Справа №2-240/10 17.11.2010 17.11.2010 17.11.2010
Провадження №22ц-6584/10
Справа № 22ц-6584/10 Головуючий у 1 -й інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Вовненко Г.Ю.,

суддів: Буренкової К.О., Кушнірової Т.Б.

при секретарі: Величковській B.C.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 року, постановлене за його позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) про визнання кредитного договору

недійсним,

встановила;

В листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним.

ОСОБА_3 свої вимоги мотивував тим, що 23 вересня 2008 року між ним та Банком укладено письмовий кредитний договір, за умовами якого Банк надав* йому строковий кредит на споживчі потреби в сумі 6000 доларів США зі сплатою процентної ставки у розмірі 24% річних строком на 24 місяців і з кінцевим терміном повернення кредиту до 23 вересня 2010 року включно, в обмін на зобов'язання позичальника повернути основну суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитними коштами, штрафи і пеню в строк, передбачені вказаним договором.

Позивач вказує на те, що обумовлений кредитний договір не відповідає вимогам діючого законодавства, зокрема ст.99 Конституції України, ст. З Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", ст. З Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ст.ст. 6,7 постанови Національного Банку України за № 200 від 20 травня 2007 року "Про затвердження Правил користування готівкою іноземної валюти на території України", Закону України «Про захист прав споживачів».

Посилаючись на те, що відповідач на мав права на укладення кредитного договору в іноземній валюті та виходячи з положень вищевказаних нормативних актів, позивач просив визнати недійсним кредитний договір, укладений 23 вересня 2008 року між ним та Банком.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 р. в позові ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення його вимог, вважаючи, що викладені в ньому висновки не відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити із наступних підстав.

Вирішуючи спір, суд правильно виходив з того, що оспорюваний кредитний договір укладено сторонами в належній формі, за наявності необхідного обсягу цивільної дієздатності позивача і відповідача, повноважень відповідача що до....та вільного волевиявлення сторін, яке було спрямоване на реальне настання, передбачених у ньому наслідків. А тому обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у визнанні договору недійсним.

Доводи позивача в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду, оскільки суперечать обставинам справи і наявним у ній доказам.

Так, зміст кредитного договору №252204 - CRED від 23 вересня 2008 р. та графік погашення кредиту і відсотків, підписані сторонами. Крім цього, заперечуючи проти позову, Банк посилався на наявність у нього Банківської ліцензії №92 від 19 березня 1992 p., дозволу №22-3 від 19 березня 1992 р. та додатку до цього дозволу від 21 вересня 2009 p., які свідчать про те, що на час укладення спірної угоди відповідач мав повноваження на здійснення банківських операцій, в тому числі і на видачу кредитів в іноземній валюті. Тому, надаючи позивачу кредит в валюті, Банк діяв в межах своїх повноважень та у відповідності з положеннями статей 2, 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», статтями 3-5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», вимогами пунктів 2.1, 2.3, 5.3 Положення «Про порядок видачі банкам банківських ліцензій на виконання окремих операцій», затвердженого постановою Національного Банку України №275 від 17 липня 2001 р.

Із обставин даної справи, змісту кредитного договору вбачається, що позивач мав право обирати банківську установу, що надає кредити, вид грошової одиниці, в якій міг бути наданий кредит, а тому немає підстав вважати, що на час укладення договору, права позивача як споживача були порушені.

Враховуючи наведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачаєтвсяг

Керуючись ст.ст.303, 308,315 ЦПК України, колегія суддів

у х в ал ил а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головучий

Судді