справа № 2-187/10
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарях Кравченко С.Г., Заковоротній Т.І., Ковальчук Н.В., Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварський домобудівний комбінат «Меркурій» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області, про виселення з квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області, про виселення відповідачів з квартири АДРЕСА_1.

Свій позов обґрунтовує тим, що ТОВ «Броварський домобудівний комбінат ОСОБА_4» закінчило будівництво та здало в експлуатацію житловий будинок № 14/1 по бульв. Незалежності, в м.Бровари Київської області. Замовником та генеральним підрядником будівництва вказаного будинку є ТОВ «БДБК ОСОБА_4».Позивач є власником квартири № 9 у вищевказаному будинку, будівництво квартири здійснювалось на кошти позивача, кошти від фізичних та юридичних осіб не залучались. Свідоцтво про право власності на вказану квартиру позивачем оформлене.

В січні 2008 року в квартиру № 9 самоправно вселились відповідачі -ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Дозволу на заселення квартири позивач відповідачам не надавав, підстав для заселення у відповідачів немає: ордери їм не видавались, сторони не укладали будь-яких договорів щодо спірної квартири.

Самоправно заселивши квартиру № 9, що належить позивачу, відповідачі створили перешкоди у здійсненні позивачем користування та розпорядження належним на праві власності майном спірною квартирою № 9.В звязку з цим позивач звернувся до суду з позовом та просить виселити відповідачів з вказаної квартири № 9 без надання іншого жилого приміщення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі в судові засідання не зявлялись, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявок суду невідомі.

Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що його довірителі заселились в квартиру № 9 не самовільно, а з дозволу адміністрації ТОВ «БДБК ОСОБА_4», так як позивачем за домовленістю спірна квартира повинна була бути передана у виконкому Броварської міської ради, як соціальне житло для сімей учасників бойових дій в Афганістані.

Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, пояснила, що відповідно договору про співпрацю № 74 від 07.05.2004 року між виконавчим комітетом Броварської міської ради та ТОВ БДБК «Меркурій», після закінчення будівництва підприємство безкоштовно передає виконкому 5% від загальної кількості збудованої житлової площі відповідно актів прийому передачі, які оформлюються як додатки до цього договору. Відповідно актів прийому передачі, виконкому передано 8 квартир в будинку № 14/1 по бульв.Незалежності, а саме квартири № 57, 130, 85, 144, 86, 132, 88, 148, але квартира № 9виконкому Броварської міської ради Київської області у власність не передавалась, додала, що виконком Броварської міської ради пайовиком інвестором при будівництві будинку № 41/1по бульв.Незалежност в м.Бровари не виступав. Крім того представник третьої особи зазначила, що відповідно рішення виконкому від 09.12.2008 року за № 626, актів прийому передачі оформлено право власності на квартири безкоштовно передані БДБК «Меркурій» відповідно до вищезазначеного договору про співпрацю.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 (генеральний директор ТОВ БДБК «Меркурій» та ОСОБА_4 (в минулому заступник голови правління ТОВ БДБК «Меркурій» з соціальних питань) суду пояснили, що рішення про виділення відповідачам квартири № 9 по бульв.Незалежності, 14/1 в м.Бровари правлінням підприємства не приймалось, підтвердили, що 5% квартир у вказаному будинку безкоштовно передались виконкому Броварської міської ради відповідно договору про співпрацю, але квартира №9 не відноситься до переліку квартир, що передані як соціальне житло. Крім цього свідок ОСОБА_5 зазначив, що ні він, як генеральний директор підприємства, ні будь- хто інший із службових осіб підприємства не надавали усного чи письмового дозволу відповідачам на вселення в спірну квартиру № 9.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, представника третьої особи, свідків, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що позивач є власником квартири № 9 в будинку №14/1 по бульв.Незалежності в м.Бровари Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.09.2008 року та витягом про реєстрацію права власності.

Своїм рішенням Броварський міськрайонний суд Київської області від 06.11.2008 року виселив ОСОБА_6 з квартири № 9 в будинку №14/1 по бульв.Незалежності в м.Броварах Київської області, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_6І самовільно вселився в спірну квартиру.

Апеляційний суд Київської області ухвалою від 11 березня 2009 року вказане рішення Броварського міськрайонного суду Київської області залишив без змін.

Під час примусового виконання рішення по справі № 2-2968 від 06.11.2008 року 31.07.2009 року було встановлено, що в квартиру № 9 в будинку №14/1 по бульв.Незалежності в м.Броварах Київської області без будь-якого правовстановлюючого документу та ордеру на вселення заселились відповідачі, що підтверджується актом державного виконавця (а.с. 17).

Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст.ст. 387, 391 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідно правової підстави заволоділа ним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно чинного житлового законодавства передбачена спеціальна процедура надання в користування житла пільговикам, до яких відносяться відповідачі.

Так відповідно ст. 56 ЖК України жилі приміщення у новоспоруджених будинках передані забудовниками виконавчим комітетам місцевих Рад народних депутатів та іншим організаціям, у разі їх звільнення заселяються цими виконавчими комітетами місцевих Рад та організаціями.

Згідно ст.58 ЖК України виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

У відповідності до ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

В ході розгляду даної справи було встановлено, що відповідачі самовільно вселились до квартири № 9, що належить на праві власності позивачу, тим самим спричинили останньому перешкоди в можливості реалізувати право власності на спірну квартиру, зокрема право користування та розпорядження даним майном. Твердження представника відповідачів про існування дозволу адміністрації підприємства на вселення відповідачів до квартири № 9 та безкоштовне передання позивачем цієї квартири як соціального житла виконкому Броварської міської ради, спростовуються поясненнями представника третьої особи, свідків, а також матеріалами справи.

Відповідно документів, що знаходяться в матеріалах справи, зокрема Актів передачі квартир у житловому 176 ти квартирному будинку за адресою: м.Бровари, Київська область, бул.Незалежності, 14/1 судом встановлено, що спірна квартира № 9 не передавалась ТОВ «БДБК ОСОБА_4» виконкому Броварської міської ради відповідно договору про співпрацю від 07.05.2004 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

Але ні відповідачами, ні їхнім представником до суду не були надані докази, які б доводили законність вселення відповідачів до квартири № 9 по бул.Незалежності, 14/1 в м.Бровари, Київської області.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 116 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 387, 391 ЦК України, ст.ст. 60, 213 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 17 ( сімнадцять) грн. 00 коп., витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 (тридцять сім) грн.. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча суддя Г.О. Білик