Овідіопольський районний суд Одеської області
Справа №2-675/2010р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29січня 2010 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Шестопаловій О.Ю., за участю позивачки - ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідачки - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору дарування будинку недійсним -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2009 року ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_8 про визнання договору дарування недійсним.

У позові вони зазначали, що 13.08.2005 року померла ОСОБА_9, у якої є 5 дітей - позивачі - ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_1, відповідачка - ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Під час свого життя ОСОБА_9, ОСОБА_10 діючий на підставі довіреності виданої 04.04.2002 року від імені ОСОБА_9 30.11.2002 року уклав договір дарування з ОСОБА_5 17/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1.

30травня 2009 року ОСОБА_7 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1, видане Роксоланівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №16 від 01.06.2009 року, тому ухвалою суду від 19.06.2009 року провадження у справі у цій частині закрито.

Судом не був залучений до участі у справі ОСОБА_10, який укладав угоду від імені ОСОБА_9, оскільки він помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2, видане Доброолександрівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №05.

Позивачі неодноразово уточнювали позовні вимоги, та остаточно, оскільки всі діти померлої мають рівні права на спадщину як відповідачка ОСОБА_11, тому просили суд визнати договір дарування недійсним на підставі ст.48 ЦК України (1963року).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідачки - ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилась, однак надала суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутності та відмовити позивачам у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідачки, свідків, дослідивши письмові матеріали по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.48 ЦК України (1963 року) недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

В ході розгляду справи питання про порушення строків позовної давності відповідачкою не ставилось, а тому суд за власною ініціативою не може її застосовувати.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів,-їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд розглядає спір в межах заявлених вимог та не може вийти за них, право розпоряджатися своїми позовними вимогами належить позивачеві та суд не може за

власною ініціативою їх змінювати, а тільки сприяти повному та всебічному розгляду справи.

Судом були прийняті усі засоби для з'ясування всіх обставин по справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 квітня 2002 року ОСОБА_9 уповноважила ОСОБА_10 управляти і розпоряджатися всім її майном, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось, а в зв'язку з цим укладати всі дозволені законом угоди, у тому числі дарування.

30.11.2002 року ОСОБА_10 діючий на підставі довіреності від імені ОСОБА_9 уклав договір дарування з ОСОБА_5 17/50 частин житлового будинку НОМЕР_3 з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1.

ОСОБА_9 вищевказане нерухоме майно належало на підставі свідоцтв: про право власності на житловий будинок, виданого 15.11.1994 року згідно розпорядження органу приватизації від 01.11.1994 року за №22/7 та про право на спадщину за заповітом, виданого Овідіопольською державною нотаріальною конторою 01.10.2002 року за реєстровим №959, зареєстрованих в Овідіопольському районному бюро технічної інвентаризації Одеської області відповідно: 22.05.1995 року та 01.11.2002 року за реєстровим №1-139.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 у судовому засідання надали пояснення тільки відносно взаємовідносин померлої ОСОБА_9 та її дітей, однак жоден з них відносно того, що є підстави передбачені законом для визнання недійсним договору дарування суду не довів.

Договір дарування від 30.11.2002 року укладений ОСОБА_10 на підставі довіреності виданої 04.04.2002 року від імені ОСОБА_9 з ОСОБА_5 17/50 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, відповідає вимогам закону, особисті або майнові права неповнолітніх дітей не ущемлює.

Враховуючи рівність прав сторін у наданні доказів суду, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не надали жодних доказів в обґрунтування свого позову, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 214-215, 218, 223 ЦПК України, ст.48 ЦК України (1963 року), суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору дарування будинку недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копій до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя В.К.Кочко