Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2009 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Горщар А.Г.

при секретарі Салюк Т.М.

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив визнати недостовірними, і такими, що не відповідають дійсності, порушують його права свободи ганьблять честь, гідність, ділову репутацію відомості поширені відносно нього ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у зверненні до Полонського РВ УМВС, визнати наклепом дії відповідачів з виготовлення та поширення інформації відносно нього, зобовязати відповідачів спростувати поширені ними у зверненні відомості шляхом публікації офіційного вибачення перед ним на сесії районної ради та у газеті «Новий шлях», стягнути з кожного відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 100 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_9 вказував, що 17 липня 2009 року відповідачі, які на той час були працівниками апарату Полонської районної ради звернулись до Полонського РВ УМВС з листом в якому звинувачували його в заподіянні для них моральних та фізичних нападах, що він вривався у відділи виконавчого апарату, ображав та погрожував для них звільненням з роботи, протизаконно вимагав надати документи, принижував їхню честь і гідність. Дана інформація на думку позивача є для нього негативною, образливою, принизливою, наклепом та такою, що не відповідає дійсності, завдає непоправної шкоди його діловій репутації, порочить честь, гідність, та спричинила для нього моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач відмовився від позову щодо вимог до відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, і така відмова прийнята судом, а стосовно решти відповідачів ОСОБА_1 свої вимоги підтримав, збільшив розмір відшкодування з кожного відповідача моральної шкоди до 1000 грн.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_10, ОСОБА_4 будучи опитаними 5.02.2010 року позов не визнали, в подальші судові засідання не зявились, а відповідач ОСОБА_5 на всі судові засідання не зявлявся.

ОСОБА_2 та ОСОБА_10 пояснили, що 17 липня 2009 року вони перебували в приміщенні Полонської міської Ради на своїх робочих місцях. Перед обідньою перервою до приміщення ради зайшла група депутатів, в складі якої був також ОСОБА_1 Названі особи, а також позивач стали безпідставно вимагати від них видачу документів, що виготовляються апаратом ради, ключі від кабінету, підписати документи, зокрема ОСОБА_1 примушував ОСОБА_10 телефонувати, принижував її, для ОСОБА_2 депутати погрожували звільненням з роботи, пропонували забрати у нього системний блок від службового компютера. Такі дії групи депутатів, в складі якої також був позивач стали причиною написання ними звернення для свого захисту до Полонського РВ УМВС.

ОСОБА_4 пояснив, що йому по телефону повідомила ОСОБА_6, а потім розповіли інші працівники про те, що група депутатів районної ради де також знаходився позивач, в приміщенні ради 17.07.2009 року вривалась до кабінетів працівників, вимагали від них видачу документів, принижували їх, тому він підписав звернення до міліції.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає позов задоволенню не підлягає.

Судом установлено, що 17.07.2009 року відповідачі підписали та направили начальнику Полонського РВ УМВС ОСОБА_11 лист в якому вказували, що вони як працівники виконавчого апарату районної ради просять захистити їх від моральних та фізичних нападок заступника голови районної ради ОСОБА_12, та депутатів районної ради ОСОБА_1, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, які вриваються у відділи виконавчого апарату, ображаючи та погрожуючи для них звільненням з роботи, протизаконно вимагали надати для них документи виконавчого апарату ради, та що з 12.30 години, під час обідньої перерви, та після обіду аж до 15-ї години вони не могли працювати через протизаконні дії цих осіб.

По даному зверненні працівниками міліції проводилась відповідна перевірка, за наслідками якої було винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно заступника голови Полонської районної ради ОСОБА_16

Відповідно до статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Пленум Верховного суду України у своїй постанові від 27.02.2009 N 1 « Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» надав з приводу вирішення спорів зазначеної категорії наступні розяснення, що стосуються предмету цього спору:

Пункт 6 - позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує її особисті немайнові права.

Пункт 15 - при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пункт 16 - у випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 ( v008p710-03 ) (справа про поширення відомостей).

Наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Конституційний Суд України у зазначеному рішенні надав з цього приводу наступні розяснення закону положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР "поширив такі відомості" в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України, зокрема за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому або органу дізнання про вчинення злочину (стаття 383) тощо.

Аналізуючи наведені положення розяснень Пленуму Верховного Суду України, Конституційного Суду України суд приходить до висновку, що звернення відповідачів з згаданим листом до Полонського РВ УМВС з приводу неправомірних на їхню думку дій групи депутатів Полонської районної ради, в складі якої також перебував позивач, не можна розцінювати в розумінні положень ст. 277 ЦК України як поширення про ОСОБА_9 інформації, а тому вони не можуть нести за це цивільно-правову відповідальність.

Також суд зауважує, що позивач є депутатом Полонської районної ради і 17.07.2009 року перебуваючи у приміщенні названої ради виконував саме депутатські функції, тому являвся публічною особою.

Такі його дії працівниками апарату ради, якими в той час були відповідачі, оцінені як неправомірні, що послужило причиною їхнього звернення до правоохоронного органу з зазначеним вище листом з метою захисту своїх прав.

З цього приводу Конституційний Суд України у названому рішенні та Пленум Верховного Суду України у наведеній постанові (пункт 21) вказували, що проблеми, пов'язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах "Нікула проти Фінляндії", "Яновський проти Польщі" та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то мають бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.

На думку суду, оскільки звернення відповідачів до Полонського РВ УМВС повязано саме з депутатською діяльністю позивача, тому межі викладеної ними інформації у цьому зверненні є допустимими і не можуть бути розцінені, як такі що порочать честь, гідність, ділову репутацію депутата районної Ради.

Суд також відмовляє в задоволенні вимоги ОСОБА_9 щодо визнання наклепом дій відповідачів з виготовлення та поширення інформації відносно нього у зазначеному зверненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України запропонований позивачем вид способу захисту його цивільного права в порядку цивільно-процесуального судочинства не передбачений.

Також не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_9 щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди.

Ця вимога носить похідний характер, і в даному випадку її задоволення повністю залежить від притягнення судом до відповідальності відповідачів за поширення ними недостовірної інформації, а оскільки суд не дійшов до такого висновку, тому позивач не має законних підстав для відшкодування йому моральної шкоди.

Керуючись наведеним ст. 10,70, ч.3 ст. 209, ст. 212-215 ЦПК України суд,-

вирішив:

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з моменту його проголошення, та апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий ________________