справа № 2-2797/08 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2010 року

Зарічний районний суд головуючого: судді Шершак М.І.

при секретарі: Українець Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ „Підприємство Теплових мереж 3- особа ТОВ „Енергопостач, про скасування наказу № 36 від 04.12.2008 року , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом свої вимоги мотивує тим, що з 06 вересня 1988 року знаходиться в трудових відносинах з відповідачем, обіймала посаду головного бухгалтера. Відповідно до наказу №36 від 04.12.2008 року „Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1Є. її було звільнено з займаної посади за ст.40 ч.І п.4 КЗпП України у звязку з прогулом без поважних причин. Вважає, що вказане дисциплінарне стягнення до неї застосовано протиправно, а наказ №36 є незаконним, оскільки письмові пояснення про відсутність на роботі у неї не відбирались, не враховано дані про її особу, крім того вона була звільнена з займаної посади не уповноваженою особою, оскільки 22.12.2007 року рішенням загальних зборів акціонерів ЗАТ „Підприємство теплових мереж „ надалі (ЗАТ ПТМ) її ОСОБА_1, було призначено на посаду голови правління ЗАТ „ПТМ. 15.09.2008 року її було звільнено з займаної посади голови правління ЗАТ „ПТМ і призначено головою правління ОСОБА_2, дане рішення нею було оскаржено до суду і рішенням суду було визнано незаконним її звільнення з посади голови правління, тобто на час перебування на посаді голови правління ОСОБА_2 було незаконно прийнято рішення про її звільнення з посади головного бухгалтера, тобто не уповноваженою особою, крім того на час роботи головним бухгалтером вона ніяким чином не повинна була виконувати розпорядження накази незаконно обраного голови правління ОСОБА_2, останній не мав ніяких повноважень, щодо підписання наказу про її звільнення і взагалі по підприємству. Також позивачка не згодна з тим, що була відсутня на роботі 17.11.2008 року, 18.11.2008 року, в наказі не зазначено де саме її робоче місце, не зазначено в наказі, що за родом своєї діяльності вона могла перебувати в банківських установах, також вона була задіяна і на засіданні комісії в Сумській обласній адміністрації, з наказом її не знайомили, копію трудової книжки їй не видали, просить суд скасувати наказ про застосування дисциплінарного стягнення, поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В судовому засіданні позивачка і її представники вимоги підтримали.

Представник 3- особи з позовом не згоден, зазначає що звільнення проведено вірно.

Суд заслухавши сторони по справі, свідків дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позові не підлягає задоволенню згідно наступного:

Як було встановлено під час судового засідання, що ОСОБА_3, з 06 вересня 1988 року знаходилась в трудових відносинах з відповідачем, обіймала посаду головного бухгалтера. Відповідно до наказу №36 від 04.12.2008 року „Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1Є. її було звільнено з займаної посади за ст.40 ч.1 п.4 КЗпП України у звязку з прогулом без поважних причин.

Дане звільнення суд вважає законним згідно слідуючого: Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (втому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Судом достовірно встановлено, що головний бухгалтер ОСОБА_1, відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера а.с.168-170 належить до професійної групи „Керівники. Призначення на посаду головного бухгалтера та звільнення з неї здійснюється головою правління з дотриманням вимог КЗпП України. Головний бухгалтер безпосередньо підкоряється голові правління. Головний бухгалтер здійснює керівництво працівниками бухгалтерії підприємства, з даною інструкцією ОСОБА_1 була ознайомлена під розписку а.с. а.с. 168-170. Однак всупереч вимогам даної інструкції і вимогам ст. 21 КЗпП України, де працівник зобовязується виконувати роботу, головний бухгалтер ОСОБА_1 17.11.2008 року з 12:30 годин залишила своє робоче місце і була відсутня на роботі до кінця робочого дня до 17:00 годин, дані обставини у судовому засіданні підтверджуються копією акту випискою з журналу від 17.11.2008 року поясненнями свідків ОСОБА_4 ОСОБА_5, поясненнями звільненого голови правління ОСОБА_2, які зазначають, що при перевірці головний бухгалтер ОСОБА_1, була відсутня на роботі у вказаний в акті день та час, про причини відсутності голову правління не повідомила. Згідно акту і копії журналу від 18.11.2008 року а.с. а.с. 21,22 головний бухгалтер ОСОБА_1 була відсутня на роботі з 08:00 годин до 12:55 годин з 13:15 годин до 14:50 годин, дані обставини у судовому засіданні підтверджуються поясненнями свідків ОСОБА_5 ОСОБА_4, також дані обставини підтверджуються поясненнями відкликаного з посади голови правління ОСОБА_2 Обставини відсутності на роботі головного бухгалтера ОСОБА_1,25.09.2008 року а.с. 23 підтверджується копією лікарняного а.с. 141.

Також судом достовірно встановлено, що на виконання вимог ст. 149 КЗпП України керівництвом підприємства ЗАТ „ПТМ вживались всі заходи з приводу надання головним бухгалтером пояснень поважності відсутності на роботі 17,18 листопада 2008 року , однак головний бухгалтер ОСОБА_1Є, надати пояснення відмовила, що у судовому засіданні підтверджується копією акту про відмову від надання пояснень з приводу відсутності на роботі від 26.11.2008 року, також головному бухгалтеру ОСОБА_1, працівники ЗАТ „ПТМ намагались вручити лист а.с.25 в якому зазначалось , що їй вдруге пропонується надати пояснення з яких би вбачалось про поважність чи не поважність відсутності її на роботі в зазначений вище період, також пропонувалось повернути на підприємство трудову книжку, однак як і від отримання листа, так і від дачі пояснень , а також повернення трудової книжки головний бухгалтер ОСОБА_1 відмовилась. Дані обставини підтверджують законність видання наказу №36 від 04.12.2008 року про звільнення головного бухгалтера ОСОБА_1 з займаної посади за ст. 40 ч.1 п.4 КЗпП України.

Посилання позивачки ОСОБА_1 на те, що звільнення проведено не уповноваженою особою головою правління ЗАТ „ПТМ ОСОБА_2 і про те, що вона не зобовязана перед ним звітувати де вона знаходилась 17,18 листопада 2008 року являється безпідставним оскільки на час виконання своїх обовязків як голова правління ОСОБА_2, укладав з працівниками трудові договори, видавав накази, підписував договори повязані з господарчою діяльністю підприємства , за розпорядженням останнього працівникам виплачувалась зарплата і інші платежі тому на час виконання своїх обовязків в тому числі і звільнення позивачки у суду не викликає сумніву легітимність голови правління ЗАТ „ПТМ ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_3, як головний бухгалтер відповідно до посадової інструкції а.с.а.с.168,169 безпосередньо підпорядковується голові правління зобовязана була звітувати перед головою правління як перед безпосереднім керівником з приводу відсутності на роботі, ставити його до відома про виконання своїх посадових обовязків за межами підприємства. В судових засіданнях позивачка лише стверджує „ОСОБА_2 мені ніхто він незаконно обраний я незобовязана йому звітувати „.

Відповідно до вимог ст. 60ЦПК України позивачка не надала суду доказів які свідчили проте, що 17 та 18 листопада 2008 року вона була відсутня на підприємстві з поважних причин, посилання її на те, що в ці дні вона була в різних установах банку на засіданні територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно - енергетичного комплексу створеної відповідно до ПКМ України від 22.02.2006 року за №190 в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, не змогла пояснити чи дійсно ОСОБА_1, була на засіданні комісії, свідку ОСОБА_7 взагалі невідомо про обставини звільнення позивачки з займаної посади. Відповідно до постанов Пленуму Верховного Суду України від 26.10.1995 року за №18 від 25.05.1998 року №15 „Про практику розгляду судами трудових спорів При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП України суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин, дані вимоги судом перевірено ОСОБА_1, як 17 листопада так і 18 листопада 2008 року була відсутня на роботі більше трьох годин. Таким чином суд вважає що звільнення позивачки відповідно до вимог ст. 147-1 КЗпП України проведено належним органом правомочним застосовувати дисциплінарні стягнення. Відповідно до вимог ст. 148 КЗпП України звільнення позивачки проведено з дотриманням місячного терміну з дня виявлення проступку (прогулу) відсутність на роботі без поважних причин.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 81, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 40 ч.1 п.4, 149, 150,233 КЗпП України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 26.10.1995 року №18, від 25.05.1998 року №15 суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ „Підприємство Теплових мереж 3- особа ТОВ „Енергопостач, про скасування наказу № 36 від 04.12.2008 року , про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити за не обгрунтованністю вимог.

Рішення суду підлягає оскарженню.

Апеляційна скарга на рішення суду особами, які брали участь у розгляді справи, може бути подана до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 20 днів після подання в десятиденний термін після проголошення рішення суду заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга додається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ М.І.Шершак