Справа №2-957
РІШЕННЯ

Іменем України

09 лютого 2010 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Оздоби М.О.,

при секретарі - Скиданенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, КГІ «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» про визнання договорів дійсними та визнання права власності, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до із позовом до ОСОБА_2 про визнання договорів дійсними та визнання права власності та просила визнати договір купівлі-продажу від 16.09.1997р. гаражного боксу № 115 з підвалом, що знаходиться в ГБК № 6, укладений між нею та ОСОБА_2 дійсним з моменту його підписання; визнати за нею право власності на вказаний гаражний бокс; зобов»язати КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» зареєструвати за ОСОБА_1

О.В. право власності на вказаний гараж гаражний бокс, а також визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60 кв.м.; зобов»язати ОСОБА_2 не чинити перешкод в користуванні зазначеною квартирою. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на ті обставини, що 16.09.1997р. між нею га ОСОБА_2 було укладено договір купівлі - продажу, за яким позивачка придбала гаражний бокс № 115 в ГБК № 6 по вулиці Росошанська, 4 у місті Києві, який належав ОСОБА_2 на праві приватної власності, виконавши в повному обсязі свої зобов»язання щодо оплати вартості гаражного боксу, а також при усній домовленості сторони зобов»язалися нотаріально посвідчити даний правочин. Оскільки відповідачка ухиляється від нотаріального посвідчення, позивачка вважає, що договір купівлі-продажу від 16.09.1997 р. гаражного боксу підлягає визнанню дійсним у судовому порядку, згідно із ст. 220 ЦК України і подальшого нотаріального посвідчення не потребує. Крім того, ОСОБА_1 вказує, що оскільки відповідачка по справі ухиляється від нотаріального посвідчення вищезазначеного договору, то це свідчить про те, що вона фактично не визнає за позивачкою право власності на спірне майно.

Також, 18.09.1997 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_1, стала власником квартири АДРЕСА_1 і сплатила в повному обсязі вартість квартири в розмірі - 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень). Однак. ОСОБА_2 оспорює право власності позивачки на вказану квартиру, чинить їй перешкоди в користуванні нею та вимагає її звільнення.

На підставі ст.ст. 220 319, 328, 334, 392, 526, 610, 638 ЦК України позивачка просить задовольнити позов.

В судове засідання позивачка не з»явилась, просить розглянути справу у її відсутності, позов підтримує.

Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявкй суд не повідомила, заперечень проти позову не подала.

Представник Київського міського БТІ в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку ч.4 ст.169 ЦПК України на підставі наявних доказів (постановити заочне рішення).

Розглянувши справу у межах заявлених позовних та на підставі доказів, наданих сторонами, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Частина 1 ст. 64 ЦПК України встановлює, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що 16.09.1997р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу, який посвідчений головою ГБК № 6 ОСОБА_3 (а.с.8)

Із вказаного договору купівлі-продажу вбачається, що ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 придбала гаражний бокс № 115 в ГБК № 6 по вулиці Росошанська, 4 у місті Києві, який належав ОСОБА_2 на праві приватної власності. Позивачка в повному обсязі виконана свої зобов»язання щодо оплати вартості гаражного боксу № 115 в ГБК № 6 по вулиці Росошанська, 4 у місті Києві.

Із заяви ОСОБА_2 від 16.09.1997 року до Правління ГБК № 6 вбачається, що остання просила виключити її з членів ГБК, у зв»язку із продажем ОСОБА_1, гаражного боксу № 115 в ГБК № 6 (а.с.9)

На підставі заяви ОСОБА_1, її було прийнято в члени ГБК (а.с.11) та із довідки №3 від 29.01.2009 р. Кооперативу по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів № 6 вбачається, що ОСОБА_1 є власником гаражного боксу № 115 з підвалом, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул.Росошанська, 4. (а.с.10).

Із матеріалів справи вбачається, що нотаріально даний договір посвідчено не було, а, як зазначено в позовній заяві, ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу від 16.09.1997 року та не надає їй правовстановлюючі документи на спірний гаражний бокс.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, яким є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ч. 2. ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Статтею 321 Цивільного кодексу України визначено: право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. З ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Частиною 2 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи встановлено, що умови договору від 16.09.1997 р. є виконаним з боку позивача, а відповідачка ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд вважає, що договір від 16.09.1997 року купівлі-продажу гаражного боксу № 115 в ГБК № 6 по вулиці Росошанська, 4 у місті Києві підлягає визнанню дійсним згідно із ст. 220 ЦК України і нотаріального посвідчення не потребує, так як сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору та відбулось виконання умов договору, у зв»язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Стаття 182 Цивільного кодексу України визначає: право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законодавством.

Порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно регламентується Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства Юстиції України від 07.02.2002 р. № 7/5.

Враховуючи вищезазначені положення законодавства, вимоги позивача щодо зобов»язання КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» здійснити реєстрацію права власності позивача на гаражний бокс № 115 в ГБК № 6 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позивачка в судове засідання не з»явилась, та не надала суду належних та допустимих доказів в обгрунтування її позовних вимог про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1, зобов»язання відповідачки не чинити перешкоди в її користуванні, суд вважає за необхідне в цій частині позовних вимог у задоволенні позову відмовити

Керуючись ст.ст.182, 220, ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 320, 328, 334, 392,638 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 169 ч.4, 209, 212-215. 224-228 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу від 16.09.1997р. гаражного боксу № 115 з підвалом, що знаходиться в Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів № 6 за адресою: м. Київ, вул. Росошанська, 4, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає за адресою: м. Київ. АДРЕСА_2) право власності на гаражний бокс № 115 з підвалом, що знаходиться в Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів № 6 за адресою: м. Київ, вул. Росошанська, 4

Зобов»язати Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» зареєструвати за ОСОБА_1 право власност і на гаражний бокс № 115 з підвалом; що знаходиться в Кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів № 6 за адресою: м. Київ, вул. Росошанська, 4.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: