АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2010 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Зубарєвої К.П.,

суддів: Бакуса В.Я., Курій Н.М.,

секретарі: Панчук І.С.,

з участю: представника відповідача ОСОБА_1 товариства відкритого типу «Галичфарм» ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 та її адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 товариства відкритого типу (далі АТ) «Галичфарм» ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до АТ «Галичфарм», третя особа ОСОБА_5, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

встановила:

30 грудня 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом та просила поновити її на роботі на посаді переглядача ампул з інєкційними розчинами ампульного цеху та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що працювала у відповідача на вказаній посаді. 04 грудня 2009 р. відповідач звільнив її з роботи за появу на роботі у нетверезому стані. Звільнення вважає незаконним, оскільки в цей день спиртних напитків не вживала.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2010 року вказаний вище позов ОСОБА_6 задоволено. Постановлено поновити позивачку на роботі на посаді переглядача ампул з інєкційними розчинами ампульного цеху АТ «Галичфарм».

Стягнуто на користь позивачки з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 11 281 грн. 22 коп. без врахування обовязкових відрахувань та 500 грн. на відшкодування витрат за надання правової допомоги. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду оскаржив представник АТ «Галичфарм» ОСОБА_2, просить його скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи. Зокрема, апелянт посилається на те, що третя особа не була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання; суд безпідставно відмовив у клопотанні про відкладення розгляду справи для отримання додаткових доказів по справі та допиту свідків; суд не врахував, що факт появи позивача на роботі в нетверезому стані може підтверджуватись не лише протоколом медичного огляду, але й іншими доказами; протокол медичного огляду позивача, який був складений через більш як 4 години після вживання алкоголю, не може братись до уваги, оскільки не є належним доказом через порушення інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена Міністерством охорони здоровя.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників процесу - представника відповідача ОСОБА_1 товариства відкритого типу «Галичфарм» ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, позивача ОСОБА_3 та її адвоката ОСОБА_4 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що факт перебування позивачки 02 грудня 2009 року під час її обстеження в нетверезому стані відповідачем не доведено, а відтак підстав для її звільнення за п.7 ст.40 КЗпП не було.

Але з таким висновком колегія суддів погодитись не може, оскільки він не відповідає обставинам справи та не відповідає обставинам, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді переглядача ампул з інєкційними розчинами ампульного цеху. Наказом №592-к від 04 грудня 2009 року звільнена з роботи на підставі п.7 ст.40 КЗпП України у звязку з появою на роботі в нетверезому стані.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, з урахуванням вимог КЗпП у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю.

Пленум Верховного Суду України в п.25 постанови № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами та доповненнями) розяснив, що нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне спяніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів (ст.27 ЦПК), яким суд має дати відповідну оцінку.

Відповідно до акту про порушення внутрішньообєктового режиму від 02 грудня 2009 року встановлено, що 02.12.2009 р. о 11 год. 30 хв. позивачка знаходилась на роботі у нетверезому стані. В кімнаті для прийому їжі, де перебувала позивачка та інші працівники, було виявлено залишки їжі, пластикові стаканчики, з шафи було вилучено літрову пляшку із залишками рідини з різким запахом алкоголю.

Факт перебування позивачки у нетверезому стані підтвердили і свідки, що склали цей акт, та підтвердили її справжній стан (збуджений стан, запах алкоголю з рота, червоне обличчя, блиск очей).

Факт знаходження позивачки у нетверезому стані зафіксовано і приладом «Алконт-01 СУ», який встановив наявність в організмі ОСОБА_3 0,3 проміле алкоголю, що зафіксовано у вказаному вище акті (а.с.22).

За наведених вище обставин немає підстав вважати, що зазначений прилад невірно визначив стан позивачки. Зазначений прилад сертифікований та застосований належним працівником, який має відповідне свідоцтво про право на проведення медичних оглядів. Крім того, зазначений прилад зафіксував алкогольне спяніння не у всіх працівників, які перевірялися в той час, а у виявлених був різний результат.

За таких обставин факт перебування позивачки на роботі у нетверезому стані відповідачем доведено.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння.

А відтак відповідач, з урахуванням посади позивачки, функціональних її обовязків, профілю підприємства мав право на звільнення позивачки за вказаних обставин, отримавши згоду профспілки (а.с.4-11).

Посилання позивачки на протокол №6735 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану спяніння, який був складений о 15 год.55 хв. 02.12.2009 р. лікарем наркологом наркологічного диспансеру ОСОБА_7, в якому зазначено про тверезий стан позивачки, колегія суддів вважає таким, що суперечить матеріалам та обставинам справи, оскільки обстеження проведено після більш як чотирьох годин з часу виявлення та знаходження позивачки у нетверезому стані.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення районного суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Що стосується посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не повідомив третю особу належним чином про дату судового засідання в якому ухвалив оскаржуване рішення, то колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування рішення з цієї підстави немає виходячи з наступного.

Законодавець позбавив право апеляційного суду скасовувати рішення суду першої інстанції з направленням справи на новий розгляд. А відтак, з метою усунення допущеного районним судом порушення щодо неповідомлення третьої особи належним чином про дату судового засідання, в якому районний суд ухвалив оскаржуване рішення, апеляційним судом повідомлено третю особу про дату апеляційного розгляду справи, надано її право на подання до апеляційного суду всіх доказів, які третя особа могла подати до суду першої інстанції, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням її позиції. А відтак колегія суддів урівноважила права третьої особи з правами інших сторін. Крім того, колегія суддів виходить, що районним судом був залучений до участі у справі ОСОБА_5 як третя особа, що підписав наказ про звільнення позивачки з роботи.

Згідно ч.2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст.303, 305, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1. 3 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст.313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 товариства відкритого типу «Галичфарм» ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 червня 2010 року скасувати й ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Зубарєва К.П.

Судді: Бакус В.Я.

ОСОБА_8