Справа №2-1827/10
24 червня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Борця Є.О.,
при секретарях судового засідання Лимар О.Ф., Воскресенської Т.В.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
за участю третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2, про стягнення витрат на виплату страхового відшкодування та оплату послуг аварійного комісара,
В квітні 2010 року Моторне (транспортне) страхове бюро звернулось до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 на підставі довіреності керує автомобілем марки „Шевроле Авео, номерний знак НОМЕР_1. 15 січня 2008 року він уклав з АТ „Українська пожежно-страхова компанія договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, повязаної з експлуатацією цього авто-мобіля.
5 квітня 2008 року приблизно о 9 годині 20 хвилин в м. Бровари сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої цьому автомобілю були завдані пошкодження. Винним у створенні дорожньо-транспортної при-годи є ОСОБА_3, який, керуючи автомобілем марки „Шевроле Лачетті, номерний знак АЕ 3581, в по-рушення п.2.3б та п.13.1 Правил дорожнього руху не був уважним під час руху, не стежив за дорожньою об-становкою, не реагував на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху та дистанцію, тому допустив зіткнення з автомобілем, який рухався попереду під керуванням ОСОБА_2
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 не застрахована, тому ОСОБА_2 звер-нувся з заявою про виплату йому страхового відшкодування саме до Моторного (транспортного) страхового бюро, на яке покладений обовязок відшкодовувати шкоду, заподіяну транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У виконання цього обовязку на підставі п.41.4 ст.41 Закону України „Про обовязкове страхування ци-вільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Моторне (транспортне) страхове бюро виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 3243 гривень 53 копійок. Крім того, в ході визначення розміру страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро витратила 450 гри-вень на оплату послуг аварійного комісара.
З підстав, передбачених п.38.2.1 ст.38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до Моторного (транспортного) страхового бюро перейшло право вимагати від ОСОБА_3 відшкодування витрат на виплату страхового відшкодування та витрат на оплату послуг аварійного комісара.
Відповідач ОСОБА_3 ухиляється від добровільного відшкодування позивачу витрат на виплату страхового відшкодування та витрат на оплату послуг аварійного комісара. Тому Моторне (транспортне) стра-хове бюро просить суд примусово стягнути з ОСОБА_3 витрати на виплату страхового відшкодуван-ня у розмірі 3243 гривень 53 копійок та витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 450 гривень 00 копійок.
Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро просить суд стягнути з ОСОБА_3 витрати на оплату юридичних послуг у розмірі 1000 гривень 00 копійок, витрати на оплату судового збору у розмірі 51 гривні та витрати на оплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120 гривень 00 копійок.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 предявлений позов підтримує, на його задово-ленні наполягає.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, своє ставлення до предявленого позову він суду не повідомив.
Його місце проживання навіть після звернення до адресного бюро і органів внутрішніх справ встановити не вдалось, тому на підставі ч.9 ст.74 ЦПК України суд вирішив повідомити ОСОБА_3 про час та міс-це розгляду справи шляхом опублікування в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідача.
Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на предмет спору, ОСОБА_2 позов підтримує, на його задоволенні наполягає.
На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що у судовому засіданні оголосив протокольну ухвалу.
Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 та третьої особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 та дослідивши всі без виключення письмові докази, які міс-тяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований, тому підлягає задово-ленню з таких підстав.
Судом встановлено, що власником автомобіля марки „Шевроле Авео, номерний знак НОМЕР_1, є ОСОБА_4 На підставі довіреності право керування цим автомобілем належить також ОСОБА_2 15 січня 2008 року він уклав з АТ „Українська пожежно-страхова компанія договір обовязкового страху-вання цивільно-правової відповідальності, повязаної з експлуатацією цього автомобіля. Достовірність цих об-ставин підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА №298949 (а.с.12), копією довіреності (а.с.11) та копією полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ВВ5144624 від 15 січня 2008 року (а.с.14).
5 квітня 2008 року в м. Бровари сталась дорожньо-транспортна пригода, в якій ОСОБА_3, керу-ючи автомобілем марки „Шевроле Лачетті, номерний знак АЕ 3581, допустив зіткнення з автомобілем марки „Шевроле Авео, номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, що рухався попереду. Внас-лідок зіткнення автомобіль марки „Шевроле Авео, номерний знак НОМЕР_1, зазнав пошкоджень заднього бампера. Вартість відновлювального ремонту становить 3243 гривні 53 копійки. Достовірність цих обставин підтверджуються копією письмового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.10), копією довідки про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.13), копією постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 травня 2008 року (а.с.15), копією звіту про визначення вартості матеріального збитку (а.с.16-21), протоколом огляду дорожньо-транспортного засобу (а.с.21) та копією калькуляції (а.с.22-23)
У відповідності до п.38.2 ст.38 та п.41.1 ст.41 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на Моторне (транспортне) страхове бюро покладається обовязок за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодувати власнику транспортного за-собу, чия цивільно-правова відповідальність застрахована, шкоду, заподіяну іншим транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Після сплати страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро має право подати регрес-ний позов до власника транспортного засобу, винного у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди.
