Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-3635/2010 Головуючий у 1 інст. - Сташків В.Б.
Доповідач - Шевченко В.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇН И

25 серпня 2010 року апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого - судді Бойко О. В.

Суддів - Лазоренка М.І., Шевченка В.М.

При секретарі - Пільгуй Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання нарахувати щомісячне підвищення державної соціальної допомоги дітям війни та забезпечити їх виплату,-

встановив:

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2010 року позов задоволено, визнано бездіяльність управління Пенсійного Фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 у підвищеному розмірі за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.05.2010 року неправомірною, зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області здійснити перерахунок соціальної надбавки до пенсії позивача за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року, з 22.05.2008-року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.05.20.10 року, включно в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" за рахунок коштів Державного бюджету України.

Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області в апеляційній скарзі просить рішення Ріпкинського районного суду скасувати і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Апелянт вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а саме Закони України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та „Про соціальний захист дітей війни".

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

По справі встановлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі, отримує пенсію за віком та, відповідно до положень ст. 1 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", має статус дитини війни. Статтею 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", яка з врахуванням рішень Конституційного Суду України від 09 липня 2007 р. № 6-рп/2007 та від 22 травня 2008 р. у справі № 1-28/2008 щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік", діє в редакції, що діяла до 1 січня 2007p., передбачено, що дітям війни пенсії підвищуються на 30% мінімальної пенсії завіком. Таким чином, висновок суду першої інстанції про неправомірність дій відповідача ґрунтується на нормах чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини. Доводи апелянта щодо неможливості застосування мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", при вирішенні даного спору не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги. Розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати і мінімальної пенсії за віком, згідно з положеннями ст. 2 Закону України „Про прожитковий мінімум", застосовується прожитковий мінімум. Іншими чинними Законами України розмір мінімальної пенсії за віком не встановлений, а тому при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" застосовується розмір мінімальної пенсії за віком, встановлений ст. 28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Положення ч.3 ст. 28 цього Закону не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії з віком) для обчислення підвищення пенсії особі, яка має статус дитини війни.

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України „Про соціальний захист дітей війни" доплат до пенсії не може бути підставою для відмови у нарахуванні та виплаті надбавки, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо дійде висновку, що судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі відхилити, а рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її винесення і оскарженню не підлягає.