У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Павлишина О.Ф.

суддів: Приколоти Т.І., Федоришина А.В.

при секретарі Глинському О.А.

з участю адвоката ОСОБА_1,

ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 10 березня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, з участю третіх осіб Львівського обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», п»ятої Львівської державної нотаріальної контори, про визнання договору недійсним -,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 10 березня 2010 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 1-А у будинку 20/22 на вулиці Гнатюка у м.Львові від 6 червня 2005 року.

Рішення оскаржив представник ОСОБА_5 ОСОБА_2 В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення. Вказує, що відповідачі намагалися заволодіти спірною квартирою, забравши позивача проживати до себе. Позивач не мав наміру укладати вказаний договір. Суд не взяв до уваги порушення порядку видачі витягу з реєстру прав власності на спірну квартиру, що був використаний при оформленні договору купівлі-продажу. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким визнати недійсним оспорюваний договір купівлі-продажу, визнати недійсним витяг про реєстрацію права власності ОСОБА_3 на спірну квартиру, стягнути моральну шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів вважає, що скаргу слід відхилити.

Встановлено, що 6 червня 2005 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу квартири 1-А в будинку 20/22 на вулиці Гнатюка у м.Львові. За умовами цього договору позивач відчужив належну йому квартиру, набувачем якої стала ОСОБА_3 Продавець залишився зареєстрованим у спірній квартирі. Після укладення оспорюваного договору набувач квартири за цим договором утримувала спірну квартиру, де залишився зареєстрованим позивач; провела в ній ремонт. Позивач до укладення договору купівлі-продажу квартири і після цього проживав в квартирі відповідачів, надавав їм доручення на ведення своїх справ, склав заповіт на належне йому майно в користь дочки відповідачів ОСОБА_6

Договір купівлі-продажу укладений в письмовій формі і посвідчений нотаріально згідно вимог ст. 745 ЦК України. Після укладення договору проведено його державну реєстрацію відповідно до ч.3 ст. 640 ЦК України. За умовами цього договору відчуженню підлягало нерухоме майно. До набувача перейшло право власності на спірну квартиру з моменту державної реєстрації договору (ч.4 ст. 334 ЦК України).

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 230 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом обману, чим друга сторона правочину скористалася. Підставою для визнання правочину недійсним відповідно до ст. 230 ЦК України є введення однією стороною іншої сторони правочину в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Ці обставини визначені в ч.1 ст.229 ЦК України. Суб»єктивною ознакою дій сторони, що ввела іншу сторону в оману, є умисел на це.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім встановлених законом випадків.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, на яку посилається позивач як на підставу своїх вимог, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Сторони на свій розсуд вирішили питання про умови укладеного між ними договору. Наявними у справі доказами не стверджено, що при вчиненні оспореного правочину купівлі-продажу квартири його сторони або одна з них спрямовували свої дії на досягнення обману щодо іншої сторони. У зв»язку з наведеним,

Виходячи з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що його цивільне право порушене відповідачами у зв»язку з укладенням оспорюваного договору. Висновки суду ґрунтуються на аналізі зібраних по справі доказів. Суд мотивував відмову у задоволенні всіх вимог позивача.

З такими висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Галицького районного суду м.Львова відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 10 березня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: