15.04.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-995, 2010 р. Головуючий у І інстанції Сапронова П. В. Категорія: 57 Доповідач - Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року квітня місяця 15 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Кузнєцової O.A.

суддів: Бездрабко В.О.

ОСОБА_1 при секретарі: Кримцевій 1.1, розглянувши у відкритому судовому зсіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2010 року за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця ВДБС Новокаховського міського управління юстиції , заінтересована особа - ОСОБА_3,

встановила:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Новокаховського міського управління юстиції, в якій зазначив, що останнім було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.08.2009 р. і вона склала 22359,65 грн. В обгрунтування своєї скарги ОСОБА_2 зазначив, що заборгованість виникла через помилкове обчислення, оскільки державний виконавець взяв до уваги валовий дохід від підприємницької діяльності, що не є особистим заробітком, а є об'ємом грошових коштів, отриманих від реалізації товарів, який обліковується та щоквартально подається до ДПІ в м. Нова Каховка. Просив суд першої інстанції скасувати розрахунок заборгованості по аліментах .

Ухвалою Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2010 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на недотримання судом вимог матеріального та процесуального права, просив ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2010 р. скасувати.

В запереченнях на апеляційну скаргу, поданих ОСОБА_3 і ВДВС Новокаховського міського управління юстиції вказується на необґрунтованість вимог ОСОБА_2 Просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що у державного виконавця немає можливості визначити його чистий доход від підприємницької діяльності. До того ж, боржник не надав ні державному виконавцю, ні суду докази, які підтверджували б його витрати.

Колегія судців вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини по справі, належно досліджено надані сторонами докази та правильно застосовано закон, що регулює спірні правовідносини.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується, що за рішенням суду від 21.10.2008 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 26 серпня 2008 року і до повноліття (а.с.11-12). 03.12.08 року на виконання зазначеного рішення відкрито виконавче провадження (а.с. 127). За

розрахунком виконавчої служби заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 01.08.09 року складає 22359 грн (а.с.5). ОСОБА_2 отримує заробітну плату у приватному підприємстві «Електросервіс» та дохід від підприємницької діяльності, застосовує спрощену систему оподаткування як суб'єкт малого підприємництва - фізична особа (а.с.7-9). За довідкою податкової інспекції за період з 01.07.08 року по 31.03.09 року розмір його валового доходу від підприємницької діяльності складає 108875 грн (а.с.92). Ведення книги обліку доходів та витрат та відображення чистого доходу у звітності приватного підприємця, який є платником єдиного податку чинним законодавством не передбачено (а.с.10).

Згідно з пп.16 п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку, в тому числі з доходів від підприємницької діяльності.

Зазначений Перелік не розмежовує поняття доходу-прибутку або доходу виручки, а визначає загальний дохід осіб, що займаються підприємницькою діяльністю, як такий, що враховується при визначенні розміру аліментів.

Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» установлено, що дохід - це сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість.

Відповідно до Указу Президента України від 03 липня 1998 року №727 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва» облік доходів та витрат не є обов'язковим для суб'єктів малого підприємництва.

Доказів на підтвердження понесених ним витрат при здійсненні підприємницької діяльності скаржник не надав.

За таких обставин висновок суду про правомірність дій державного виконавця при нарахуванні заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів є правильним.

Доводи апелянта щодо неправильності запису в протоколі судового засідання від 10.02.2010 року колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки зауваження на протокол ним не подавались.

Не можуть бути враховані і аргументи апелянта щодо несвоєчасного нарахування йому заборгованості державним виконавцем, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

Таким чином, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції судова колегія не вбачає.

Керуючись ст..313,304,п.1 ч.І ст.307 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Новокаховського міського суду Херсонської області від 10 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий:

Судді: