Справа № 2- 2190
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2010 р. смт . Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Сафоновій І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору міни дійсним та права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності на квартиру.

У судовому засіданні позивач позов вимоги змінив і просив визнати право власності на квартиру . Судові витрати по справі просив залишити за ним.

Відповідач позов визнала, не заперечує проти задоволення позову.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

АДРЕСА_1,проживала тітка позивача ОСОБА_3 , яка померла 14.08.2010 р.

ОСОБА_3 мала у власності квартиру АДРЕСА_2, яку обміняла з ОСОБА_2 на житловий будинок № 66 по вул. Білорецька в смт. Веселе Запорізької області. Договір № 458 міни було укладено 02.07.1998 р. за участю брокерів та зареєстровано у журналі Мелітопольської біржі нерухомості ,,Власність та оформлено згідно з вимогами діючого законодавства на той час відповідно до Закону України ,, Про товарну біржу .

Нотаріального посвідчення цього договору згідно ст.15 Закону України ,, Про товарну біржу на той час не вимагалося. Договір набував чинності з дня його реєстрації на товарній біржі , тобто 03.09.1999 р.

В подальшому ОСОБА_3 написала заповіт, який зареєстрований державним нотаріусом в реєстрі за № 1201 від 02.07.2002 р. та, згідно якого, в тому числі квартира належить ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_3, у встановлений законом строк відповідно до ст. 1270 ЦК України позивач звернувся до районної державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини на належну йому квартиру , але державним нотаріусом ОСОБА_1 було відмовлено в прийнятті заяви, так як договір міни житлового будинку та квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 № 458 від 02.07.1998 р. було оформлено через біржу нерухомості ,,Власність у м. Мелітополь.

На час укладання договору міни на біржі , останній відповідав вимогам на той час діючого законодавства, тобто вважався правомірним.

ОСОБА_3 протягом повних 12 років фактично володіла, користувалася і розпоряджалася зазначеною квартирою. Право власності на квартиру ніким не оспорювалось. Квартира під арештом, заставою чи забороною не перебувала, на підставі свідоцтва про право власності, яке зареєстровано в БТІ Веселівського району за № 1927 від 02.07.1998 р., належала ОСОБА_3

Згідно зі ст. 334 ЦК України, ОСОБА_3 є такою , що набула право власності на вказану квартиру з дня її передачі, тобто з 02.07.1998 р. Будь-яких підстав для зміни умов договору міни немає.

Доводи, на які посилається позивач підтверджуються договором міни № 458 від 02.07.1998 р, укладеним на Мелітопольській біржі нерухомості ,,Власність, технічним паспортом на вказану квартиру , зареєстрованим у Веселівському районному бюро технічної інвентаризації .

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зі свого боку виконали всі істотні умови договору, що підтверджується письмовими доказами .

Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до ст. 219, ч. 2 ст. 220 ЦК України , якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами , і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення , суд може визнати такий договір дійсним . У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається .

Судові витрати по справі, суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України та з урахуванням думки ОСОБА_1, залишає за позивачем .

На підставі викладеного, Закону України ,, Про товарну біржу " від 10.12.1991 р., ст.ст.219, 220, ч. 2 ст.328, 334 ЦК України, керуючись ст.ст. 10 ,11,60, 88, 209, 212, 214-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи при подачі позовної заяви до суду, залишити за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення .

Суддя А . О . Нагорний

26.11.2010