ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1136/10
провадження № Б/н 1348
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого

судді Ящук Т.І.

при секретарі Жиленко Ю.Г.

з участю позивачки ОСОБА_2

представника позивачки ОСОБА_3

представника відповідачки ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , треті особи - ВАТ «Страхова компанія «Алькона», ВАТ « ХДІ страхування» , ОСОБА_6 - про відшкодування матеріальної шкоди

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідачки - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на наступні обставини.

05.05.2000року відповідачкою ОСОБА_5 як приватним нотаріусом була посвідчена довіреність, за якою ОСОБА_6, мати позивачки, мала право діяти від імені сторони договору купівлі-продажу - продавців ОСОБА_7 . В процесі виконання нотаріальних дій, при посвідченні довіреності, ОСОБА_5 встановлювала дієздатність осіб (ОСОБА_7) та переконавшись в їх адекватності, посвідчила вказану довіреність.

23.06.2000року нотаріусом ОСОБА_5 була посвідчена угода купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, власниками якої були ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2008 року визнано недійсною довіреність, видану ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_6 на право відчуження квартири, посвідчену 05.05.2000 року приватним нотаріусом ОСОБА_5

Також вказаним рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 23.06.2000 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 Суд зобовязав ОСОБА_2 повернути ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_1.

Тобто Апеляційний суд м. Києва встановив незаконність та необґрунтованість дій нотаріуса ОСОБА_5, яка на свій розсуд 05.05.2000 року встановила дієздатність ОСОБА_9 та здійснила нотаріальне посвідчення довіреності.

Отже, квартира, яку купила позивачка в 2000 році коштувала одну ціну, а в 2009 році - вже зовсім іншу. Якщо порівняти ринкове ціноутворення вказаного помешкання, то вартість квартири виросла в рази . Тому позивачці незаконними діями нотаріуса завдана матеріальна шкода, яка дорівнює ринковій вартості даної квартири, яку вона повинна звільнити. Ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 складає 800000 грн.

На письмову претензію позивачки добровільно компенсувати вартість втраченої з вини нотаріуса ОСОБА_5 квартири в сумі 800 000 грн., нотаріус відповідала, що вважає претензію безпідставною. Всупереч її позиції позивачка вважає, що дії нотаріуса знаходяться в причинному звязку з виникненням шкідливих наслідків для позивачки та її чотирьох неповнолітніх дітей. Дії відповідачки свідчать про спричинення матеріальної шкоди позивачці, яка дорівнює вартості втраченої з її вини квартири.

Ухвалою суду від 21.04.2010 року до участі у справі було залучено третіх осіб - ВАТ «Страхова компанія «Алькона», ВАТ « ХДІ страхування» , а також ОСОБА_6

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_2 800 000 грн. матеріальної шкоди як ринкову вартість квартири для придбання житла . На даний період часу за позовом прокурора Дарницького району м. Києва ухвалене рішення суду, яким ОСОБА_2 з дітьми виселено з вказаної квартири, тобто вона з вини нотаріуса ОСОБА_5 залишилась на вулиці без житла.

Представник відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на безпідставність позовних вимог.

Представники третіх осіб ВАТ «Страхова компанія «Алькона», ВАТ « ХДІ страхування» та третя особа ОСОБА_6 про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак в судове засідання не зявились . Судом визнано за можливе розглянути справу в їх відсутності.

Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Рішенням колегії суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2008 року було скасоване рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2007 року та ухвалено нове рішення, яким позов Прокурора Дарницького району м. Києва задоволено. Визнано недійсною довіреність, видану ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_8 ОСОБА_10 ОСОБА_11 на право відчуження квартири , посвідчену 05.05.2000 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий номер 413.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 23.06.2000 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, реєстровий номер 809.

Зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_8, ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_4. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 18087 грн. 94 коп. (а.с. 9-12)

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2008 року встановлено наступне .

05.05.2000року ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 видали довіреність, якою уповноважили ОСОБА_6 ( матір ОСОБА_2 ) бути їх представником з питань оформлення спадкових прав та з питань збору документів для продажу квартири АДРЕСА_5.

23.06.2000року на підставі вищевказаної довіреності ОСОБА_6 продала належну ОСОБА_9 квартиру АДРЕСА_6 О.П., про що свідчить договір купівлі-продажу нерухомого майна , посвідчений, як і довіреність, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Під час розгляду вказаної справи 02.06.2004 року ОСОБА_7 помер.

Згідно з актом судової психолого-психіатричної експертизи від 25.12.2001 року, проведеної Київським центром судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_7 на момент укладення угоди 05.05.2000 року не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, проте страждав органічним ураженням головного мозку судинного генезу та не міг усвідомлювати та сприймати обставини, що мають значення для справи та давати про них правильні покази.

Відповідно до акту судової психолого - психіатричної експертизи від 25.12.2001 року, проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_8 на момент укладання угоди 05.05.2000 року не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, проте страждав хронічним психічним розладом у формі шизофренії, відповідно станом на 05.05.2000 року не міг усвідомлювати та сприймати обставини, що мають значення для справи та давати про них правильні покази.

Згідно з актом судової психолого-психіатричної експертизи від 25.12.2001 року , проведеної Київським центром судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_9 на момент укладення угоди 05.05.2000 року не знаходився в тимчасовому хворобливому стані, проте страждав олігофренією з ступенем помірно вираженої дебільності, відповідно станом на 05.05.2000 року не міг усвідомлювати та сприймати обставини, що мають значення для справи та давати про них правильні покази.

В зазначеному рішенні колегія суддів Апеляційного суду м. Києва встановила, що під час підписання 05.05.2000 року ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 довіреності на імя ОСОБА_12JL, якою вони уповноважили бути їх представником з питань оформлення спадщини та документів на продаж квартири, вказані особи не могли розуміти значення своїх дій, їх юридичних наслідків та свідомо керувати своїми діями, тому видана ними довіреність та укладений договір купівлі-продажу є недійсними.

Заявляючи дані позовні вимоги , ОСОБА_2 та її представник посилались на норми ст. 1166 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» та вказували , що в заподіянні шкоди позивачці є вина нотаріуса ОСОБА_5, оскільки нотаріус неналежним чином встановила дієздатність ОСОБА_9, то вона допустила недбалість, її дії є незаконними та необгрунтованими.

Статтею 27 Закону України «Про нотаріат» передбачено , що шкода, заподіяна особі внаслідок незаконних дій або недбалості приватного нотаріуса, відшкодовується в повному розмірі.

Для забезпечення відшкодування заподіяної внаслідок вчиненої нотаріальної дії шкоди статтею 28 вказаного Закону приватного нотаріуса зобовязано до початку зайняття приватною нотаріальною діяльністю укласти договір страхування цивільно- правової відповідальності.

Статтею 1166 ЦК України передбачено , що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За загальним правилом, цивільна відповідальність за завдану майнову шкоду настає при наявності чотирьох складових : неправомірності дій заподіювана шкоди, негативного наслідку таких дій ( шкоди), причинного звязку між діями заподіювана шкоди та завданою шкодою, а також вини особи, яка завдала шкоди.

Відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про нотаріат» ( в редакції, чинній на момент укладення угоди) , при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси та інші посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу громадянина, його представника або представника підприємства, установи, організації, що звернулися за вчиненням нотаріальних дій. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії.

Статтею 44 вказаного Закону передбачено, що при посвідченні угод з'ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах. У разі укладення угоди представником перевіряються його повноваження.

Відповідно до п. 10, 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року ( в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлення особи громадянина здійснюється за паспортом або іншими документами, які виключають будь-які сумніви щодо особи громадянина. При посвідченні угод з'ясовується дієздатність громадян і перевіряється правоздатність юридичних осіб, які беруть участь в угодах.

Відповідно до п. 31 вказаної Інструкції , при з'ясуванні дієздатності учасників угоди у випадку, коли у нотаріуса виникає сумнів щодо віку учасників угоди, він вимагає документ, в якому вказано вік учасника угоди.

Якщо у нотаріуса є підстави вважати, що хтось із учасників угоди внаслідок душевної хвороби або недоумства не може розуміти значення своїх дій або керувати ними чи внаслідок зловживання спиртними напоями або наркотичними речовинами ставить свою сім'ю в тяжке матеріальне становище, а відомостей про визнання особи недієздатною чи обмежено дієздатною немає, нотаріус відкладає вчинення угоди і з'ясовує, чи є рішення суду про визнання особи недієздатною або обмежено дієздатною. Якщо рішення судом не виносилось, нотаріус повідомляє про своє припущення одну з осіб чи один з органів, вказаних у статті 256 Цивільного процесуального кодексу , які можуть звернутись до суду з заявою про визнання цієї особи недієздатною або обмежено дієздатною.

У своєму листі нотаріус просить повідомити його про прийняте рішення. Залежно від прийнятого цією особою чи органом рішення нотаріус або вчиняє угоду, або зупиняє вчинення нотаріальної дії до розгляду справи в суді.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» , нотаріус чи інша посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляють у вчиненні нотаріальної дії, якщо з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась недієздатна особа або представник, який не має необхідних повноважень.

Як вбачається з пояснень нотаріуса ОСОБА_5, при посвідченні довіреності були встановлені особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 за паспортами, перевірена їх дієздатність, при цьому у нотаріуса не виникало підстав вважати, що довірителі душевно хворі або страждають недоумством, чи не розуміють значення своїх дій або ними хтось керує. Вони адекватно реагували на всі поставлені запитання, повязані з підписанням довіреності, розуміли значення своїх дій, виявляли твердий намір продати належну їм квартиру, про що одностайно заявляли їй.

Відомостей про наявність рішення суду про недієздатність або обмежену дієздатність, чи довідку про психічний стан довірителів на момент підписання довіреності нотаріусу не подавалось, та заявлено про це ніким не було. Крім того, вимагати довідку про психічний стан громадянина при посвідченні нотаріальних дій, законодавством не передбачено.

Сумнівів щодо їх психічного стану в нотаріуса не виникало.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_6, даних нею в ході досудового слідства по кримінальній справі по факту шахрайства відносно сімї ОСОБА_9 ( постанова про закриття кримінальної справи від 13.02.2002 року - а.с. 43, справа № 2-47/2007) , вона вирішила придбати квартиру для своєї дочки ОСОБА_2, тому за допомогою звернулась до брокера ОСОБА_13, яка невдовзі зі своєю подругою ОСОБА_14 знайшла їм квартиру АДРЕСА_1. В нотаріальній конторі вони оформили довіреність на її імя в присутності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Аналогічні покази давала ОСОБА_2

В апеляційній скарзі на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10.09.2003 року ОСОБА_2 зазначала про те, що «придбаваючи квартиру у ОСОБА_9, у мене не було жодного сумніву щодо їх дієздатності ...» ( а.с. 58 , справа № 2-47/2007).

ОСОБА_6 також зазначила про відсутність у неї сумнівів щодо дієздатності ОСОБА_9 в касаційній скарзі на рішення Апеляційного суду м. Києва від 02.04.2008 року (а.с. 426, справа № 2-47/2007).

В актах судової психолого-психіатричної експертизи від 25.12.2001 року , проведеної Київським центром судово-психіатричної експертизи, за № 1389 ,1390, 1391 щодо ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зазначено, що при розслідуванні кримінальної справи ОСОБА_6, допитана 10.05.2001 року в якості свідка , пояснила, що сімя потерпілих зловживає алкоголем, проте на наявність у потерпілих ( ОСОБА_9 ) безглуздої чи дивної поведінки або висловлювань ОСОБА_6 не посилається.

Допитана як свідок ОСОБА_2 11.05.2001 року та приватний нотаріус ОСОБА_5 в своїх поясненнях у вересні 2000 року також не посилаються на наявність у ОСОБА_9 безглуздої чи дивної поведінки або висловлювань , хворобливих розладів психічної діяльності у період укладення угод (а.с. 55-67 ) .

Отже, зі змісту вказаних висновків, а також пояснень ОСОБА_2, ОСОБА_6, даних під час розгляду цивільної справи про визнання договору недійсним та досудового

слідства по кримінальній спразі, не вбачається, що психічні хворобливі розлади ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 були настільки очевидними, що могли бути виявлені нотаріусом в процесі спілкування з ними при посвідченні довіреності, та що у нотаріуса були наявні підстави для вчинення дій, передбачених п. 31 Інструкції.

Що стосується ОСОБА_9, який є глухонімим, то відповідно до п. 13 вищевказаної Інструкції , якщо глухий, німий або глухонімий громадянин, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, письменний, він сам прочитує документ і підписує його. Якщо такий громадянин неписьменний, то при вчиненні нотаріальної дії обов'язково повинна бути присутня письменна особа, яка може порозумітися з глухим, німим або глухонімим громадянином і посвідчити своїм підписом, що зміст угоди, заяви чи іншого документа відповідає волі учасника нотаріальної дії.

Як вбачається з довіреності ( а.с. 4 справи № 2-47/2007) та матеріалів справи № 2- 47/2007 довіреність була підписана ОСОБА_7, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (які є близькими родичами) одночасно в присутності нотаріуса ОСОБА_5

Оцінюючи вищевказані докази в їх сукупності , суд приходить до висновку , що позивачкою не доведено вини приватного нотаріуса ОСОБА_5 у порушенні вимог закону при посвідченні 05.05.2000 року довіреності ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які на момент вчинення угоди не могли розуміти значення своїх дій, їх юридичних наслідків та свідомо керувати своїми діями. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2

На підставі викладеного, ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України, ст. 27, 28, 43, 44, 49, 50 Закону України «Про нотаріат» , п. 10,11, 13, 31 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.07.1994 року за № 152/361 , керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 213, 215, 218 ЦПК України суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , треті особи - ВАТ «Страхова компанія «Алькона», ВАТ « ХДІ страхування» , ОСОБА_6 - про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та апеляційної скарги на рішення суду протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 цього Кодексу, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя