням розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної за правилами ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", також зобов'язати Відповідача виплатити їй різницю з урахуванням підвищення та проведених їй виплат за відповідний період.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі виходячи з доводів, якими вони обгрунотовуються та просила позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, направив до суду заперечення в яких просив в задоволенні позову відмовити, з підстав викладених в запереченнях, а справу розглянути у його відсутність з урахуванням наявних доказів.

За таких обставин, суд вважає можливим розглядати і вирішувати справу у відсутність відповідача на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідачем не заперечується та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 являється учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За даними довідки до акта огляду МСЕК № 016969 серія № КБ-1 з 02.07.2007 року позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, пов'язану з ліквідацією аварії на Чорнобильській АЕС - безстроково.

З 02.07.2007 року позивач перебуваючи на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Положеннями статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ОСОБА_1 віднесена до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною четвертою статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Відповідно до частини першої статті 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Вказані норми Закону були змінені 28.12.2007 року, нова редакція зазначених статей 50, 54 Закону набрала чинності з 01.01.2008 року, проте, вказані зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року.

Згідно з ч.2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

За таких обставин, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції Закону № 796-ХІІ від 19.12.1991 року, 01.07.1992 року, позивач має право на призначення пенсії в розмірі, не нижчому 8 мінімальних пенсій за віком, та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, за період з 02.07.2007 року, дати з якої отримує пенсію відповідно до Закону України № 796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" по 01.01.2008 року, дати коли нова редакція ст..ст..50.54 зазначеного Закону набрали чинності. Та з 22.05.2008 року, коли такі зміни були визнані неконституційними у відповідності до Рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року. Щодо позовної вимоги про зобов»язання відповідача перерахувати та виплатити державну (основну) та додаткову пенсії в період з 01.01.2008 року по 21.05.2008 року у відповідності до положень ст.ст.50,54 Закону України № 796-ХІІ в діючій редакції, то вони до задоволення не підлягають, оскільки за загальновизнаним принципом права, закріпленим у ст..58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому до певної події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали.

Умови призначення і виплати пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, регулюються Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Призначення і виплата такої допомоги здійснюється Управліннями пенсійного фонду України в районних, районних у містах Києві та Севастополі за місцем реєстрації або місцем проживання постраждалих осіб.

За таких обставин Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва є належним відповідачем в даній справі.

Статтею 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді:

а) державної пенсії;

б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникненню

права на державну пенсію.

Частиною 1 ст. 33 Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначені розміри пенсії по інвалідності залежно від групи інвалідності.

Згідно до п. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що в усіх випадках розмір пенсій по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи, не може бути нижчим: - по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Зі змісту статей 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсій за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, у тому числі віднесеним до категорії 1. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Таким чином, для позивача, як інваліда II групи, з моменту призначення пенсії їй Управлінням Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як особі, щодо якої встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою 1 категорії, розмір державної та додаткової пенсії повинен був розраховуватися виходячи з наведених розмірів до набрання чинності нової редакції статей 50, 54 зазначеного Закону №796-ХІІ та з 22.05.2008 року, коли рішенням Конституційного Суду України такі зміни були визнані неконституційними.

Суд не приймає доводи відповідача в тій частині, що відповідно до ч. 4, 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з настанням інвалідності або втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначається Кабінетом Міністрів України, внаслідок чого відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва керувався розміром, визначеним постановами КМУ, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених Законом.

Тобто, Кабінет Міністрів України встановлює порядок виплат, не порушуючи положень Закону.

Таким чином, доводи Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про призначення пенсії виключно на нормах, які встановлені Постановами Кабінету Міністрів України, не можуть прийматись судом як доказ правомірності діянь відповідача, оскільки за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру пенсій позивачеві, застосуванню підлягають частина перша статті 50 та частина четверта статті 54 Закону № 796-ХІІ, а не Постанова Кабінету Міністрів України № 654, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

Суд також не приймає до уваги доводи відповідача про пропущення позивачем строку звернення з даними вимоги до суду виходячи з положень ст..ст.99,100 КАС України, оскільки позивач, як ліквідатор наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії, виконуючи свій громадянський обов'язок, втратила здоров'я, а на вимоги про відшкодування шкоди завданої будь-яким ушкодженням здоров»ю позовна давність не поширюється.

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 4 п. 34 ч.1 ст.4 Декрету КМУ "Про державне мито" за № 7-93 від 21.01.1993 року сторони звільнені від сплати судового збору, а тому судовий збір компенсується за рахунок держави.

На підставі ч.1 ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, враховуючи що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,11,60, 88, 212-215,223,294ЦПК України, ст.. 49, ч.1 ст. 50,ч.ч.4,5 54, ч. 3 ст. 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ч.1 ст.28, 33, ч.2 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва про зобов'язання перерахувати пенсію - задовольнити частково.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, провести перерахунок та виплату державної пенсії ОСОБА_1 згідно вимог ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі не менше 8 мінімальних розмірів пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, згідно ст. 50 вищевказаного Закону в розмірі 75 % від мінімальної пенсії за віком, взявши за основу розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за період з 02 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 09 серпня 2010 року, з урахуванням проведених ОСОБА_1 виплат.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на користь ОСОБА_1 60,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя