РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2010 року м. Кремінна

Справа № 2-2125/10

Провадження № 2-2125/10

Кремінський районний суд Луганської області в складі головуючого:

судді: Акулова Є.М.

при секретарі: Дегтяренко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання онуки

ВСТАНОВИВ:

Позивач посилається на те, що перебувала у шлюбі з сином відповідача та має дитину, - доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на її утриманні. Спільне життя не склалося, шлюб розірвано. Колишнього чоловіка засуджено до позбавлення волі, аліментів він не сплачує. Виконавчий лист до колонії не надходив.

Вона отримує незначний дохід, тому потребує матеріальної допомоги. Оскільки відповідач має окрім пенсії й інших дохід, просить стягнути з баби аліменти на утримання онуки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали.

При цьому позивачка вказала, що є приватним підприємцем, надає перукарські послуги, знаходиться на спрощеній системі оподаткування, отримує незначний дохід. Який саме інший дохід, окрім пенсії, має відповідач, пояснити не змогла, але переконана, що баба взмозі надавати онукі матеріальну допомогу. Не звернулася до суду за стягненням аліментів з діді, позаяк останній помер.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнала.

Не відмовляючись від надання онукі допомоги взагалі, заперечувала проти задоволення позову на тій підставі, що не взмозі надавати таку допомогу регулярно, відповідно до заявлених позовних вимог, з огляду на стан здоровя, матеріальне становище та відсутність доходів.

Вислухавши сторони, вивчивши справу, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки відповідно до приписів чі ст.265 СК України, баба, дід зобов'язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть с поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, якщо баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу.

Аналізуючи наведену норму суд приходить до переконання, що обовязок баби, діда утримувати внуків виникає, якщо дитина не має ані матері, ані батька; дитина має батьків, чи одного з них, але вони з поважних причин не можуть надавати їй належного утримання; баба, дід мають матеріальну змогу надавати утримання.

Судом встановлено, згідно свідоцтва про народження позивач,- ОСОБА_1 є матірю дитини, -ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (лс4), батьком якої є ОСОБА_4, засуджений вироком суду до покарання у вигляді позбавлення волі (лс 5-6), і який відбуває покарання у Брянківській ВК-11 (лс7). Позивач є приватним підприємцем, надає перукарські послуги, знаходиться на спрощеній системі оподаткування (леї7).

Відповідач у справі є бабою онуки, отримує мінімальну пенсію за віком (лс 11), страждає на захворювання (лс 24-25), лікування яких потребує значних коштів, інших доходів не має, з 08.08.2010 року є вдовою, і, на переконання суду, не може надавати матеріальну допомогу.

Надані позивачем на обґрунтування неможливості надання дитині її батьками належного утримання довідок про неотримання аліментів (лс8), про ненадходження до виправної установи, де відбуває покарання колишній чоловік, виконавчого листа про стягнення на її користь аліментів (лс 9), звіту субєкта малого підприємництва про отримуваний незначний дохід (лс 17), суд до уваги не приймає, а ці наведені позивачем причини не визнає поважними, оскільки батьки є працездатними, на тяжкі захворювання не страждають і з огляду на приписи ст 180 Сімейного Кодексу України, що в першу чергу утримання дітей є обовязком саме батьків.

Позивачем не надано суду переконливих доказів намагань та спроб отримати від батька дитини аліментів а перебування у виправній установі не позбавляє можливості отримувати такі аліменти в майбутньому, при надходженні виконавчого листа до установи. Також позивач не зверталася за наданням допомоги сімям з дітьми до УПСЗН, про що свідчить надана позивачем довідка (лс10).

Таким чином, позивачем не надано суду переконливих доказів, що батьки з поважних причин не можуть надавати дитині належного утримання та доказів спроможності відповідача його надавати. Навпаки, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, пенсійний вік, розмір отримуваної мінімальної пенсії, відсутність інших доходів, стан здоровя і потреба коштовного лікування, суд приходить до висновку, що відповідач не в змозі надавати онукі матеріальну допомогу.

Судові витрати віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений законом від їх сплати.

Керуючись ст.ст. 180, 265 СК України, ст. 10,60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити за недоведеністю у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання онуки.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Є.М. Акулов