АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

Суддів: Корнієнка В.І., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розподіл спільного майна, визнання права власності на спадкове майно, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, Другої Полтавської державної нотаріальної контор про розподіл спільного майна, визнання права власності на спадкове майно, виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління житлово-комунального господарства, виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності, розподіл спільного майна,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири № 78, розташованої у м. Полтаві по вул.. Маршала Бірюзова, 54 в порядку спадкування після померлої ОСОБА_6.

В задоволенні решти позовних вимог Му рейка ОСОБА_7 відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири № 78, розташованої у м. Полтаві по вул.. Маршала Бірюзова, 54 в порядку спадкування після ОСОБА_6.

Виселено ОСОБА_5 з квартири № 78, розташованої у м. Полтаві по вул.. Маршала Бірюзова, 54.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління житлово-комунального господарства, Виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання права власності, розподіл спільного майна відмовлено.

З рішенням не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його змінити та визнати за ним право власності на 11/100 часток жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на його користь компенсацію за належну йому частку вартості гаражу-майстерні та інших споруд а адресою: м. Полтава, вул. Повстанчеська, 61.

Апелянт вважає висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки ним не пропущений строк позовної давності, так як про порушення належного йому права він дізнався лише в жовтні 2003 року. Також вказував на те, що суд необґрунтовано не взяв до уваги покази свідків для підтвердження того факту, що споруди за адресою: м. Полтава, вул. Повстанчеська, 61, були побудовані під час його шлюбу з померлою ОСОБА_6.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 03 грудня 1976 року по 19 січня 2005 року.

08 жовтня 1977 року ОСОБА_2 вселився та був зареєстрований за адресою розташування спірної квартири як член сім?ї власника.

Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу Салют від 06 серпня 2003 року № 202 в члени ЖБК Салют на квартиру 78 прийнятий у 1964 році ОСОБА_8. Повна вартість квартири № 78 становить 3075 руб. 30 коп., сума першого внеску 1355 руб. Решта вартості виплачувалася протягом 15 років з відсотками, виписано 60 квитанцій на оплату паю на ім?я ОСОБА_9. Залишок суми виплачений в 1 кварталі 1981 року.

За час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 ОСОБА_6 було виплачено паєнакопичення в сумі 480 руб. 78 коп.

Згідно свідоцтва № 30 про право особистої власності на квартиру, виданого 15 лютого 1993 року Управлінням житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів, власником квартири № 78, що розташована за адресою: м. Полтава, вул. М.Бірюзова, 54, є лише ОСОБА_6.

Право власності ОСОБА_6 на вказану квартиру зареєстровано в Полтавському бюро технічної інвентаризації 26 лютого 1993 року в реєстровій книзі № 112 за реєстровим № 15615.

З урахуванням викладеного, встановивши, що про порушення свого права ОСОБА_2 дізнався або міг дізнатися ще у 1993 році, у зв?язку з чим термін позовної давності для захисту його права закінчився 15 лютого 1996 року, керуючись нормами ст.ст. 71,75, 76, 80 ЦК УРСР ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин ), районний суд обґрунтовано дійшов висновку відносно того, що ОСОБА_2 пропустив строк позовної давності, і не знайшовши підстав для його поновлення вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на частину паєнакопичення, визнання права власності на частку в квартирі та визнання частково недійсним свідоцтва № 30.

Також, встановивши, що 25 листопада 2007 року ОСОБА_6 померла, внаслідок чого після її смерті відкрилася спадщина, до числа спадкового майна якої входить і квартира АДРЕСА_2, а спадкоємцями за законом після неї являються її діти: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які звернулися до другої Полтавської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, суд першої інстанції, враховуючи відсутність можливості у останніх отримати свідоцтва про право на спадщину у зв?язку з наявністю спору з приводу права на спадкове майно, правомірно визнав за спадкоємцями право власності на вказану вище квартиру в рівних частках.

Окрім того, оскільки ОСОБА_2 був вселений у спірне житлове приміщення як член сім?ї власника, а вселення ОСОБА_5 , з якою останній одружився 10 вересня 2005 року, було здійснено без згоди його власника ОСОБА_6, з урахуванням норм ст. 145 ЖК України, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо виселення ОСОБА_5 за вимогами ОСОБА_4.

Також судом вірно встановлено, що жилий будинок з допоміжними господарськими спорудами за адресою: м. Полтава, вул.. Повстанська, 61, ОСОБА_6 одержала в дар від ОСОБА_10 06 березня 1991 року. Право власності зареєстровано Полтавським БТІ 12 травня 1999 року.

Згідно технічного паспорту на дане будинковолодіння, будинок та господарські споруди в ньому побудовані у 1972 році, тобто до передачі його у власність ОСОБА_6.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 08 липня 1997 року № 265 дозвіл на побудову гаража-майстерні в домоволодінні по вул.. Повстанській у м. Полтаві був наданий ОСОБА_10.

З урахуванням викладеного, обґрунтовано не взявши до уваги покази свідка ОСОБА_11, враховуючи відсутність доказів того, що спірні гараж-майстерня будувалися за спільні кошти подружжя ОСОБА_6, вірним є висновок суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 для стягнення з відповідачів на його користь компенсації за належну йому частку вартості гаражу-майстерні та інших споруд а адресою: м. Полтава, вул. Повстанчеська, 61.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджують їх неправомірність належними доказами.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2010 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : /підпис/ОСОБА_12

Судді: /підпис/ ОСОБА_1 /підпис/ ОСОБА_13

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _________ ОСОБА_1