Справа № 2-1557/10
РІШЕННЯ

Вінницький районний суд Вінницької області

м. Вінниця, вул. Вінніченка, 29, 21009, (0432) 61-82-86

23 листопада 2010р. м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі головуючого: Ганкіної І.А.

при секретарі: Морозовському А.С.

адвокаті ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниця цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист права власності шляхом виселення, -

Встановив:

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позов підтримала та суду показала, що відповідно до договору дарування є власницею частини будинковолодіння за №2 по вул.Вишнева в с.Вінницькі Хутора, Вінницького району та області. Позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем з 1993р. по 30 червня 2009р. В період спільного проживання у позивачки від відповідача народилася донька ОСОБА_4 Від першого шлюбу позивачка має старшу доньку ОСОБА_5 Всі четверо були прописані у вищевказаному будинку, але після розірвання шлюбу, відповідач почав влаштовувати неможливі умови для їх спільного проживання, зробивши їх життя нестерпним. Так, відповідач неодноразово влаштовував у їх будинку сварки та скандали, застосовував до позивачки та її старшої доньки фізичну силу, ображав їх нецензурною лайкою, за що притягався до адміністративної відповідальності. Відповідач не сплачує жодних послуг по будинку, уникає інших витрат, а тому позивач була змушена звернутися до суду з позовом про захист свого права власності на будинок з усуненням перешкод в користуванні будинком шляхом виселення відповідача з належного їй будинку.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав. Відповідач та його представник суду показали, що сварки та скандали вчиняє сама позивачка, яка має намір виселити відповідача. З цією метою вона підбурює сварки, налаштовує дітей проти відповідача та викликає працівників міліції на сімейні сварки. В зв»язку з вказаним відповідач просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи - відділу опіки та піклування ВРДА - при розгляді справи покладаються на думку суду.

Заслухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Згідно договору дарування від 13 травня 1996р. ОСОБА_2 належить 13/25 частки житлового будинку за №2 по вул.Вишнева в с.Вінницькі Хутора, Вінницького району та області з відповідною часткою господарських будівель (а.с.10-11).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.04.1993р. по 30.06.2009р.

Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-АМ №053076 було видане 17.08.2001р.(а.с. 13).

Від шлюбу сторони мають спільну дитину ОСОБА_4, 25.03.1999р.Е. (а.с. 12). Від першого шлюбу позивачка має доньку ОСОБА_5

В будинку за №2 по вул.Вишнева в с.Вінницькі Хутора, Вінницького району та області є зареєстрованими позивач та відповідач, а також Кича:- І.М. та спільна дитина сторін ОСОБА_4

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд виходить з того, що за ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

За ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не можи бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні

Як встановлено по справі відповідач ОСОБА_4 не приймає участі по оплаті за електроенергію, що споживається у належному позивачці будинку за спожиті газ, не несе інших витрат по утриманню будинку.

За період з 2009р. по час направлення позову до суду відповідач тричі притягався до адміністративної відповідальності, за ст.173, та двічі за ст.175 ч. 2 КУпАП з винесенням відповідних постанов, що набули чинності. За ст.173- 2 ч.І КУпАП відбулося виконання виконавчого провадження.

Позивачка неодноразово зверталася до Вінницького РВ УМВС зі скаргами на відповідача, щодо його протиправної поведінки, яка вчинаєть; а ним у належному їй на праві власності будинку.

Так згідно довідки Вінницького РВ УМВС від 28.05.2010р. скарги від ОСОБА_2 поступало до правоохоронних органів згідно реєстрації в ЖРЗО 20.02.10р., 28.02.10р, 13.04.10р., 17.04.10р.,19.05.10р. (а.с.7).

КЗ Міська поліклініка №1 повідомляє за своїм листом від 26.05.20р. про факт звернення ОСОБА_2 з дитиною ОСОБА_4 в зв»язку зі скаргами дитини на знервований стан, що виник в наслідок скандалів між батьками (а.с.34).

За рапортом дільничого Вінницького РВ УМВС ОСОБА_6, який також був допитаний у судовому засідання, як свідок, та рапорт підтвердив зазначено, що ОСОБА_3 неодноразово виносилися офіційні застереження метою недопущення протиправної поведінки, однак конфлікти у будинку продовжили відбуватися. Останній конфлікт, на який було викликані працівників Вінницького РВ УМВС відбувся 19.05.2010р.

З показів допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_5,ОСОБА_7, з»ясовано, що конфліктні ситуації виникають в наслідок того, що відповідач порушує правила спільного проживання. Пізні повернення відповідача після 12 годин ночі додому, робота телевізора, приготування їжі, супроводжуються шумом, який відповідач не намагається зменшити, що призводить до зауважень зі сторони позивачки, та як наслідок до сварок, так як на вказані зауваження відповідач відповідає образами.

Відповідач використовуючи належні позивачці приміщення будинку та інші належні їй об»єкти власності, не несе жодних витрат по їх утриманню та самовільно, проти волі власника вирішує питання щодо їх використання.

Так, з показів сторін було з»ясовано, що відповідачем без дозволу позивачки на нічний час у подвір»ї залишався на зберіганні транспортний засіб належний работодавцю ОСОБА_3 На вимогу позивачки не встановлювати автомобіль на подвір»ї, та перекриття воріт, ОСОБА_3 грубо порушуючи права позивачки, зняв ворота, порушивши кріплення та поставив автомобіль на подвір»я, з приводу чого позивачкою було викликано працівників міліції.

За ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд вважає доведеним факт грубого ігнорування відповідачем прав позивачки на вільне використання своєї власності, чим їй чиняться перешкоди в вільному користуванні належним їй житловим будинком, господарськими спорудами та будівлями.

Порушене право позивачки підлягає до відновлення, через судове рішення, шляхом виселення ОСОБА_3 з належного їй об»єкту власності.

Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив,що відповідно до ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться:судовий збір та витрати пов"язані з розглядом справи.До витрат пов"язаних з розглядом судової справи,належать витрати на інформаційно-технічне забезпечення,витрати на правову допомогу,витрати пов"язані з явкою до суду,витрати пов"язані з залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,та проведення судових експертиз, а також вирати пов"язані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій.

Як встановлено по справі, позивачкою було понесено витрати на правову допомогу за заключення угоди з адвокатом в сумі 3000 грн, що підтверджує відповідна угода.

За ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Тому, враховуючи доведеність позивачкою понесених нею витрат документально, суд вважає, що судові витрати в сумі 3000 грн. слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст.316,319,321,325,328,386,391 ЦК України, ст.ст.15,30,60,61,214,215,223 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити.

Захистити право власності ОСОБА_2 на власність у вигляді житлового будинку за №2 по вул.Вишневій в с.Вінницькі- Хутора, Вінницького району та області шляхом виселення ОСОБА_3 з належного ОСОБА_2 житлового будинку : №2 по вул.Вишневій в с.Вінницькі Хутора, Вінницького району та області.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 3000 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницькі області через Вінницький районний суд шляхом подачі в 10-денний строї дня винесення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ: