Новоайдарський районний суд Луганської області
№2- 534/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року. Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого - Іванової О.М.

при секретарі - Борисенко Ю.Г. за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 22.08.09 на автодорозі Дмитрівка-Новоайдар сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобілів, які рухалися у зустрічному напрямку, а саме: IVECO 35Е, 1998 p. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та «КАМАЗ» державний реєстраційний номер 448-08 AM з напівпричепом VAN HOOL- ЗВ0011 державний реєстраційний номер ВВ 7017 XX під керуванням водія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно висновку автотехнічного дослідження Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз № 1910/18 від 05.10.09 зіткнення сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 1.1. вимог Правил дорожнього руху України. Дії водія „КАМАЗу" не відповідали вимогам, встановленим Правилами дорожнього руху та виступили наслідком ДТП, тобто знаходяться в причинному зв'язки з настанням ДТП. При проведенні дослідження технічного стану транспортного засобу № 413/18, 414/18 від 28.08.09 р. виявлено невідповідність технічного стану полупричепу VAN HOOL номерний знак ВВ 7017 XX вимогам розділу 31. Правил дорожнього руху (автошиньї коліс мають підвищений знос). Дані обставини виявилися умовою виникнення аварійної ситуації та знаходяться в причинному зв'язку з настанням даного дорожньо-транспортного випадку.

Згідно висновку автотехнічного дослідження Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз № 1910/18 від 05.10.09 в діях водія ОСОБА_3 порушень вимог правил дорожнього руху не вбачається.

Автомобіль «КАМАЗ» державний реєстраційний номер 448-08 AM з напівпричепом VAN HOOL-3BOOH державний реєстраційний номер ВВ 7017 XX належить Відповідачу - ОСОБА_2, що підтверджується доданими до заяви копіями протоколів про адміністративні правопорушення .

Автомобіль IVECO 35Е, 1998 p. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, належить позивачу - ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії BBC № 066688, виданого ВРЕР ДАІ м. Луганська 28.12.07, але вона передала його за довіреністю № 1085 від 02.03.09 у користування ОСОБА_3 з правом керування. Таким чином, на момент вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі, а саме: на підставі довіреності, оформленої згідно з вимогами ст. ст. 240, 250 ЦК України, посвідченої приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованої 02.03.09 в реєстрі за № 1085. Винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 121 ч. 1, 124 КУпАП, є водій ОСОБА_2, який, рухався по автодорозі Дмитрівка-Новоайдар, про що свідчать матеріали додаткової перевірки, проведеної УДАІ ГУМВС України в Луганській області.

У частині притягнення гр. ОСОБА_2 1.1, до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, згідно даної постанови Новоайдарського районного суду Луганської області, провадження по справі закрито у зв'язку зі збігом строків накладення адміністративного стягнення.

