Перечинський районний суд Закарпатської області
Справа № 2 - 200/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2010 року м.Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Амаровича В.П.,

при секретарі Ковач М.Ф.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перечин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина та збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час починаючи з 22 лютого 2009 року на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3750,00 грн., збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення ним двадцяти трьох років, збільшити розмір стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання доньки Людмили, ІНФОРМАЦІЯ_2 до 500,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття та стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей у розмірі 1722,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що з 1990 року перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого у них 22 лютого 1991 року народився син ОСОБА_3, а 02 жовтня 1996 року - донька Людмила. Рішенням Перечинського районного суду від 16 серпня 2006 року шлюб між сторонами розірвано, а спільні діти залишилися проживати разом з нею та перебувають на її утриманні. Син ОСОБА_3 навчається у природничо-гуманітарному коледжі Закарпатського державного університету на денній формі навчання і потребує матеріального утримання, яке відповідач не надає та не надавав у минулому, хоча вона неодноразово вживала заходів щодо одержання аліментів на користь сина, однак ОСОБА_2 ухилявся від їх оплати. Крім цього, сума стягуваних з відповідача аліментів за рішенням суду в розмірі 250,00 грн. на утримання доньки є недостатньою, оскільки підвищилися ціни на продукти харчування, одяг і предмети необхідного вжитку та з часу прийняття вказаного рішення у декілька разів збільшився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Також нею були понесені додаткові витрати на дітей, а саме придбання сину одягу на випускний вечір, лікування зубів доньки та придбання ліжка-дивана для доньки, оскільки старий диван став непридатним для використання, а тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила, а саме просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей не по 500,00 грн., а по 400,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття та стягнути з відповідача половину ватрості оплати за телекомунікаційні послуги (інтернет) у розмірі 230,00 грн., решту позову підтримала повністю.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме не заперечив проти стягнення з нього додаткових витрат, повязаних з придбанням сину одягу на випускний вечір, лікуванням донькою зубів та оплати телекомунікаційних послуг (інтернет), решту позову не визнав та пояснив, що позивачці купувати ліжко не було ніякої необхідності, дане питання вона з ним не обговорювала. На даний час він є безробітним, підприємницькою діяльністю не займається та доходів від такої не отримує, у звязку з чим матеріальне становище його з часу винесення рішення суду не покращилося, і він не взмозі сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 400,00 грн. на кожного щомісячно. Щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина за минулий час також заперечує, оскільки за час навчання сина він добровільно надавав такому допомогу, а позивачка не ставила питання щодо її скрутного матеріального становища.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що змінений позов підлягає до часткового задоволення з такиз підстав.

Згідно ст. 185 ч. 1 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 16 серпня 2006 року шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 500,00 гривень щомісячно (на кожного 250 гривень) в користь їх матері ОСОБА_1 до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16 серпня 2006 року. Після розірвання шлюбу позивачка несла додаткові витрати на дітей, а саме купила одяг для сина ОСОБА_3 на випускний вечір на загальну суму 855,00 грн., оплатила лікування доньки Людмили у лікаря-стоматолога у розмірі 240,00 грн., оплатила телекомунікаційні послуги (інтернет) у сумі 460,00 грн., купила ліжко-диван вартістю 2350,00 грн. для доньки, оскільки старий диван внаслідок поломки є непридатним для використання (а. с. 4, 6). Половина вказаних витрат підлягають стягненню з відповідача, з чим погодився у судовому засіданні останній (за винятком витрат на купівлю ліжка), так як такі викликані особливими обставинами.

Вимога щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час на утримання сина ОСОБА_3 у сумі 3750,00 грн. до задоволення не підлягає, оскільки позивачка у судовому засіданні не подала докази того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати, як це передбачено ст. 191 ч. 2 СК України.

Вимога позивачки щодо збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 400,00 грн. щомісячно до досягненням ним двадцяти трьох років до задоволення також не підлягає, оскільки згідно довідки, виданої директором природно-гуманітарного коледжу від 03 квітня 2010 року термін навчання ОСОБА_5 у даному закладі з 01 вересня 2006 року по 30 червня 2010 року, а отже на даний час право на утримання останнього згідно ст. 199 СК України у позивачки припинилося.

Позовна вимога щодо збільшення розміру стягуваних з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки Людмили до 400,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття є безпідставною, так як позивачка відповідно до ст. 60 ЦПК України не довела у судовому засіданні, що у платника аліментів покращився матеріальний стан, а з довідки, виданої заступником начальника Ужгородської МДПІ від 03 червня 2010 року вбачається, що ОСОБА_2 за період з 01 січня 2008 року по 31 березня 2010 доходів від заняття підприємницькою діяльністю не отримував.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 182, 185, 199 СК України, с у д, -

Р І Ш И В :

Змінений позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Янівни1952 (одну тисячу девятсот пятдесят дві) грн. 00 коп. понесених додаткових витрат на дітей.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 15 (пятнадцять) грн. судового збору та 35 (тридцять пять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 36 (тридцять шість) грн. судового збору та 85 (вісімдесят пять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений статтею 294 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий: Амарович В.П.