Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа №2-1246/2010 року
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мартинова Є.О.,

при секретарі Макаревич Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориспіль Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» про визнання права на відшкодування збитків заподіяних неодержанням доходів,-

ВСТАНОВИВ:

10.02.2010 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з даною позовною заявою з проханням визнати неправомірним володіння та використання їх земельних ділянок у період з 2003 року по 2008 рік Сільськогосподарським Товариством з Обмеженою відповідальністю «Тарасівка», що в свою чергу призвело до тимчасового невикористання ними їх земельних ділянок; стягнути з відповідача понесені ними судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтували наступним. Вони є власниками земельних ділянок розташованих на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області та призначеними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, даний факт підтверджується державними актами на право власності на землю РІ № 208226 від 24.01.2003 року на земельну ділянку розміром 3,359 га та РІ № 208225 від 24.01.2003 року на земельну ділянку розміром 3,359 га. Протягом усього 2003 року, а також протягом наступних 2004, 2005, 2006, 2007 та 2008 років відповідач, без належної для того правової підстави незаконно володів зазначеними вище земельними ділянками. Правочин щодо зазначених вище земельних ділянок, між ними та відповідачем не вчинявся.

8 квітня 2010 року позивачами було уточнено позовні вимоги, в якій просили визнати неправомірним володіння та використання їх земельних ділянок у період з 2003 року по 2008 рік Сільськогосподарським Товариством з Обмеженою відповідальністю «Тарасівка». що в свою чергу призвело до тимчасового невикористання ними їх земельних ділянок: стягнути з відповідача понесені ними судові витрати. З наступними доповненнями. У 2003 році відповідач уклав договори оренди земельних ділянок, розташованих на території Любарецької сільської ради Бориспільського району Київської області, до складу яких входять, у тому числі й їхні земельні ділянки. Проект такого договору було наданий і їм. Вони підписали його зі своєї сторони та надали відповідачеві для його підписання та здійснення останнім державної реєстрації цього договору. Протягом усього періоду часу відповідач так і не оформив належним чином договір оренди їх земельних ділянок, хоча весь час володів та користувався ними: засівав різними сільськогосподарськими культурами. У 2004 році відповідач виплатив їм 1 500 гривень, по 750 гривень за кожну ділянку за користування землею. У 2005 році надав 200 кг ячменю. Після чого вони більше нічого не отримували. В усних переговорах керівництво відповідача запевняло їх, що договори оренди з ними будуть оформлені належним чином, і всі кошти будуть перераховані Вони вірили керівництву, тому до правоохоронних органів не звертатись. Тим більше, що з багатьма іншими власниками земельних ділянок керівництво відповідача оформили договора. Тому вони сподівались що з ними також будуть оформлені договора, але цього так і не сталось У зв'язку з цим, володіння та користування відповідачем їх земельними ділянками з 2003 по 2008 роки відбувалось незаконно, без належної для того правової підстави. Бориспільською районною державною адміністрацією їм відмовлено у визначенні відповідною комісією збитків, нанесених їм відповідачем вищевказаними діями, у зв»язку з тим, що у судовому порядку не визнано неправомірним володіння та використання відповідачем їх земельних ділянок у вказаний період, що в свою черг; призвело до їх тимчасового невикористання.

2 липня 2010 року позивачами знову було уточнено позовні вимоги, в яких просили визнати за ними право на відшкодування їм відповідачем збитків, заподіяних неодержанням ними доходів, у зв»язку з тимчасовим невикористанням з 2003 року по 2008 роки земельних ділянок зазначених у державних актах на право власності на землю від 24.01.2003 року РІ № 208226 та від 24.01.2003 року РІ № 208225. З наступними доповненнями. З вищенаведеного видно, що недодержання ними доходів за час тимчасового невикористання ними їх земельних ділянок стало наслідком самовільного зайняття відповідачем їх земельних ділянок.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 (клопотання позивача про допуск в якості його представника ОСОБА_3, протокол судового засідання від 25.03.2010 року а.с. 19-20) повністю підтримали уточнені позовні вимоги та просили задоволити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 надала заяву, згідно якої просила розглянути справу без її участі (а.с. 9).

Представники відповідача ОСОБА_4 (довіренність від 20.07.2009 року а.с. 10) та ОСОБА_5 (довіреність від 14.07.2010 року) позовні вимоги не визнали, пояснили, що позивачами не надано жодних документів на підвтердження своїх позовних вимог щодо самовільного зайняття їхніх земельних ділянок та завданих збитків.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_6, пояснив, що позивача знає давно, вони разом проживають в одному селі. У нього також є земельна ділянка в с. Тарасівна, він приблизно знає де знаходиться земельна ділянка позивача. Договір оренди з відповідачем він заключав ще у 2003 році, коли видали державні акти, за користування його земельною ділянкою відповідач сплачував йому. Земельну ділянку позивача відповідач також обробляв, але чому ТОВ «Тарасівна» з позивачем не розрахувася йому не відомо.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що позивачів вона знає. Договір між нею та ТОВ «Тарасівна» укладався, але у 2008 році договір був переукладений. Відповідач за користування її земельною ділянкою кожний рік сплачував. Місце знаходження земельної ділянки позивачів вона знає, оскільки їх земельні ділянки межують. Вона працювала в ТОВ «Тарасівна», всі 131 члени ТОВ «Тарасівна» укладали договорои. Вона заповнювала бланки на договори і серед заповнених бланків був бланк на договір позивачів. Договора видавались всім під розписку. Вона працювала у ТОВ «Тарасівна» до 2007 року та знає що позивачка зверталась до відповідача із запитанням щодо орендної плати.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що позивача знає з 1996 року. Йому не відомо, чи укладався між позивачем та відповідачем договір оренди та чи присвоєний кадастровий номер. Йому відомо, що земельну ділянку позивачів обробляв відповідач, але де точно знаходиться земельна ділянка позивачів він не знає. В ТОВ «Тарасівна» він працював трактористом з 1996-2006 роки, обробляв земельні ділянки, які орендував ТОВ «Тарасівна».

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серії РІ № 208225 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 3.3590 га. яка розташована на території Любарецької сільської ради, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 60. Згідно з описом меж від А до Б знаходяться землі гр. ОСОБА_7, від Б до В землі спільної власності громадян, від В до Г землі гр. ОСОБА_1. Від Г до А землі спільної власності громадян. Державний акт видано 24 січня 2003 року (а.с. 5).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю Серії РІ № 208226 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 3.3590 гектарів, земельна ділянка розташована на території Любарецької сільської ради. Цільове призначенні для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на прав, приватної власності на землю за № 61. Згідно опису меж від А до Б землі ОСОБА_2, від Б до В землі спільної власності громадян, від В до Г землі гр. ОСОБА_8, від Г до А землі спільної власності громадян. Державний акт видано 24 січня 2003 року (а.с. 6).

Як зазначає ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

У ст. 1,3 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Обєктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній власності.

Крім того, згідно ст. 13, 14 даного закону, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із стор:н може бути посвідчений нотаріально, а також згідно ст. 20 даного закону укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана надати суду докази, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення.

Позивачами всупереч вимог вищенаведеної ст. 60 ЦПК України, не було надано жодних достовірних доказів, які б підтверджували викладені в позовній заяви обставини, та таким чином суд вважає, що під час судового розгляду саправи позивачами не доведено факту використання належних їм земельних ділянок відповідачем по справі. Встановлено також, що відсутній факт укладення між позивачами та відповідачем - Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» договору оренди земельних ділянок, оформленого та зареєстрованого у встановленому законом порядку.

У звязку з цим відсутні підстави для визнання за позивачами права на відшкодування збитків заподіяних неодержанням ними доходів, у зв»язку з тимчасовим невикористанням з 2003 по 2008 роки земельних ділянок.

Таким чином, суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши всі зібрані по справі докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що доводи, викладені в позові з урахуванням уточнених ними позовних вимог, позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_1 С.1. необґрунтовані та недоведені, в звязку з чим заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Тарасівка» про визнання права на відшкодування збитків заподіяних неодержанням доходів - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційному суді Київської області через Бориспільський иіськрайонний суд Київської області шляхом подачі заяви про його оскарження протягом десяти днів з дня його ухвалення та подальшої подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви.

Суддя Мартинов Є.О.