Ананьївський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-350/2010 р.

30 липня 2010 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Скуртова М.І.

при секретарі Чернієнко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ананьєві цивільну справу за позовом

Публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому посилається на те, що 04 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_1 Реґіною Ігорівною було укладено кредитний договір згідно умов якого Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання 2221,69 гривень. Проте з моменту оформлення кредиту жодного обов'язкового платежу внесено не було в звязку з чим виникла прострочена заборгованість станом на червень 2010 року в сумі 12116,59 гривень.

Позивач вказує на те, що в травні 2010 року до відділення Банку звернулась ОСОБА_1 із заявою про те, що вказаний кредит вона не отримувала та будь-яких документів особисто не підписувала. Що ж стосується паспорту та довідки з ІПН то вона пояснила, що виявила їх нестачу в січні 2007 року. Після ознайомлення з матеріалами кредитної справи сторонами кредитного договору було виявлено, що фото копії паспорту відповідача не ідентифікується з її особою.

Враховуючи наведене позивач вважає, що кредитний договір укладений 04 жовтня 2006 року повинен бути визнаний недійсним, а тому звернувся до суду та просить задовольнити позов.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак товариством надано заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять справу розглянути у відсутність представника (а.с.18).

Відповідач в судове засідання не з'явилася, однак надала заяву згідно якої позовні вимоги визнає в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність (а.с.21).

Взявши до уваги заяви представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Із заяви ОСОБА_1 встановлено, що в жовтні 2006 року на її ім'я оформили кредит на придбання мобільного телефону, при цьому даний факт пояснює тим, що у нею було втрачено паспорт та ідентифікаційний код (а.с.З).

Судом встановлено, що дійсно 04 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ „Приват Банк" та громадянкою ОСОБА_1 Реґіною Ігорівною було укладено кредитний договір №ВТМН4КР50531444 про надання кредиту в розмірі 2221,69 гривень із сплатою відсотків за користування про що свідчить копія заяви позичальника (а.с.3,4).

На підставі копій паспортів встановлено, що в паспортах серії КК 504751 та серії СМ 931801 котрі належать гр-ці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2 Федерації та мешканці с. Долинське Ананьївського району Одеської області зображено дві зовсім різні особи.

На підставі копії свідоцтва про державну реєстрацію встановлено, що 17 липня 2009 року ЗАТ КБ „ПриватБанк" змінило найменування на Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (а.с.10).

Так, згідно ч.І-З ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.І, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином з вищенаведеного вбачається, що у жовтні 2006 року ЗАТ КБ „ПриватБанк" гр-ці ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 2221,69 грн. Проте жодного платежу з моменту оформлення кредиту до червня 2010 року позичальник не внесла через що виникла заборгованість в розмірі 12116,59 грн.. На підставі матеріалів справи судом було встановлено, що гр-ка ОСОБА_1 втратила паспорт та довідку з ІПН. А тому враховуючи те, що вільного волевиявлення відповідачки під час оформлення кредиту не було, оскільки даний правочин під її ім'ям укладала зовсім інша особа, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати кредитний договір недійсним.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає за можливе їх залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 15,30,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір ЖЖН4КР50531444 від 04 жовтня 2006 року, укладений з ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" та невідомою особою від імені ОСОБА_1. Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

Головуючий суддя: М.І. Скуртов

Рішення набуває законної сили „________"________ 2010________р.