Однак, у постанові від 17.11.09 містяться дані про те, що «22.08.09 года в 13-00 годині на автодорозі Дмитрівка - Новоайдар водій ОСОБА_2 1.1., керуючи транспортним засобом КАМАЗ, номерний знак 44808 AM з полупричепом, скоїв ДТП: при зміні напрямку руху не переконавшись в безпеці маневру скоїв зіткнення з транспортним засобом IVECO 3510, номерний знак НОМЕР_1, спричинив тим самим матеріальні збитки , чим порушив п.п. 10.1, 12.2 «Правил дорожнього руху». Позивач вважає, що судом вже встановлено порушення відповідачем п. п. 10.1, 12.2 „Правил дорожнього руху", внаслідок чого пошкоджено транспортний засіб позивача. Хоча, як зазначено в постанові Новоайдарського районного суду Луганської області від 17.11.09, вину у скоєнні правопорушення відповідач по справі не визнав, але позивач вважає, що наявність вини водія ОСОБА_2 1.1. підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ВВ № 083601 від 30.09.09, серії ВВ № 083612 від 12.10.09 та висновком автотехнічного дослідження Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз № 1910/18 від 05.10.09, який є чинним, оскільки до теперішнього часу Відповідачем не оскаржений, й не спростований іншими доказами щодо відсутності його вини, та наявності прямого причинного зв'язку між його діями й наслідками ДТП. Належних і допустимих доказів, які спростовують встановлені Новоайдарським районним судом Луганської області обставини, ОСОБА_2 1.1, суду по адміністративній справі № 3-581/09 також не надав. У результаті даної ДТП автомобілю IVECO 35Е, 1998 р. випуску, державний реєстраційний номер ВВ 3410 В А, завдано значні технічні пошкодження. Внаслідок зіткнення із автомобілем «КАМАЗ» державний реєстраційний номер 448-08 AM з напівпричепом VAN HOOL-3BOOH державний реєстраційний номер ВВ 7017 XX у автомобіля IVECO 35Е, 1998 p. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є наявними наступні пошкодження: « деформовано кузов автомобіля; розбито: переднє лобове скло, переднє ліве бокове стекло, передня ліва фара, лівий покажчик повороту, ліве бокове дзеркало заднього виду, пошкоджено переднє ліве колесо», що підтверджується відповідними документами, доданими до матеріалів справи. Тобто, є наявним безпосередній причинний зв'язок між пошкодженнями автомобіля IVECO 35Е, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та скоєною 22.08.09 ДТП, оскільки пошкодження, відображені в вищезазначених документах, складених робітниками ВДАІ та СВ Новоайдарського РВ, пізніше були також встановлені і спеціалістом, а саме: судовим експертом ОСОБА_5, що підтверджується доданою до заяви копією висновку автотоварознавчої експертизи спеціаліста - авто товарознавця № 87/1-27-09 від 27.10.09. У зв'язку із вищезазначеним адміністративним правопорушенням на підставі заяви, яку 27.08.09 позивачем ОСОБА_1 було подано ПП ОСОБА_6, судовим експертом ОСОБА_5 у присутності заінтересованих осіб: позивача - ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 1.1, було проведено автотоварознавчу експертизу, результати якого до теперішнього часу Відповідачем не оспорювалися. Позивач вважає, що дані обставини не підлягають доказуванню, як такі, що встановлені рішенням суду.

Згідно висновку даної автотоварознавчої експертизи № 87/1-27-09 від 27.10.09 (реєстраційний № 425/1-10-09), з технічної точки зору вартість матеріального збитку, заподіяного власнику IVECO 35 - позивачу, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження в ДТП від 22.08.09, на момент проведення цієї експертизи становить: 104 409,08 грн. (сто чотири тисячі чотириста дев'ять грн. 08 коп.).

За складання зазначеного висновку автотоварознавчої експертизи позивачем було сплачено 1200,00 грн., що підтверджується доданою до заяви копією розрахункової квитанції ПП ОСОБА_6 Позивач 27.08.09 сплатив 600,00 грн. ФОП «ОСОБА_7В.» за дослідження технічного стану транспортного засобу - автомобіля IVECO 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_1; 29.09.09 та 08.10.09 - сплатив 789,60 грн. та 516,12 грн. Донецькому НДІ судових експертиз за проведене автотехнічне дослідження; 22.08.09 та 30.09.09 позивачем сплачено 750,00 та 750,00 грн. - загальна сума, 1500,00 грн. ФО-П ОСОБА_8 за евакуацію транспортного засобу - автомобіля IVECO 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 з міста ДТП. Відповідач відмовляється в добровільному порядку відшкодувати заподіяні матеріальні збитки та компенсувати моральну шкоду. Позивач просила стягнути на її користь з відповідача заподіяні матеріальні збитки у розмірі 109 014,80 грн. та моральну шкоду у розмірі 2000 грн., оскільки через неправомірні дії відповідача, їй були заподіяні моральні та душевні страждання.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 1.1, та його представник ОСОБА_9 позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні в повному обсязі, посилаючись на недоведеність вини відповідача у скоєнні ДТП.

За клопотанням представника відповідача ОСОБА_9 судом залучені у якості співвідповідачів ТДВ „СК „Провіта" та ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що він є неналежним відповідачем, вина у скоєнні ДТП встановлена матеріалами про відмову у порушенні кримінальної справи за фактом ДТП в с. Дмитрівка Новоайдарського району, висновком експерту та визнана за ОСОБА_2 1.1.

Представник відповідача - ТДВ „СК „Провіта" - ОСОБА_10 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмове заперечення проти позовних вимог, посилаючись на те, що відповідачем по справі транспортний засіб „КАМАЗ" - 5410 номерний знак 448-08 AM застрахований відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВВ/5825071. Згідно полісу відшкодування шкоди, що була заподіяна позивачу здійснюється у порядку, що встановлений ЗУ „Про страхування", ЦК України. Відповідно до умов полісу застрахований зобов'язаний вжити всіх заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страхувальника про настання страхового випадку. Але відповідач прострочив повідомлення про настання страхового випадку, що виключає зобов'язання страхувальника сплатити страхове відшкодування.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 22.08.09 на автодорозі Дмитрівка-Новоайдар сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: зіткнення автомобілів, які рухалися у зустрічному напрямку - IVECO 35Е, 1998 p. випуску, державний реєстраційний номер ВВ 3410 В А під керуванням водія ОСОБА_3 та «КАМАЗ» державний реєстраційний номер 448-08 AM з напівпричепом VAN HOOL-3BOOH державний реєстраційний номер ВВ 7017 XX під керуванням водія ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП (а.с.19-20).

Згідно висновку автотехнічного дослідження Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз № 1910/18 від 05.10.09 зіткнення сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_2 вимог Правил дорожнього руху України, який мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п. 10.1 або п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для виконання яких у нього були відсутні перешкоди технічного характеру", „за даної дорожньої обстановки та при заданих вихідних даних, дії водія КАМАЗ номерний знак 44808 AM з полупричепом VAN HOOL ЗВ0011 номер ВВ 7017 XX Шаповалова 1.1., не відповідали вимогам п. 10.1 або п. 12.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, являючись умовою ДТП та знаходячись у причинному зв'язку з настанням ДТП» (а.с. 32- 38).

Відповідно висновку ФО-П «ОСОБА_7В.» дослідження технічного стану транспортного засобу № 413/18, 414/18 від 28.08.09 (а.с.21-25) «технічний стан напівпричепу VAN HOOL держ. номер ВВ 7017 XX не відповідає вимогам розділу 31. Правил дорожнього руху України (автошини коліс мають підвищений знос). Дана несправність носить експлуатаційний характер, утворилася до ДТП, і могла бути виявлена водієм при огляді автомобілю перед виїздом».

Отже, з технічної точки зору, умови виникнення аварійної ситуації знаходяться в причинному зв'язку з настанням даного дорожньо-транспортного випадку, що підтверджується копіями: довідки слідчого СВ Новоайдарського РВ ГУМВС України в Луганській області ОСОБА_11 від 28.08.09 за № 62/8672, постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 01.09.09, висновком ФО-П «ОСОБА_7В.» дослідження технічного стану транспортного засобу № 413/18, 414/18 від 28.08.09, протоколом додаткового огляду місця події від 25.09.09, схеми місця ДТП від 25.09.09, протоколом про адміністративні правопорушення серії ВВ № 083601 від 30.09.09, постановою інспектора ВДАІ Новоайдарського району Кудінова І.В. в справі про адміністративне правопорушення серії ВВ № 135501 від 30.09.09, висновком автотехнічного дослідження Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз № 1910/18 від 05.10.09, протоколом про адміністративні правопорушення серії ВВ №083612 від 12.10.09.

Згідно висновку автотехнічного дослідження Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз № 1910/18 від 05.10.09 «в діях водія ОСОБА_3 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України не вбачається, з технічної точки зору умовою створення аварійної ситуації вони не були і в причинному зв'язку з настанням події даної пригоди не знаходилися (а.с.32-38).

Автомобіль «КАМАЗ» державний реєстраційний номер 448-08 AM з напівпричепом VAN HOOL-3BOOH державний реєстраційний номер ВВ 7017 XX належить Відповідачу - ОСОБА_2, що підтверджується копіями протоколів про адміністративні правопорушення серії ВВ № 083601 від 30.09.09 та серії ВВ № 083612 від 12.10.09 (а.с.29, 31).

Автомобіль IVECO 35Е, 1998 p. випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, належить Позивачу - ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії BBC № 066688 (а.с.40), виданого ВРЕР ДАІ м. Луганська 28.12.07. даний автомобіль був переданий за довіреністю № 1085 від 02.03.09 у користування ОСОБА_3 з правом керування (а.с.41). На момент дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 володів транспортним засобом на відповідній правовій підставі, а саме: на підставі довіреності, оформленої згідно з вимогами ст.ст. 240, 250 ЦК України, посвідченої приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованої 02.03.09 в реєстрі за№ 1085.

Судом у судовому засіданні досліджено матеріали № 1183 про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП в с. Дмитрівка Новоайдарського району.

Вина відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 22.08.2009 р. (а.с.5-7) та схемою з фото таблицею до нього (а.с.8-18); протоколом додаткового огляду місця події від 29.08.2009 року (а.с.44-46), висновком № 413/18; 414/18 дослідження технічного стану транспортного засобу (а.с.52).

Крім того, винність відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП також підтверджується висновком № 1910/18 автотехнічного дослідження експерта-автотехніка від 05.10.2009 року (а.с.32-38), відповідно до якого водій ОСОБА_2 1.1, мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом додержання вимог п. п. 10.1 чи 12.1 Правил дорожнього руху, для виконання яких у нього були відсутні технічні перешкоди. У даній дорожній обстановці і при заданих вихідних даних, дії водія автомобіля КАМАЗ держ. номер 44808 AM з напівпричепом VANHOOL-3B0011 -держ. номер ВВ 7017 XX ОСОБА_2І, що не відповідали вимогам п. 10.1 або пЛ 2.1 Правил дорожнього руху України з технічної точки зору були умовою створення аварійної ситуації і перебували в причинному зв'язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Водій ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом позивача, виконав всі вимоги Правил дорожнього руху та не мав технічної можливості запобігти пригоді. Тобто, даний висновок підтверджує настання ДТП з вини відповідача ОСОБА_2 1.1., виключаючи при цьому винність ОСОБА_3

Органами Новоайдарського РВ УМВС відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом ДТП за участю ОСОБА_2ї. та ОСОБА_3, проте у відношенні відповідача ОСОБА_2 1.1. складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с.31), який направлено на розгляд Новоайдарського районного суду. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову від 17.11.2009 року, якою провадження у справі, на підставі ст. 38 КУпАП закрито, через збіг строку накладення адміністративного стягнення (а.с.39).

В даному випадку, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не доказує невинності відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, оскільки ця обставина не є реабілітуючою.

Позивачем документально підтверджено належними доказами розмір матеріальних збитків у сумі 109 014, 80 грн., а саме: висновком автотоварознавчої експертизи № 87-27-09 від 27.10.09 p., згідно якої вартість матеріального збитку, заподіяного власнику 1VECO 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок його пошкодження в ДТП від 22.08.09 становить: 104 409,08 грн. (а.с.47- 53); позивачем за власний кошт оплачено послуги за складання автотоварознавчої експертизи у розмірі 1200 гри., що підтверджується копією розрахункової квитанції ПП ОСОБА_6 (а.с.17); оплата за дослідження технічного стану автомобіля склала 600 грн. (а.с.17); 1305 грн. 72 коп. - оплата за проведення авто технічного дослідження, що підтверджується копіями платіжного доручення № 243 від 29.09.09 р. та квитанцією № 2618576 від 08.10.2009 року (а.с. 15, 16); загальна сума у розмірі 1500 грн. - витрати по евакуації транспортного засобу, що підтверджується а.с. 14 - розрахунковими квитанціями.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, оскільки у якості джерела підвищеної небезпеки транспортний засіб виступає лише під час його експлуатації.

Винність відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджена документально, тобто ОСОБА_2 LI. відповідно до положень законодавства, зобов'язаний відшкодувати позивачу спричинені внаслідок ДТП матеріальні збитки, які вона зазнала та документально підтвердила.

В частині 2 п. 4 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» є визначення володільця джерела підвищеної небезпеки - це юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо)».

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є власником автомобіля марки „КАМАЗ" державний реєстраційний номер 448-08 AM з напівпричепом VAN HOOL-3BOOH державний реєстраційний номер ВВ 7017 XX.

Положенням ч. 2 ст. 1192 ЦК України визначено у часі збитки, які підлягають стягненню: «розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі» .

Згідно приписам п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.92 № 6, відповідно до статей 440 і 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи».

Висновком експерту, матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи № 1183 по факту ДТП, винність відповідача ОСОБА_2 1.1, у скоєнні ДТП, яке сталось внаслідок порушення ним правил Дорожнього руху, доведено, також встановлено причинний зв'язок між діями відповідача під час керування транспортним засобом „КАМАЗ" та настанням негативних наслідків в результаті ДТП, що дає суду підстави задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_2 1.1, в повному обсязі.

Відповідачем та його представником не доведено, що дане ДТП сталося внаслідок непереборної сили чи іншої особи.

Крім вищенаведеного, діями відповідача ОСОБА_2 1. позивачеві завдано моральну шкоду, яка полягає у виникненні психотравматичного фактору у позивача в зв'язку з пошкодженням автомобіля, які спричинили негативні емоції, моральні, душевні страждання та хвилювання за технічний стан пошкодженого автомобіля. Понесені страждання вплинули на реалізацію життєвих планів та намірів позивача, ділових стосунків із-за неможливості використання свого автомобіля. Позивач втратила душевний спокій, витратила багато часу на оформлення відповідних документів і проведення експертних досліджень. Моральна шкода позивача

полягає в переживаннях та стражданнях: позивач пережила нервовий стрес через значне ушкодження майна, експлуатація автомобіля IVECO 35, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 після ДТП - стала неможливою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно положень п.З постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 № 4 (із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.01) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Обов'язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Протиправна поведінка особи, яка завдала моральної шкоди, може полягати, зокрема, у знищенні чи пошкодженні майна.

Моральна шкода відшкодовується лише за наявності вини особи, яка завдала шкоди. Фізична особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання завдана не з її вини.

Позивач внаслідок ДТП втратила власність, оскільки було повністю пошкоджено її автомобіль, вина водія ОСОБА_2 1.1., як вже встановлено, підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення серії ВВ № 083601 від 30.09.09, серії ВВ № 083612 від 12.10.09 та висновком автотехнічного дослідження Луганського відділення Донецького НДІ судових експертиз № 1910/18 від 05.10.09 р. До теперішнього часу відповідачем не оскаржений та не спростований іншими доказами факт його невинності у скоєнні ДТП, та наявності прямого причинного зв'язку між його діями й наслідками ДТП.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин.

Суд не має підстав сумніватися в доводах позивача з приводу заподіяння їй моральної шкоди, та вважає, що визначений нею розмір - 2000 грн., співрозмірний з моральним переживаннями, які спричинені ДТП.

Оскільки, судовим розглядом встановлена винність відповідача ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, у суду не має підстав для визнання ОСОБА_3 належним відповідачам та відшкодуванні останнім матеріальних збитків та моральної шкоди позивачеві.

Відповідачем ОСОБА_2 ї. та його представником не спростовано у судовому засіданні належними доказами доводів представника ТДВ „СК „Провіта" ОСОБА_10 про те, що відповідач прострочив повідомлення про настання страхового випадку, що виключає зобов'язання страхувальника сплатити страхове відшкодування. Зважаючи на вищевикладене, у суду не має підстав для зобов'язання страхувальника сплатити страхове відшкодування, окрім цього суду не надано доказів про оскарження дій ТДВ „СК „Провіта".

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач документально підтвердила сплату державного мита при подачі позову до суду та сплату витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 16, 22, 23, 386, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України; керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 179, 212-215, 217 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою, суму у розмірі 109 014 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, суму у розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 державне мито на користь ОСОБА_1 у розмірі 1110,15 грн. та витрати на судово-інформаційні витрати по забезпеченню розгляду цивільної справи у розмірі 120 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О.М. Іванова