Справа № 2-о-177/2010
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2010 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Чех Н.А.

при секретарі Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Дніпровський районний відділ РАГСу м. Києва про встановлення факту (визнання) батьківства,

встановив:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що його мати, ОСОБА_3 проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4. За час спільного життя у них 22.07.1992 року народився він (заявник), їх спільний син ОСОБА_1. У відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини запис про батька в свідоцтво про його (заявника) народження, яке було видане Дніпровським відділом ЗАГСу м . Києва від 26.08.1992 року (У11-БК № 276326) було внесено зі слів його матері. В свідоцтві про народження в графі «Батько» мається запис «Бухней Микола Михайлович», тобто, прізвище його батька в свідоцтві про його народження записано не було, а тільки імя та по батькові, що вбачається зі змісту свідоцтва про народження. За життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком і визнавав його (заявника) як свого сина. Матір його батька ОСОБА_2, яка раніше проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 з моменту його народження визнавала його, як свого рідного онука. Він постійно відвідував її в селі разом зі своїм батьком ОСОБА_4. Приблизно з 2005 року ОСОБА_4 майже постійно знаходився в с. Калинівка, де доглядав за своєю матірю, а його бабусею ОСОБА_2 до часу своєї смерті, до 05.04.2007 року. За життя його (заявника) батько мав намір подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе його батьком, але не встиг цього зробити, так як доглядаючи за своєю матірю, а його бабусею ОСОБА_2, 05.04.2007 року раптово помер. Встановлення факту батьківства йому необхідно для вступу в спадщину в звязку зі смертю його батька. Його покійний батько на час смерті у офіційному шлюбі ні з ким не перебував, спадкоємців, крім матері ОСОБА_2 і нього немає. В судовому засіданні заявник та його представник підтримали обставини, викладені в заяві та вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити. Заявник додатково пояснив, що відносини у нього з батьком були гарні. Коли батько захворів, то поїхав до бабусі. Він приїздив до них майже кожні вихідні. Разом з батьком та матірю проживали десь до десяти років. Він знає родичів батька, а саме сестру батька, його двоюрідних сестер. Представник заявника додатково пояснив, що батьки заявника проживали разом без реєстрації шлюбу, мали сина - заявника. З десяти років заявник жив часто у батька, приїздили до бабусі, разом відпочивали.

В судовому засіданні 18.11.2010 року заінтересована особа ОСОБА_2 заяву визнала, просила її задовольнити, пояснила, що з самого народження заявника знає, що він син її сина, тобто її онук. ЇЇ син працював електриком, вона була у нього в гуртожитку. З Києва її син приїхав до неї, жив з нею за три роки до його смерті, їздив до сім»ї. Онук заявник приїжджав до неї. Її син дуже дорожив своїм сином, її онуком. В подальшому надала заяву про слухання справи у її відсутність.

Заінтересована особа Відділ РАЦС Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявилися, надіслали на адресу суду листа з проханням розглядати справу у їх відсутність з дотриманням чинного законодавства.

В судовому засідання були допитані свідки зі сторони заявника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_5, яка є сестрою заявника, суду показала, що батьком заявника є ОСОБА_4 Вони разом жили, вона сприймала ОСОБА_4 як і свого батька, хоча у неї біологічний батько інший. У них була повноцінна сім»я, їздили до бабусі ОСОБА_2 ОСОБА_4 знає з трьох років. З братом заявником у них різниця в вісім років.

