Кузнецовський міський суд Рівненської області
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі: головуючого - судді Горегляд О.І., з участю:

- секретаря судового засідання - Ломази С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кузнецовськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 1991 року ОСОБА_2 і ОСОБА_1 уклали між собою шлюб у Рафалівській селищній раді народних депутатів Володимирецького району Ровенської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за №9 та видано подружжю свідоцтво про шлюб серії І-ГЮ №485716. За час шлюбу у сторін народилася дочка -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на теперішній час є повнолітньою.

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зазначивши, що спільне життя з відповідачем не склалося. З відповідачем немає порозуміння та взаємоповаги. Сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Проживати із відповідачем однією сім'єю ОСОБА_1 не бажає. З цих мотивів позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений із ОСОБА_2

У судове засідання сторони не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність.

У письмовій заяві від 20 жовтня 2010 року позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб. Окрім цього пояснила суду, що в відділ РАЦСу не зверталася, том) що відповідач добровільно не бажав розривати шлюб.

Відповідач повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1, про що вказав у письмовій заяві від 19 жовтня 2010 року.

Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню в повному обсязі.

Зі змісту позову і доводів ОСОБА_1 слідує, що спільне життя між подружжям не склалося через постійні суперечки. Сторони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Вказані обставини не спростовані відповідачем. Сторони бажають розірвати шлюб, примирення вважають неможливим.

Отже, судом встановлено, що сім'я ОСОБА_1 і ОСОБА_2 фактично не існує, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить інтересам обох сторін, що має істотне значення.

Згідно з вимогами, передбаченими ч.І ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Ч.ч.І, 4 ст.55 СК України передбачають, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а також зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.

Відповідно до ч.ч.З, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, суд вважає, що в разі небажання, навіть, одного з подружжя проживати спільно у шлюбі - такий шлюб не може бути збереженим.

Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружися, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З наведених підстав суд вирішив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, оскільки вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить інтересам обох сторін.

Враховуючи наведене, на підставі ч.І ст.24, ч.ч.І, 4 ст.55, ч.ч.З, 4 ст.56, ч.2 ст. 104, ч.З ст.105, ч.І ст.110, ст. 112 СК України, керуючись ст.ст.4, 60, ч.І ст.61, ч.ч.І, 2 ст.88, ч.4 ст.174, ч.З ст.208, ч.ч.І, 2 ст.209, ст.ст.212-215, ч.І ст.218, ч.ч.І-3 ст.222, ч.І ст.223, ч.І ст.294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_1, який зареєстрований Рафалівською селищною радою народних депутатів Володимирецького району Ровенської області 27 квітня 1991 року, актовий запис за №9, -розірвати.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору (державного мита) на підставі п.18 ч.І ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21 січня 1993 року №7-93.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір (державне мито) в сумі 8 (вісім) гривень 50 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави державне мито в сумі 8 (вісім) гривень 50 копійок при реєстрації розірвання шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя: О.І.Горегляд