Справа № 2-3498/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 29.06.1996 року він перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Станом на сьогоднішній день він проживає з відповідачкою по справі в одній квартирі. Спільне життя з відповідачкою не склалося в звязку з різними поглядами на життя та виховання дітей. Однією сім`єю вони не живуть більше ніж два роки, спільне господарство не ведуть, тому що за словами дружини, у неї не вистачає тих грошових коштів, що він заробляє та приносить додому. Приносить він дійсно мало, але це повязано з тим, що він харчується з магазину. Крім того, кошти йшли на ремонт квартири тещі, де вони раніше проживала, а потім на ремонт його квартири. Він більше ніж два роки проживає на кухні на розкладушці. Шлюбні відносини з відповідачкою припинені з 2008 року, спільне господарство не ведеться. Він не має бажання бути разом з нею. Відповідачка живе своїм життям і не намагається перейнятися його проблемами та проблемами сім`ї взагалі. Примирення між ним та відповідачкою не може бути. Подальше збереження сім`ї і сумісне життя стали просто не можливо. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив шлюб розірвати. Пояснив, що після надання судом строку на примирення нічого не змінилось. З часу подачі ним позову, стало ще гірше. Він все життя винен у своєї дружини. З відповідачкою в шлюбі з 1996 року, мають двох дітей. Спільне господарство з нею не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують останні півтора роки. Його остаточне та кінцеве рішення є те, що він не бажає перебувати в шлюбі з відповідачкою. Примирення неможливе.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні, пояснила, що позивач ніяких дій до примирення не веде. Сім років розібрані туалет та ванна кімната, а чоловік нічого не робить. Грошей не дає, дітей утримує вона сама. Для неї важко робити все самій. Позивач обіцяв зробити ремонт, цього він не зробив. Він нічого не робить, не вирішив жодної проблеми. Вже було багато приводів до міліції. Він хоче розлучення щоб водити своїх собутильників та жінок. Вона намагалася з ним розмовляти, але він мовчить. Зауважила, що є рішення суду про стягнення аліментів з позивача з серпня 2010 року.

Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29.06.1996 року, від шлюбу мають двох дітей дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Протягом останніх півтора роки сторони не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбні стосунки. Наданий строк на примирення позитивних результатів не приніс. Позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачкою, вважає, що примиритися та зберегти сім`ю неможливо. З наданих відповідачкою письмових заперечень та її пояснень в судовому засіданні слідує, що позивач веде себе неналежно нічого не робить по дому, відносно нього складаються протоколи міліцією, влаштовує скандали, спричиняв їй тілесні ушкодження. Дані обставини свідчать про те, що відповідачка сама підтверджує про відсутність останній час належної сім`ї, а її заперечення на розірвання шлюбу повязані з квартирними питаннями. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сім`ї.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110-112 СК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який був зареєстрований 29.06.1996 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з філією Державного центру розвитку сім`ї, актовий запис № 556.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: