Справа №22ц-7153 Головуючий у 1 інстанції Мельник С.Р.
Доповідач: Мікуш Ю.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Цяцяка Р.П.

Суддів Мікуш Ю.Р., Курій Н.М.

при секретарі: Глинському О.А.

з участю сторін, адйоката ОСОБА_1 на стороні позивачів, адвоката ОСОБА_2 на стороні відповідача та 3-ої особи

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Буського районного суду Львівської області від 03 серпня 2010 року

встановила:

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 03 серпня 2010 року відмовлено в позові ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, 2-іх осіб: Красненської селищної Ради Буського району Львівської області, Державної нотаріальної контори Буського району Львівської області, ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним.

Рішення суду оскаржили позивачі по справі ОСОБА_3 М І. та ОСОБА_4

В апеляційній скарзі зазначають, що вважають рішення суду необґрунтованим. Не погоджуються із мотивами, викладеними в рішенні суду, що справу слід було слухати по наведених ними підставах в порядку окремого провадження, адже має місце спір про право, що відповідає ст. 235 п.6 ЦПК України.

Відповідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.08р. № 7 „Про судову практику у справах про спадкування, то такі розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У їхньому випадку встановлення факту неписьменності їх мами могло вплинути на спадкові права відповідача ОСОБА_5, тому спір мав вирішити питання встановлення неписьменності ОСОБА_7 в порядку позовного провадження.

Суд не дав оцінки поясненням свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, а відтак висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Вважають, що порушено вимоги п.223 Положення про Єдиний реєстр заповітів та спадкових прав. Заповіт складений 29.08.2006 року, а зареєстрований 27.08.08 р.

Заповіт викликає сумніви ще й тому, що мати до самої смерті запевняла їх, що не буде складати заповіт, а все майно, що залишається після її смерті будуть спадкувати всі діти.

Також не погоджується із висновком судово-почеркознавчої експертизи оскільки на експертизу не були представлені експериментальні та умовно-вільні зразки, жодного рукописного тексту, виконаного ОСОБА_11. Вважають, що всі ці факти у своїй сукупності дають підстави стверджувати, що ОСОБА_11 була неписьменною і складений нею заповіт на імя ОСОБА_5 не відповідає вимогам ч.2 ст.1253 ЦК України, оскільки був підписаний без свідків, а тому відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України є нікчемним.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши пояснення позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4І виступ їх адвоката ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідача ОСОБА_5, 3-ої особи ОСОБА_6, виступ адвоката ОСОБА_2, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи, встановлено, що позивачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд про визнання недійсним заповіту від 29.08.2006 р. укладеним від імені ОСОБА_11 на імя ОСОБА_5 і посвідченого секретарем Красненської селищної ОСОБА_5, реєстрований номер № 566. Підставою для визнання заповіту недійсним вважали ст. 1247 ЦК України.

В подальшому позивачі неодноразово уточнювали позовні вимоги з різних підстав, вважаючи правочин вчинений їхньою матірю ОСОБА_11 під час складання заповіту та посвідчення його секретарем Красненської селищної ОСОБА_5 Буського району нікчемним з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності право чину є недодержання в момент вчинення право чину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 ЦK України.

Позивачами по справі не доведено та судом не встановлено, що мало місце порушення будь-якої частини ст.203 ЦК України, яка б давала підстави вважати правочин нікчемним, оскільки волевиявлення учасника правочину ОСОБА_11 було вільним та відповідало її внутрішній волі. Саме з таким волевиявлення ОСОБА_11 сама особисто звернулася в Красненську селищну ОСОБА_12 району та виразила свою волю, бажання вчинитиправочин, що посвідчила в суді першої інстанції секретар Красненської селищної ОСОБА_12 Буського району.

Згідно висновку № 2486/09 судово-почеркознавчої експертизи підписи від імені ОСОБА_11, розташовані після слів „мною, ОСОБА_11 текст заповіту прочитано вголос і власноручно підписано в двох примірниках заповіту ОСОБА_11, складеного 29 серпня 2006 року, посвідченого секретарем виконкому Красненської селищної Ради Буського району Львівської області та в графі „Розписка про одержання нотаріально оформленого документа журналу для реєстрації нотаріальних дій виконкому Красненської селищної ради Буського району Львівської області на 2006 рік під поряд. № 179 виконані ОСОБА_11

Ознак, які б свідчили про вплив на процес письма під час виконання вищезазначених ПІДПИСІВ, ЯКИХОСЬ НеЗВИЧНИХ ЧИННИКІВ (ЯК ОбЄКТИВНИХ так

субєктивних) немає.

Колегія суддів не приймає доводів апеляційної скарги позивачів щодо непогодження із висновком судово-почеркознавчої експертизи, оскільки такий проведений експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих висновків, ніким не оспорювався, а відтак має юридичну силу.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги щодо визнання правочину нікчемним внаслідок неписьменності їхньої матері ОСОБА_11

Зазначена підстава не передбачена ст.215 ЦК України як підстава нікчемності правочину.

Покликання апелянтів на пояснення свідків не можуть бути прийняті судом, оскільки пояснення свідків є суперечливими, а відтак вважати померлу ОСОБА_11 при житті неписьменною у суду немає підстав.

Згідно ст. 308 ч.2 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308 ч.2, 314 ч1 п.1, 315 ЦПК України, - колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Буського районного суду Льйівсіікої області від 03 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в суд касаційної інстанції на протязі 20 днів.

Головуючий:

Судді: