Справа № 2-394/10
З А О Ч Н Е РІ Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2010 року Житомирський районний суд Житомирської області
у складі - головуючої судді Баренко С.Г.;
за участю секретаря судового засідання Лех Г.А., прокурора Глумакова А.С., представника позивача,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом військового прокурора Житомирського гарнізону (далі - прокурор) в інтересах держави - Міністерства оборони України в особі Державного підприємства МО України «Житомирський ремонтно-механічний завод» ( далі-підприємство) до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , -
12 серпня 2009 року прокурор звернувся до суду в інтересах підприємства із позовом до ОСОБА_1 про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом - кімнатою АДРЕСА_1 . Позов, мотивовано тим, що вказаний гуртожиток використовується підприємством для розміщення працівників, які перебувають з ним у трудових відносинах, втім відповідач з 1998 році звільнений з роботи, добровільно залишив спірне жиле приміщення з цього часу добровільно в ньому не проживає, проте зареєстрований у вказаній кімнаті.
В судовому засіданні позов було підтримано прокурором та представником позивача у повному обсязі. Які пояснювали, що жиле приміщення у гуртожитку надається для проживання, а не лише для реєстрації. Просили позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання за викликом суду не з`явився. Про час та місце розглду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає причину неявки відповідача неповажними та розглядає справу у заочному порядку за наявними матеріалами, які достатньо свідчать про права та взаємовідносини сторін.
Беручи до уваги пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які вповідають житловим правовідносинам.
13 матеріалів справи вбачається, що заводський гуртожиток побудований для працівників підприємства в 1970 році в АДРЕСА_2 по теперішній час перебуває на балансі підприємства.
У 1995 році на підставі дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 вселився в кімнату №17 гуртожитку. За наказом №52 від 15.05.1998 року відповідача звільнено з роботи за власним бажанням.
Дані актів перевірки заводського гуртожитку від 14.02.2008 року та 14.03.2009 року свідчать, що відповідач зареєстрований в кімнаті №17 гуртожитку, проте з 15.05.1998 року і ній не проживає. В той же час, у спірній квартирі починаючи з 2002 року постійно проживає ОСОБА_2 , яка самостійно оплачує комунальні послуги та вносить плату за користування квартирою.
Відповідно до ст. 132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням.
Строки збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами передбачені ст. 71 ЖК України. З аналізу наведених норм вбачається, що житло зберігається за тимчасово відсутніми громадянами лише з поважних причин. Судом встановлено, що відповідач не проживає у вказаному житлі з 1998 року, жодного разу до місця реєстрації не з`являвся, не звертався до підприємства із заявами про причини своєї відсутності, а тому суд дійшов висновку, що відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин, і спірне жиріо за ним не зберігається. Зазначене є підставою для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 71,72,132 ЖК України, ст.ст. 15,57, 60,61,88,130, 212-215, 224 - 226 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити. Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - кімнатою АДРЕСА_1 .
Стягнути з відповідача на користь держави 8 грн. 50 коп. судового збору та 37 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в цьому суді.
Рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: С.Г. Баренко