Свідок ОСОБА_3, яка являється матірю заявника, пояснила, що з батьком заявника знайомі з 1987 року, разом проживали однією сімєю. В 1992 році народився син заявник. В 1995 році вона перейшла проживати в гостінку, жили вони у неї. Вона разом з ОСОБА_4 працювали на «Хімволокні». Разом з ним їздили до свекрухи в село, батько сина потім переїхав туди. ОСОБА_2 сприймала завжди її як невістку, а вона сприймала її матір»ю, сина завжди вважали онуком. Померлий ОСОБА_4 ніколи не відмовлявся від сина, займався його утриманням, вихованням, іноді син жив з батьком.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що заявник є сином її рідного брата ОСОБА_4 Коли народився ОСОБА_1 заявник, вона прїздила до них, вони їздили до неї. Вони приїздили в село до матері всією сім»єю (брат, його син - заявник, дружина брата). На канікулах заявник був у матерії батька. Заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4, її брата, це вона знає з народження заявника. ЇЇ мати більше знає Сашу ніж її дітей. Саша її онук.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що вона сусідка, проживає по бул. Перова, 15-В. В 1986 році ОСОБА_3 познайомилася у неї з ОСОБА_4, який є її кумом, він вчився в училищі разом з її чоловіком. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жили разом однією сім»єю в гуртожитку. У них народився син Саша. ОСОБА_4 відносився до Саші як до сина, завжди визнав його своїм сином, займався його утриманням, вихованням. Вони їздили разом в село до матері ОСОБА_4 Дочка ОСОБА_9 ОСОБА_10, від іншого чоловіка, але ОСОБА_4 до неї дуже гарно відносився, возив в садочок.

Свідок ОСОБА_6 пояснив, що він є хрещеним заявника. Батьком заявника являється ОСОБА_4. Він (свідок) з ним познайомився в гуртожитку по бул. Перова, 15-в, приблизно в 1987 році. ОСОБА_4 приходив в гості до куми ОСОБА_3, вони сумісно проживали. В 1992 році народився Саша, його (свідка) взяли в куми. Вони жили в гуртожитку, в ньому блочна система дві кімнати, одна кухня, і він з ними жили як одна сім»я (свідок і ОСОБА_4 з ОСОБА_3). Чи були вони в шлюбі він (свідок) не знає, але вони жили разом. ОСОБА_4 дуже любив сина Сашу, у них були дуже гарні відносини, разом гуляли. Микола ніколи не говорив, що Саша не його син. В церкві, при хрещенні Саші, були батьки останнього ОСОБА_3 і ОСОБА_4, він (свідок) та кума.

Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, заінтересованої особи ОСОБА_2, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява знайшла своє підтвердження в суді та підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 26.08.1992 року, виданого Дніпровським відділом ЗАГС м. Києва, 22.07.1992 року народився ОСОБА_1 заявник по справі. Батьками записано ОСОБА_11 та ОСОБА_3. Згідно відповіді, отриманої на запит суду з Відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва від 30.11.2010 року, батька було записано відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України, за вказівкою матері, оскільки остання не перебувала в шлюбі. Згідно свідоцтва про смерть від 10.05.2010 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Носівського районного управління юстиції Чернігівської області, встановлено, що ОСОБА_4, помер 05.04.2007 року, у віці 44 років, про що зроблено відповідний актовий запис № 2. З пояснень свідків ОСОБА_5 сестра заявника, ОСОБА_6 хрещений заявника, ОСОБА_7 сусідка померлого ОСОБА_4, ОСОБА_8 рідна сестра померлого ОСОБА_4, ОСОБА_3 мати заявника, слідує, що ОСОБА_4 проживав однією сімєю з ОСОБА_3 з 1987 року без реєстрації шлюбу. 22.07.1992 року у них народився син ОСОБА_1. Усі свідки, в тому числі і зацікавлена особа, яка є матірю померлого ОСОБА_4, підтвердили той факт, що заявник являється сином ОСОБА_4. Останній за життя визнавав його своїм сином, мав намір подати до органі реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком заявника, але не встиг цього зробити, оскільки доглядаючи за своєю матірю ОСОБА_2 раптово помер.

Відповідно до ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка виховує та утримує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 125, 128, 134 СК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 256-259, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 5 квітня 2007 року, відносно ОСОБА_1, як його сина, який народився 22 липня 1992 року в місті Києві від не зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженики с. Попільниця, Старосамбірського району, Львівської області, про що внести відповідні зміни до Книги записів актів громадянського стану про народження № 1753, складеного 26.08.1992 року Дніпровським відділом ЗАГС м. Києва.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: