Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-3248/10р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 року

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Кабанячого Ю.В.

при секретарі: Захарченко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона - №241», про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

В липні ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь належну їй суму заборгованості по заробітній платі та компенсацію у розмірі середнього заробітку за весь час затримки у загальній сумі 10343,43 грн. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги, а саме просила суд стягнути лише заборгованість по заробітній платі у сумі 9523,93, від частини інших вимог відмовляється.

В обґрунтування позовних вимог позивач в судовому засіданні пояснила, що з 01.09.2010 року її було зараховано на підприємство відповідача на посаду контролера з водопостачання с.Головурів, Бориспільського району. 30.03.2010 року її було звільнено з займаною посади у звязку з виходом на пенсію. Проте, всупереч чинному законодавству, відповідач в день звільнення заборгованість по заробітній платі не виплатив, трудову книжку не повернув, на неодноразові звернення щодо цього не реагує. Згідно даних довідки зазначив про наявність заборгованості. Тому вона просить стягнути суму заборгованості в судовому порядку.

Відповідач в судовому засіданні позов фактично визнав повністю, не заперечив щодо його задоволення, про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Суд дослідив, оцінив, проаналізував всі наявні докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з даних трудової книжки позивача (а.с.5), Наказом №27-к від 01.09.2005 р. по ВАТ „СПМК-241, ОСОБА_1, було прийнято на роботу на посаду контролера з водопостачання с.Головурів, Бориспільського району. В подальшому відповідно до Наказу № 8-к від 01.04.2010 року(а.с.6), ОСОБА_1 було звільнено з роботи у звязку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Як слідує з пояснень позивача ні в день звільнення ні до теперішнього часу вищезазначеного розрахунку проведено не було, на неодноразові звернення позивача, щодо виплати заборгованості відповідач не реагував.

Відповідно до даних довідки (а.с.4), дійсно ОСОБА_1 працювала у ВАТ «СПМК-241» і її заборгованість по заробітній платі складає 9523,93 грн. Даний факт також визнаний представником відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, ч.1 ст. 61 ЦПК України встановлює, що обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

З цих підстав слід прийти до висновку, що розрахунок заборгованості по виплаті заробітної плати, який вказаний позивачем, слід приймати як належний, оскільки його розмір відповідачем фактично не спростовувався.

Таким чином, сума заборгованості по заробітній платі, що вказана позивачем у розмірі 9523,93 грн. - підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі, в звязку з непогашення відповідачем своєї заборгованості до прийняття судом рішення у цій справі.

Крім того, відповідно до з ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на інформаційно-технічне забезпечення у справах про стягнення заробітної плати, компенсацій працівникам, вихідної допомоги, відшкодування за затримку їх виплати.

Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь Держави, судові витрати у вигляді державного мита в розмірі 1% від суми позовних вимог, що складає 95,23грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 47, 116, КзпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від «24» грудня 1999 року N 13, ст. 3, 10, 60, 81, 114, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона - №241» на користь ОСОБА_1 9523 (девять тисяч пятсот двадцять три) грн. 93 коп. заборгованість по виплаті заробітної плати.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Спеціалізована пересувна механізована колона - №241» на користь Держави державне мито в розмірі 95,23 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З оригіналом вірно.

Суддя Ю.В.Кабанячий