АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Щегельському Д.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства завод „Електроважмаш про визнання наказів недійсними, поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного підприємства завод „Електроважмаш (далі - ДП завод „Електроважмаш), в якому просив визнати недійсним наказ №740-к від 10.08.2009року про його звільнення з роботи з 10.08.2009року у звязку зі скороченням штату працівників, поновити його на посаді охоронця 4-го розряду управління безпеки (обліковий шифр 253) та стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує на те, що він знаходився з відповідачем у трудових стосунках, працюючи на заводі з 20.05.1996року на різних посадах (стрілка воєнізованої охорони, охоронця), тобто більше 13років, є ветераном органів внутрішніх справ, а тому, на його думку, а тому при розірванні безстрокового трудового договору з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України - за скороченням штату працівників, мав переважне право на залишенні на роботі. Незважаючи на це, відповідач запропонував йому лише одну посаду з перенавчанням стропальника, хоча на підприємстві були інші вакантні посади.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача заявлені ОСОБА_1 вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, наведених ним в позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, зазначивши, що звільнення ОСОБА_1 за скороченням штату проведено з дотриманням вимог трудового законодавства.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2010 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. Зокрема вказує, що позивачу при скороченні його посади адміністрацією підприємства було запропоновано лише одна вакансія робоча спеціальність, а інші посади, які були на той час вакантними, йому не пропонували й на них прийняті інші особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, скорочення численності або штату працівників.

Як убачається з матеріалів справи, наказом №250 від 19.05.2009року, який погоджено з профспілковим комітетом, у звязку з необхідністю посилення заходів по економії заробітної плати, виключенню дублюючих функції по патрулюванню виробних корпусів та внутрішніх цехових площ сторожами цехів, корпусною охороною підприємства, позавідомчою охороною спеціалізованого охоронного агентства „ІНЕК, з метою підвищення ступеня надійності збереження державної власності за рахунок технічних засобів спостереження, а також для оптимізації рівня координованих дій реагування охорони на підприємстві, ліквідовано відділ охорони управління безпеки (обліковий шифр 253) ліквідовано і всі посади працівників цього відділу скорочено (а.с.14).

Про скорочення посади охоронця 4-го розряду та звільнення з роботи з 10.08.2009року за скороченням штату ОСОБА_1 було попереджено наказом №476-к від 02.06.2009року, тобто більше ніж за два місяця.

Наказом №709-к від 10.08.2009року по ДП завод „Електроважмаш ОСОБА_1 звільнено з роботи з вищеназваних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог ст.40ч.1п.1 КЗпП України.

При цьому твердження позивача про те, що адміністрацією заводу було проігноровано його переважне право на залишення на роботі, ґрунтується на невірному тлумаченні чинного законодавства.

Так, відповідно до ч.1 ст.42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Вказана норма застосовується у випадках коли скорочується частина посад, а інша частина залишається, то шляхом порівняння визначаються працівники, які мають переважне право на залишенні на роботі. В даному випадку, у звязку з повною ліквідацією відділу охорони управління безпеки згідно наказу №250 від 19.05.2009року директора заводу „Електроважмаш всі посади цього відділу були скорочені, а тому всі працівники без виключення підлягали звільненню. Таким чином, в даному випадку для реалізації переважного права на залишенні на роботі позивача ні з ким було порівнювати.

Посилання позивача в апеляційній скарзі стосовно того, що судом недостатньо вивчено інформаційну довідку про працівників, які були прийняті на підприємство в період з 02.06.2009р. по 10.08.2009р. колегією суддів не приймаються. З цієї довідки убачається, що за вказаний період були вакантними декілька посад стругальника, а також посади, які потребували вищої технічної освіти (інженерно-технічні працівники) або професійно-технічної освіти та досвіду робот (робочі спеціальності) У звязку з тим, що позивач за відсутності відповідної освіти та досвіту роботи не міг претендувати на існуючі вакансії, підприємство пішло назустріч останньому та запропонувало перенавчання стропальником безпосередньо на заводі.

Пропонувати працівникові перенавчання під час звільнення це право, а не обовязок роботодавця.

Однак, як убачається з акту від 10.06.2009року ОСОБА_1 відмовився від перенавчання на стропальника.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -