Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2 - 9029
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 стягнення в порядку регресу суми страхового відшкодування та судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ «Європейський страховий альянс» 21 січня 2010 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування та витрат. Позивач в своєму позові, а його представник в судовому засіданні посилався на те, що 22 лютого 2007 року відповідач уклав з АК Діамант договір про споживчий кредит і отримав кредит. Умови договору відповідач не виконав. АБ Діамант уклав угоду з позивачем і передав йому свої майнові інтереси. Позивач погасив всі заборгованості відповідача перед АБ Діамант і звернувся до відповідача з питанням відшкодування цього страхового відшкодування. Відповідач відмовився це робити. Вважають вказані дії відповідача протиправними і просили стягнути з нього на їх користь суму страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 17607 грн. 83 коп., витрати на судовий збір в сумі 176 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн., а всього 17903 грн. 83 коп., задовольнивши уточнений позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи без відповідача згідно ст. 169 ЦПК України.

Зясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В судовому засіданні встановлено, що 22 лютого 2007 року між відповідачем ОСОБА_1 та акціонерним банком «Діамант» був укладений договір за кредитом овердрафт № 296С, згідно з п. 2.1 та п. 2.2 якого відповідач отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 30000 грн.. У відповідності до п. 2.2 вказаного договору відповідач зобовязався повернути банку кредит та сплатити проценти у порядку,передбаченому договором. За період дії договору № 296С відповідач свої зобовязання перед банком належним чином не виконував, внесків з метою погашення кредиту своєчасно не сплачував. Просрочена заборгованість відповідача банку по кредиту склала 17607 грн. 83 коп.

У відповідності до генерального договору страхування кредитного ризику банку № 101-0864-0803 від 27 липня 2003 року та на підставі страхового сертифікату № 184/Д/1007326 від 28 листопада 2006 року майнові інтереси АБ «Діамант», повязані з наданням відповідачу кредиту згідно з договором № 296С від 22 лютого 2007 року були застраховані позивачем. Згідно умов страхування на підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 20 травня 2008 року та страхового акту № 245/07/01/ФН13/00/02 від 20 травня 2008 року позивач сплатив страхувальнику АБ «Діамант», згідно заяви останнього від 14 травня 2008 року, суму страхового відшкодування в розмірі 17607 грн. 83 коп. шляхом перерахування зазначеної суми на розрахунковий рахунок страхувальника.

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, що страхувальник (чи інша особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином неправомірними діями відповідача, повязаними з порушенням умов кредитного договору позивачу було завдано майнової шкоди, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому звязку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно відповідача по незаконним (з точки зору відповідача) діям відносно нього по кредиту, предмета спору, а відповідач цього не довів, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань або відсутність вини стосовно позовних вимог є припущенням.

Не може суд прийняти до уваги можливе заперечення відповідача проти позову повністю, оскільки воно спростовується вищенаведеним і нічим обєктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 17607 грн. 83 коп., витрати на судовий збір в сумі 176 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн., а всього 17903 грн. 83 коп.

Таким чином, позовна заява знайшла своє підтвердження в ході судового засідання і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 993, 1166 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 3, 10, 11, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 17607 грн. 83 коп., витрати на судовий збір в сумі 176 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 120 грн., а всього 17903 грн. 83 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя