Справа 2-814/10
Номер провадження 2-814/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.10 року.

Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А.

з участю: позивача - ОСОБА_1 представника позивача - ОСОБА_2 відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів справу за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про

захист житлових прав та вселення у житловий будинок

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист житлових прав та вселення у житловий будинок.

Із позовної заяви ОСОБА_4 вбачається, що відповідно до реєстраційного посвідчення № 1.508, виданого 26.10.1982 року Хустським бюро технічної інвентаризації Закарпатської області, його мати, ОСОБА_7, являлася власником в цілій частині житлового будинку АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_8 померла, про що виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено відповідний запис акта про смерть за № 8. Позивач зазначає, що з настанням смерті його матері, ОСОБА_8, відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно, в тому числі і нерухоме, яким являється житловий будинок АДРЕСА_1

За свого життя спадкодавець, ОСОБА_8, не склала заповітного розпорядження, у зв'язку із чим після її смерті спадковий житловий будинок № 34 та земельна ділянка, на якій нерухоме майно розташоване, повинен успадковуватися спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом у рівних частинах.

Враховуючи на те, що позивач, ОСОБА_4, являється спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, він звернувся до Рахівської державної нотаріальної контори Закарпатської області із відповідною заявою про видачу йому правовстановлюючого документу на 1/2 частину житлового будинку та у 2009 році зареєструвався (прописався) у житловому будинку АДРЕСА_1, що належав в цілій частині до дня смерті його матері, ОСОБА_8. На даний час у Рахівській державній нотаріальній конторі Закарпатської області відкрита спадкова справа, де вирішується питання про прийняття ним, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 спадкового майна в рівних частинах.

Крім того, позивач зазначає, що його сестра, ОСОБА_3, вона ж відповідач по справі, задовго до дня його звернення до суду із зазначеним цивільним позовом самовільно разом зі своїми синами, вони ж відповідачі по справі, зайняла спірний житловий будинок, а своїми активними діями, які проявляються у недопусканню позивача до житлового будинку, в якому він прописаний, відбиранню ключів від вхідних дверей спірного будинку, позбавляє його, позивача ОСОБА_4, права на проживання у спадковому будинку.

Позивач вважає, що таким чином його, як спадкоємця першої черги спадкоємців за законом, незаконними діями відповідачів позбавлено права користуватися спадковим майном, тобто, проживати в ньому, та за бажанням в межах дозволеного нормами чинного законодавства розпоряджатися ним на власний розсуд.

Крім того, як зазначено у позовній заяві, незаконні дії відповідачів вчиняються ними свідомо, не зважаючи на те, що вони, відповідачі позбавлені права на проживання в даному житловому будинку на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.04.2008 року (справа № 2-59/2008 року), згідно якого вони були виселенні із житлового будинку АДРЕСА_1 що належав на праві приватної власності матері позивача, ОСОБА_8, оскільки їхні дії унеможливлювали спільне проживання у спірному житловому будинку.

Враховуючи те, що у досудовому порядку врегулювати даний спір не виявилося можливим, оскільки відповідачі, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_9, ухиляються від цього, та зважаючи на те, що відповідно до положень ч.2 ст.65 Житлового кодексу України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням, а у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права і обов'язки за договором найму здійснюють члени його сім'ї (ч.2 ст.166 ЖК України), ОСОБА_4 вважає за можливе у судовому порядку захистити свої житлові права шляхом його вселення у житловий будинок АДРЕСА_1, який в цілій частині на праві приватної власності до дня смерті належав його матері, ОСОБА_8.

У зв'язку із наведеним ОСОБА_4 просив винести судове рішення, за яким захистити його житлові права шляхом вселення його, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем моєї реєстрації у житловий будинок АДРЕСА_1, який належав в цілій частині на праві приватної власності його матері, ОСОБА_8.

Крім того, позивач просив стягнути в його користь солідарно із відповідачів судові витрати.

В судовому засіданні позивач, ОСОБА_4, та його представник, ОСОБА_2, позов підтримали та наполягали на його задоволенні у повному обсязі. Пояснили, що незаконними та протиправними діями відповідачів, які на даний час самовільно зайняли спірний житловий будинок, які проявляються в активних діях у вигляді недопускання позивача до житлового будинку, в якому він прописаний та, відповідно, має право на проживання в ньому, відбиранню ключів від вхідних дверей спірного спадкового будинку. Таким чином позивача, як спадкоємця першої черги спадкоємців за законом, незаконними діями відповідачів позбавлено права користуватися спадковим майном та розпоряджатися ним на власний розсуд. Стверджують, що дані незаконні дії відповідачами вчиняються свідомо, з метою позбавити позивача права на проживання в житловому будинку, не зважаючи на те, що вони, позивачі, позбавлені права на проживання в ньому на підставі рішенню Рахівського районного суду Закарпатської області від 01.04.2008 року (справа № 2-59/2008 року). Згідно даного рішення, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були виселенні і житлового будинку АДРЕСА_1 що належав на праві приватної власності матері позивача, ОСОБА_8, оскільки їхні дії унеможливлювали спільне проживання у спірному житловому будинку Жодні розмови із відповідачами з приводу досудового врегулювання житлового спору не дали для позивача позитивного результату.

