У Х В А Л А

17 травня 2010 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів Ковалевича С.П., Оніпко О.В.,

при секретареві Омельчук А.М., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року про визнання позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИЛА :

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року визнано неподаною та повернуто позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки позивач не усунула у встановлений ухвалою того ж суду від 13 грудня 2009 року строк недоліки поданої позовної заяви.

В поданій апеляційній скарзі позивач вказує, що дана ухвала є незаконною, оскільки суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що подана нею позовна заява не відповідає вимогам статті 119 та статті 120 ЦПК України і залишив її без руху, а потім повернув, так як вимоги ґрунтувались на статті 396 ЦК України.

У звязку із викладеним, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що залишаючи позовну заяву ОСОБА_2 без руху суддя Здолбунівського районного суду в своїй ухвалі від 13 грудня 2010 року зазначив, що позивач не надав суду докази, які підтверджують його право власності на спірне майно і оскільки останній не усунув цей недолік у встановлений строк, позовна заява була визнана неподаною та повернута.

Проте, на розсуд колегії суддів, ухвала Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року підлягає скасуванню, з передачею питання на новий розгляд до того ж суду, оскільки глава 2 ЦПК України не передбачає обовязку позивача надавати докази на підтвердження заявлених своїх вимог при зверненні до суду із позовом, а вимагає лише зазначення цих доказів у самій позовній заяві.

Відповідно до вимог статті 130 ЦК України, питання про подання доказів на обґрунтування заявленого позову, суд вирішує лише при попередньому розгляді справи, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною 3 цієї статті.

________________________________________________________________

Справа № 22-656 /2010 р головуючий у 1 інстанції Кушнір О.Г.

Категорія: 2.5 доповідач Григоренко М.П.

Крім того, із змісту позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що позовні вимоги останньої ґрунтуються на відповідних судових рішеннях, згідно яких було встановлено певні обставини і які, відповідно до вимог статті 61 ЦПК України, не потребують повторного доказування.

З огляду на те, що ухвала Здолбунівського районного суду від 13 грудня 2010 року про залишення позовної заяви ОСОБА_2 не ґрунтувалась на вимогах Закону, тому ухвалу цього ж суду від 22 лютого 2010 року про повернення позовної заяви останньої також не можна вважати законною.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 лютого 2010 року скасувати та передати питання на новий розгляд до того ж суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий Григоренко М.П.

Судді Ковалевич С.П.

ОСОБА_4