Справа №2-1675/10 04.11.2010 04.11.2010 04.11.2010
Провадження №22ц-8013/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 листопада 2010 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.,

суддів Лівінського І.В., Шаманської Н.О.

при секретарі Величковській В.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника ОСОБА_2 ОСОБА_1

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2010 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до Миколаївської філії ТОВ «Форт», Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі Заводський ВДВС), ОСОБА_3

про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування протоколу проведення публічних торгів та правовстановлюючого документу

У С Т А Н О В И Л А:

У червні 2009 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Миколаївської філії ТОВ «Форт», Заводського ВДВС та ОСОБА_3 про визнання дій державного виконавця незаконними та публічних торгів недійсними.

Позивач зазначав, що є боржником у виконавчому провадженні Заводського ВДВС про стягнення на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 225 329 грн.48 коп. матеріальної та моральної шкоди. 29 квітня 2009 року на публічних торгах, проведених ТОВ «Форт», була реалізована квартира АДРЕСА_1, яку придбала ОСОБА_3

Позивач посилався на те, що звернення стягнення за виконавчими документами на нерухоме майно суперечить порядку відшкодування шкоди щомісячними платежами, який встановлено нормами цивільного законодавства, а також порушує його права та права членів його родини.

Уточнивши позовні вимоги ОСОБА_2 просив визнати дії державного виконавця по реалізації майна неправомірними, скасувати протокол проведення прилюдних торгів, скасувати свідоцтво про придбання арештованого майна та зобов'язати державного нотаріуса провести відповідні дії.

Відповідачі позов не визнали, посилаючись на відповідність дій державного виконавця вимогам виконавчого законодавства та наявність інших підстав, за яких позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом вимог статей 1168, 1202 ЦК, просив рішення скасувати на ухвалити нове рішення про задоволення його вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Права учасників, порядок здійснення виконавчого провадження, в тому числі умови, підстави та порядок звернення стягнення на майно та заробітну плату ( інші доходи) боржника, передбачені главами 2, 5, 7 закону України «Про виконавче провадження ( далі Закон).

Відповідно до правил статті 387 ЦПК України підставою для визнання рішення чи дій державного виконавця неправомірними є вчинення їх всупереч вимогам закону, поза межами повноважень та з порушенням прав сторони виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що вироком апеляційного суду Миколаївської області від 17 листопада 2006 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину з позбавленням волі строком на 13 років та стягнуто на користь ОСОБА_5 8603 грн.43 коп. матеріальної шкоди, 40 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 136 726 грн. матеріальної шкоди, 40 000 грн. моральної шкоди ( а.с.7-13).

24 квітня 2007 року Заводським ВДВС відкрито виконавче провадження та накладено арешт на все майно боржника ( а.с.18-19), а 26 квітня 2007 року складено акт опису, до якого включено квартиру АДРЕСА_2 (а.с.20-21) .

З серпня 2007 року з ОСОБА_2 проводились грошові утримання за місцем відбування покарання ( а.с.60-63).

29 квітня 2009 року проведено публічні торги нерухомості.

Відповідно до протоколу № 37/8-14-1 переможцем прилюдних торгів за ціною продажу 183 000 грн. визнано ОСОБА_3В, яка 15 травня 2009 року отримала свідоцтво про право власності ( а.с.26-27, 64).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що державний виконавець вчинив дії по підготовці та передачі на реалізацію арештованого майна у відповідності з вимогами глави 5 Закону, в межах своїх повноважень, а тому не встановив порушень прав боржника ОСОБА_2 та підстав для застосування частини 2 статті 387 ЦПК України

Інші вимоги позивача (хоча їх і не можна вважати належним способом захисту прав боржника у виконавчому провадження) є наслідком визнання дій&nbsp;неправомірними, а тому теж задоволенню не підлягають.

З посилання апелянта на порушення судом статей 1168 та 1202 ЦК колегія суддів погодитись не може.

Правила статті 1202 ЦК щодо відшкодування шкоди потерпілому щомісячними платежами застосовується до шкоди, заподіяної смертю потерпілого, характер якої передбачено статтею 1200 ЦК.

Правила частини 2 статті 1168 ЦК щодо відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи, взагалі не містить положень про її відшкодування щомісячними платежами.

Але у будь-якому разі статті 1168 та 1202 ЦК регулюють цивільні правовідносини та визначають умови призначення періодичних ( щомісячних) платежів.

Періодичність платежів визначається судом при ухваленні судового рішення про відшкодування такої шкоди.

Вироком суду відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_2 визначено у одноразовій грошовій формі ( а.с.7-13). Вирок набув законної сили і цей порядок відшкодування судом не змінювався.

Отже, норми цивільного законодавства, на які посилається апелянт, не регулюють правовідносини, які виникають при здійсненні виконавчих дій, в тому числі не визначають прав та обовязків державного виконавця.

Дії державного виконавця щодо обрання заходу примусового виконання та звернення стягнення на майно боржника відповідають вимогам статей 4 та 50 Закону.

Підстав для звернення стягнення тільки на заробітну плату чи інші доходи боржника, які передбачені статтею 67 Закону, колегія суддів не вбачає.

Отже, основний висновок суду про необґрунтованість вимог ОСОБА_2 відповідає обставинам справи та нормам виконавчого законодавства, а тому відсутні і підстави для скасування судового рішення.

Такою підставою не може бути помилкове об'єднання в одне провадження різних за характером вимог, оскільк це порушення не призвело до невірного вирішення справи.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України,&nbsp;колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але&nbsp;протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку.

stify"> Головуючий:

Судді: