Київський районний суд м. Одеси
Справа № 2-6330/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року Київський районний суд міста Одеси у складі: головуючого судді Реви С.В., при секретарі Ганєві А.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 грудня 2008 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до якого він позичив ОСОБА_2 3.500 доларів США, а ОСОБА_2 зобов'язався ці грошові кошти повернути позивачу до 01 січня 2010 року, що підтверджується розпискою.

Оскільки відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань щодо повернення грошових коштів, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 3.500 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 05 серпня 2010 року складає 27.622 гривні та 3 % річних у розмірі 414 гривень, судові витрати.

Під час розгляду справи позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в яких вказав, що 12 грудня 2008 року він продав свій автомобіль марки «Nissan» за 3.500 доларів США ОСОБА_3, а ОСОБА_4 продав автомобіль НОМЕР_1 ОСОБА_2, який на день придбання вищезазначеного автомобіля не мав змоги розрахуватись і зобов'язався повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3.500 доларів США, у строк до 01 січня 2010 року, що підтверджується розпискою.

У зв'язку з вказаним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 3.500 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 05 серпня 2010 року складає 27.622 гривні та 3 % річних у розмірі 414 гривень, судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що у справі є розписка про отримання судової повістки (а. с. 42), однак причину неявки відповідач суду не повідомив, з заявою про розгляд справи в його відсутності до суду не звертався.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У судовому засіданні встановлено, що 12 грудня 2008 року позивач ОСОБА_1 продав свій автомобіль марки «Nissan» за 3.500 доларів США ОСОБА_4, а ОСОБА_4 продав автомобіль марки ВАЗ 2107, реєстраційний № НОМЕР_2, ОСОБА_2, який на день придбання вищезазначеного автомобіля не мав змоги розрахуватись і зобов'язався повернути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3.500 доларів США, у строк до 01січня 2010 року, що підтверджується розпискою ( а. с. 5).

Свої зобов'язання щодо повернення грошових коштів відповідач ОСОБА_2 не виконав та будь-які грошові суми у рахунок повернення боргу позивачу не повернув.

На підставі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.І ст. 611 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, як це передбачено ч.І ст. 625 ЦК України.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання перед позивачем, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних є законними та обґрунтованими у звязку з чим підлягають задоволенню.

3 01 січня 2010 року по 05 серпня 2010 року ( по день подачі позову) складає 217 днів, а 3 % складають (27.622 помножити на 217 та помножити на 3%, а потім поділити на 365 = 492,65 ) 492 гривні 65 копійок.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки при розгляді цивільних справ суд немає права виходити за межі позовних вимог, то позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 3% річних підлягають задоволенню у розмірі 414 гривень.

З урахуванням вказаного, оцінивши встановлені по справі обставини у їх сукупності, суд вважає, у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань, загальна грошова сума яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає (27.622 + 414 =28.036) 28.036 гривеньз

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У зв'язку з розглядом справи позивач витратив власні грошові кошти на оплату позовної заяви судовим збором у розмірі 276 гривень 22 копійки та на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 гривень, а всього ( 276, 22 + 120 = 396,22 ) 396 гривень 22 копійки, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

З урахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути грошові кошти у розмірі (27.622 + 414 + 396,22= 28.432,22) 28.432 гривні 22 копійки.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88 212, 213-215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 530, 610, 611, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 27.622 ( двадцять сім тисяч шістсот двадцять дві) гривні, 3 % річних у розмірі 414 ( чотириста чотирнадцять) гривень та судові витрати у сумі 396 ( триста дев'яносто шість ) гривень 22 ( двадцять дві) копійки, а всього 28.432 ( двадцять вісім тисяч чотириста тридцять дві) гривні 22 ( двадцять дві) копійки.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя С.В. Рева