В ході судового розгляду справи позивач, ОСОБА_4, та його представник, ОСОБА_2, зважаючи на матеріальний стан відповідачки, ОСОБА_3, наявність у неї малолітньої дитини, позовні вимоги зменшили, виключивши із них вимоги щодо стягнення в користь позивача солідарно із відповідачів судових витрат. В решті позовні вимоги залишають без змін, просять їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, заявила суду, що не допустить до житлового будинку відповідача, оскільки проживати разом з ним у будинку не може, так як він, все у дворогосподарстві ламає, поводить себе зверхньо, нібито він являється власником всього житлового будинку. Ті обставини, що і вона, ОСОБА_3, і позивач, ОСОБА_4, являються дітьми померлої, ОСОБА_8, а отже є спадкоємцями в рівних частинах всього спадкового майна, що належало померлій, до уваги не бере, оскільки її брат, він же позивач, ОСОБА_4, має де проживати.

Відповідачі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про вручення їм судових повісток та повідомлень про вручення поштових відправлень.

Суд не бере до уваги усні заяви ОСОБА_3, матері відповідачів, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про те, що її сини, вони ж відповідачі по справі, взяти участь у розгляді справи не можуть, бо знаходяться на роботі, оскільки дані обставини не являються поважними та підставними для відкладення справи розглядом на інший термін.

У відповідності до положень статті 38 ЦПК України сторона, третя особа, особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження (крім справ про усиновлення) можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Суд не позбавив можливості відповідачів взяти особисто участь у судових засіданнях або доручити представництво своїх інтересів третім особам, а тому суд вважає, що їхні процесуальні права, в тому числі, право на судовий захист особисто або через свого представника, судом не порушено, а сторони ним не скористались у порядку та формі, передбаченими чинним законодавством.

Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про захист житлових прав та вселення у житловий будинок підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

У ході судового дослідження достовірно встановлено, що мати позивача, ОСОБА_8, являлася власником в цілій частині житлового будинку АДРЕСА_1 Дана обставина підтверджується реєстраційним посвідченням № 1.508, виданим 26.10.1982 року Хустським бюро технічної інвентаризації Закарпатської області.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року гр-ка ОСОБА_8 померла, про що виконкомом Великобичківської селищної ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено відповідний запис акта про смерть за № 8. З настанням її смерті відкрилася спадщина на все належне їй спадкове майно, в тому числі і нерухоме, яким являється зазначений вище житловий будинок з надвірними прибудовами.

Достовірним є те, що позивач являється спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом, є зареєстрованим (прописаним) у житловому будинку АДРЕСА_1 що належав в цілій частині до дня смерті його матері, ОСОБА_8.

В ході судового розгляду справи судом також встановлено, що активними діями відповідачів, про що ствердила і сама відповідачка, ОСОБА_3, позивача позбавлено права користуватися спадковим майном та проживати в ньому.

Суд бере до уваги той факт, що предметом судового розгляду не являється визнання права власності чи оспорювання спадкових прав, тобто, судом взято до уваги те, що обидві сторони, а саме: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 являються спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом, обоє є зареєстрованими (прописаними) у спірному житловому будинку, а право власності на дане спадкове майно лише визнається за сторонами, оскільки у Рахівській державній нотаріальній конторі Закарпатської області відкрита спадкова справа.

У відповідності до положень статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права, припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач, ОСОБА_4, використовуючи своє право на звернення до суду у відповідності до положень статті З ЦПК України звернувся до суду із позовом про захист порушеного цивільного права.

В судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідачі, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5, діючи умисно, з метою позбавлення позивача права користуватися нерухомим майном та проживати в ньому, вчинила дії, які порушують житлові права громадянина ОСОБА_4

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які брали участь у розгляді справи, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заслухавши та дослідивши пояснення сторін, суд вважає їх належними й достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до положень частини 3 статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Суд при вирішенні даної цивільної справи про захист житлових прав та вселення у житловий будинок керується постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України N 2 від 10.03.1989 року, N 13 від 25.12.1992 року та N 15 від 25.05.1998 року, згідно п.1 якої правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло.

У зв'язку із наведеним суд вважає, що в діях громадян ОСОБА_3. ОСОБА_6, ОСОБА_5 наявне умисне позбавлення права позивача на проживання у житловому будинку, у зв'язку із чим порушуються його житлові права, тобто, право на проживання у даному житловому будинку, у зв'язку із чим порушене право ОСОБА_4 підлягає захисту, а позов - задоволенню.

Щодо зменшення позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідачів на його користь солідарно судових витрат, то суд вважає їх підставними та обґрунтованими, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 31 ЦПК України позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред'явити зустрічний позов.

Враховуючи наведене та зважаючи на обставини справи, ті докази, які були здобуті судом в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_4 є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 58, 60, 83, 88, 209, 212, 213, 223 ЦПК України, ст.15, ст.16 ч.1, ч.2 п.1, 3-4 ЦК України, ч.2 ст.65, ч.1 ст.109, ч.1 ст.156, ч.2 ст. 166 Житлового кодексу УРСР, суд, -

ВИРІШИВ :

Зменшений позов ОСОБА_4 задовольнити.

Захистити житлові права ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого АДРЕСА_2 (фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 шляхом вселення ОСОБА_4 за місцем його реєстрації - у житловий будинок АДРЕСА_1, який належав в цілій частині на праві приватної власності ОСОБА_8.

На рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження у судову палату з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: Бліщ О.Б.