Судом встановлено, що 27 червня 2008 року ОСОБА_2 звернувся до Моторного (транспортно-го) страхового бюро з заявою про виплату йому страхового відшкодування (а.с.9). 12 серпня 2008 року заступ-ник генерального директора Моторного (транспортного) страхового бюро ОСОБА_5 видав наказ №1639 (а.с.26), на підставі якого 23 серпня 2008 року на користь ОСОБА_2 були перераховані грошові кош-ти у розмірі 3243 гривні 45 копійок. Це підтверджується копією платіжного доручення №1699 від 13 серпня 2008 року (а.с.37).
Крім того, в ході визначення розміру страхового відшкодування Моторне (транспортне) страхове бюро витратило 450 гривень на оплату послуг аварійного комісара, що підтверджується копією платіжного Дору-чення №1483 від 23 липня 2008 року (а.с.37).
З копії постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 12 травня 2008 року (а.с.15) винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнаний відповідач ОСОБА_3, який в порушення п.2.3б та п.13.1 Правил дорожнього руху не був уважним під час руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагу-вав на її зміну, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху та дистанцію, тому допустив зіткнен-ня з автомобілем ОСОБА_2
Проаналізувавши ці обставини в сукупності, суд дійшов до висновку, що у Моторного (транспортного) страхового бюро виникло право вимагати у ОСОБА_3 відшкодування витрат на виплату страхового відшкодування у розмірі 3243 гривень 45 копійок та витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 450 гривень 00 копійок.
Судом встановлено, що відповідач відмовляється добровільно сплатити позивачу ці грошові кошти, тому суд вважає, що є всі підстави для примусового стягнення з ОСОБА_3 на користь Моторного (транс-портного) страхового бюро компенсації витрат на виплату страхового відшкодування у розмірі 3245 гривень 45 копійок та витрати на оплату послуг аварійного комісара у розмірі 450 гривень 00 копійок.
На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 51 гривні 00 копійок, витрати на оплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 120 гривень 00 копійок та витрати на розміщення в засобах масової інформації оголошення про виклик відповідача у судове засідання у розмірі 570 гривень 00 копійок.
Крім того, з копії платіжного доручення №921 від 5 березня 2010 року (а.с.28) вбачається, що Моторне (транспортне) страхове бюро витратило 1000 гривень на оплату юридичних послуг.
Разом з тим, у відповідності до ч.1, ч.2 ст.84 цього ж Кодексу витрати, повязані з оплатою правової до-помоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.
Таким підзаконним нормативно-правовим актом є постанова Кабінету Міністрів України №590 від 27 квітня 2006 року „Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністра-тивних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави, у відповідності до якої розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи адвоката або ін-шого фахівця в галузі права.
Судом встановлено, що на час розгляду цивільної справи розмір мінімальної заробітної плати становив 884 гривні 00 копійок. Представник позивача ОСОБА_1 була присутньою у судових засіданнях приблизно 82 хвилини. З огляду на це, розмір витрат на правову допомогу, яку належить стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро, становить 530 гривень 40 копійок (884*1,5*4/100).
Керуючись п.38.2 ст.38 та п.41.1 ст.41 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ч.1, ч.2 ст.84, ст.88, п.2 ч.1 та ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215 та ст.218 ЦПК України, суд
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 Миколайо-вича, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2, про стягнення витрат на виплату страхового відшкодування та оплату послуг аварійного комісара задоволь-нити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на виплату страхового відшкодування у розмірі 3243 гривень 45 копійок, витрати на оп-лату послуг аварійного комісара у розмірі 450 гривень 00 копійок, витрати на розміщення в засобах масової ін-формації оголошення про виклик відповідача у судове засідання у розмірі 570 гривень 00 копійок та витрати на оплату правової допомоги у розмірі 530 гривень 40 копійок.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в загальному порядку: до апеляційного суду шля-хом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з часу оголошення заочного рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження, або у порядку, перед-баченому в ч.4 ст.295 ЦПК України.
Відповідач має право подати лише заяву про перегляд заочного рішення в суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуває пра-во оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець