09.06.10 , ОСОБА_1
Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 22ц-2290 2010 рік Головуючий у 1 інстанції
Категорія 57 Доповідач Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року червня 09 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.

суддів: Вадзінського П.О.

ОСОБА_1 при секретарі Пасько Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Каховці та Каховському районі Херсонської області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в місті Каховці та Каховському районі Херсонської області про визнання дій неправомірними, нарахування та стягнення підвищення до пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2008 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що він має статус дитини війни, у відповідності до Закону України "Про соціальний захист дітей війни" має право на щомісячну соціальну допомогу у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, про зазначене право довідався із засобів масової інформації у липні 2007 року, добровільно поновити порушене право позивача відповідач відмовився, з посиланням на неправомірність дій відповідача у позові поставлено питання про поновлення строку на звернення до суду із позовом, про стягнення з відповідача недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги за 2006-2007 роки та нарахування допомоги з 01 січня 2008 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2009 року позов задоволено частково, відновлено строк для звернення до суду, відповідача зобовязано здійснити перерахунок пенсії позивачу з її підвищенням на 30 % мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» за період часу з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року за рахунок коштів Державного бюджету України, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на постанову суду відповідачем з посиланням на її незаконність поставлено питання про скасування постанови та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки вказаний орган не має обовязку проводити необґрунтовано заявлені до стягнення виплати.

Заперечень на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегії суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги позову суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі, правильно визначився з питанням дії у часі відповідних норм матеріального права та положень частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не висловлено заперечень щодо того, що позивач має статус дитини війни та перебуває на обліку у відповідача як особа, що отримує пенсію за віком.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", який набув чинності 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі ст. 110 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" від 20 грудня 2005 із змінами, внесеними 19 січня 2006, підвищення до пенсії дитині війни в 2006 році повинно було проводитися згідно з порядком, який мав бути визначений Кабінетом Міністрів України та погоджений Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. Оскільки такого порядку встановлено не було, ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2006 році не діяла.

У відповідності до п. 12 ч. 1 ст. 71, ст. 111 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" дію ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" на 2007 рік було зупинено, рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 приведені положення Закону України "Про державний бюджет на 2007 рік" визнано такими, що не відповідають Конституції України, відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" у 2007 році діяла лише з 09 липня.

Відповідно до п. 41 розділу 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" внесено зміни, за якими розмір спірної надбавки до пенсії встановлено у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 вище наведені зміни визнано такими, що не відповідають Конституції України, з вказаної дати ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" стала діяти у її первісній редакції.

Таким чином, з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року спірні відносини сторін регулюються ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції Закону, яка діяла до 01 січня 2007 року, відповідно є обґрунтованими лише позовні вимоги щодо обовязку відповідача щомісячно підвищувати пенсію з 09 липня по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року, а дії відповідача в цій частині неправомірними.

На час виникнення спірних правовідносин розмір мінімальної пенсії за віком визначався тільки ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, як і доводи щодо неврегульованості механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», відсутність же бюджетного фінансування передбачених Законом України "Про соціальний захист дітей війни" доплат до пенсії не може бути причиною невиконання відповідачем обов'язків державного органу, від такого обовязку не звільняє і посилання на відповідну постанову Кабінету Міністрів України.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні постанови судом першої інстанції дотримано вимоги норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу як таку, що не ґрунтується на нормах закону та висновку суду не спростовує, слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Каховці та Каховському районі Херсонської області відхилити.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двох місяців з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

Судді _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _