ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1069/10
провадження № Б/н 1368
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Сухомлінова С.М.

при секретарі - Момот М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4, третя особа Акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк» про визнання договору купівлі - продажу удаваним та визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання удаваним договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 від 18.12.2006року і визнання цієї квартири спільною сумісною власністю сторін і посилався на те, що він з 1994 року по 2007 рік перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 яка в грудні 2006року за рахунок сумісних коштів придбала на імя ОСОБА_3 спірну квартиру № 558.Стверджував, що ОСОБА_4І фактично приховала факт придбання нею спірної квартири шляхом укладання удаваної угоди, що порушує його права при розподілі спільного сумісного майна.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, а відповідачі в судове засідання не зявились.

ОСОБА_3 позов не визнала і в своїх письмових запереченнях стверджувала, що що вона отримала в «Укрсиббанку» кредит в розмірі 144 000 доларів за рахунок якого, а також 36 000 доларів США власних заощаджень, придбала спірну квартиру яку в липні 2008року за згодою банку продала ОСОБА_4

Представник відповідачки ОСОБА_4 позовні вимоги також не визнала і стверджувала, що відповідачка після розірвання шлюбу з позивачем мала пристойну заробітну плату і за рахунок власних коштів в сумі 87 036 грн. та 120 000 доларів США, отриманих за кредитним договором, в липні 2008року придбала у ОСОБА_3 спірну квартиру, яка не може вважатись спільною сумісною власністю подружжя.

Вислухавши пояснення сторін, свідка, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з договорів (а.с. 169-180) відповідачка ОСОБА_3 18.12.2006року отримала в АКІБ «Укрсиббанк» кредит в розмірі 144 000 доларів США на придбання кВ.558 розташованої по пр. Григоренко в м. Києві і в цей же день ОСОБА_3 уклала договір з ОСОБА_5 про купівлю спірної квартири за 180 000 доларів США.

Згідно наказу та квитанції (а.с. 184-186) відповідачка ОСОБА_3 з жовтня 2006 та в 2007р.р. працювала заступником генерального директора «СК «Фінекс», де на той час відповідачка ОСОБА_4 працювала генеральним директором.

Придбану квартиру № 558 відповідачка ОСОБА_3 в 2007 року надала ОСОБА_4 для проживання, в звязку з чим остання оплачувала комунальні послуги квартиру в якій ніхто не був зареєстрований(а.с.26)

Як вбачається з свідоцтва, паспорта (а.с.27,3 8) та пояснень позивача шлюб між сторонами ОСОБА_4 був розірваний 28.07.2007р.

Згідно договорів (а.с. 113-122) та письмових пояснень представника ОСОБА_4 24.07.2008 року відповідачка ОСОБА_4 отримала для купівлі квартири цільовий кредит в розмірі 120 000 доларів США і в цей же день уклала з відповідачкою ОСОБА_3 угоду купівлі - продажу спірної квартири за 138 000 доларів США. Різницю між ціною купівлі спірної квартири та сумою отриманого кредиту ОСОБА_4 змогла накопичити після розірвання шлюбу з позивачем, оскільки працювала на посаді генерального директора страхової компанії. Згідно реєстраційного напису (а.с.132) 18.03.2009року відповідачка зареєструвала своє право власності на спірну квартиру в Київському міському бюро технічної інвентаризації за № 39937.

Відповідно ч. 1ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонам для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Оцінюючи представлені докази, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів які б безперечно підтверджували факти витрачання ОСОБА_4 спільних сумісних коштів на купівлю в 2006р. спірної квартири шляхом укладення договору через ОСОБА_3 і на її імя з подальшим переоформленням спірної квартири на своє імя.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача про визнання договору купівлі продажу спірної квартири від 18.12.2006року удаваною угодою - необгрунтованими, а відповідно і вимоги про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_4, суд вважає безпідставними і не підлягаючими задоволенню.

На підставі викладеного ст. 235 ЦК України та керуючись ст. ст. 212-215,218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання договору купівлі - продажу удаваним та визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя