Справа №2-5814/09 29.03.2010
Провадження №22ц-565/10
Державний герб України
Справа № 22ц 565/10 Головуючий першої інстанції: Тихонова Н.С.
Категорія: 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Лисенка П.П.,

суддів: Колосовського С.Ю.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання: Аніщенко Д.В.,

за участю представників сторін: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства

«Комерційний банк «Надра»

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2009 року, яке ухвалене за позовом ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про повернення банківського вкладу та стягнення пені,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2009 р. ОСОБА_4 звернувся до відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі Банк) з позовом про повернення банківського вкладу та стягнення пені.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 6 серпня 2008 р. уклав з відповідачем договір строкового банківського вкладу (депозиту) (вклад «Класичний без поповнення»), за умовами якого передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1000000 грн. з виплатою 17,5% річних строком на 11 місяців: з 6 серпня 2008 р. по 6 липня 2009 р.

Посилаючись на те, що незважаючи на закінчення строку дії договору, Банк відмовляється повернути суму вкладу, позивач просив суд стягнути з відповідача суму вкладу з урахуванням індексу інфляції (1011000 грн.) та 3 відсотків річних (2054 грн. 79 коп.) на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, 17,5 % за користування грошима після спливу строку дії договору з 7 липня 2009 р. по 31 липня 2009 р. (11986 грн. 30 коп.) та на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» - 3% пені за кожен день прострочки виконання зобовязання (750000 грн.), а всього 1775041 грн. 09 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь позивача 1011000 грн. суми вкладу з урахуванням індексу інфляції, 2054 грн. 79 коп. - 3 відсотка річних від простроченої суми, 750000 грн. пені, 11986 грн. 30 коп. відсотків за користування грошима, а всього - 1775041 грн. 09 коп., розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 вказує на невідповідність висновків суду нормам матеріального права й просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по справі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 6 серпня 2008 р. ОСОБА_4 уклав з відповідачем договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Класичний без поповнення», за умовами якого передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1000000 грн. строком на 11 місяців: по 6 липня 2009 р. з виплатою 17,5% річних.

Незважаючи на закінчення строку дії договору Банк свої зобовязання не виконав, суму вкладу позивачу не повернув.

З урахуванням викладених обставин та положень ст. ст. 526, 536, 610, 611, 625, 1060, 1073 ЦК України суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з банку суми своєчасно неповернутого вкладу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 7 липня по 31 липня 2009 р., що становить 1013054 грн. 79 коп. Також судом правильно вирішено питання про стягнення з ОСОБА_5 на користь позивача 17,5% річних за користування його грошима після спливу терміну договору з 7 по 31 липня 2009 р. в сумі 11986 грн. 30 коп. Так, відповідно до ч. 4 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав. Положення цієї норми відтворені у п. 4.2 договору сторін від 6 серпня 2008 р. З наданої на запит апеляційного суду відповіді ОСОБА_5 від 16 березня 2010 р. вбачається, що сума депозитного вкладу в 1000000 грн. не списана з рахунку вкладника.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність підстав для відмови у позові у звязку з рішенням Національного ОСОБА_5 України про введення тимчасової адміністрації та мораторію на задоволення вимог кредиторів ОСОБА_5, не заслуговують на увагу. Так, постановою Правління Національного ОСОБА_5 України від 10 лютого 2009 р. № 59 «Про призначення тимчасової адміністрації» в ОСОБА_5 було призначено тимчасову адміністрацію строком на 1 рік та мораторій на задоволення вимог кредиторів з 10 лютого 2009 р. по 10 серпня 2009 р. В силу ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (далі Закон), в редакції, що діяла до 6 серпня 2009 р., мораторій - зупинення виконання банком майнових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), строк виконання яких настав до дня введення мораторію, та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Частиною 2 ст. 85 Закону передбачено, що мораторій на задоволення вимог кредиторів поширюється на зобовязання, строки виконання яких настали до призначення тимчасової адміністрації. Враховуючи, що строк виконання ОСОБА_5 зобовязань за даним договором настав 6 липня 2009 р., тобто після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, його дія не розповсюджується на спірні правовідносини. Більш того, згідно ч. 3 ст. 85 Закону у названій редакції протягом дії мораторію: 1) забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства України; 2) не нараховуються неустойка (штраф, пеня), інші фінансові санкції (економічні), санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Таким чином, законом не передбачена заборона на звернення до суду з позовами про стягнення неповернених вкладів та про задоволення таких вимог.

За такого колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду в частині стягнення суми вкладу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, а також 17,5 % річних, оскільки воно ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

В той же час, висновки суду щодо стягнення 3% річних за кожен день прострочки виконання зобовязань не ґрунтуються на вимогах закону.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що у звязку з порушенням Бакном своїх зобовязань щодо повернення суми вкладу є підстави для застосування наслідків, передбачених ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надати послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

В той же час суд не звернув увагу, що правовідносини стосовно банківських вкладів регулюються спеціальними нормами ЦК України (глава 71), а відповідальність за порушення грошових зобовязань передбачена ст. 625 ЦК України, тому положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджуються на спірні правовідносини і відсутні законні підстави для стягнення на користь позивача 3% від суми вкладу за кожний день построчки його повернення в сумі 750000 грн.

Тому рішення суду в силу ч. 4 ст. 309 ЦК України необхідно в частині стягнення 3% пені за кожен день прострочення зобовязання необхідно скасувати, ухваливши в цій частині нове рішенні про відмову у задоволенні цих вимог, та стягнувши на користь позивача остаточно 1025041 грн. 09 коп. своєчасно неповернутого вкладу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми та 17,5% річних за період з 7 липня по 31 липня 2009 р.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 4 грудня 2009 року в частині стягнення 3% за кожен прострочки скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення пені у розмірі трьох відсотків неповернутого вкладу за кожен день прострочки відмовити.

Стягнути остаточно з відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на користь ОСОБА_4 1025041 грн. 09 коп. своєчасно неповернутого вкладу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, а також 17,5 % річних за період з 7 липня по 31 липня 2009 року.

Рішення суду в частині розподілення судових витрат залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: