Ленінський районний суд м.Дніпропетровська
21 жовтня 2010 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Коваленко А.А.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Публічне акціонерне товариство «ОТП ОСОБА_1» 25 листопада 2009 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайкун Груп» про стягнення заборгованості за кредитним договором.
*FIRD-процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщені у Банку на строк 366 днів, з виплатою відсотків після закінчення строку депозитного договору. З метою застосування FIRD при виконанні сторонами умов Кредитного договору, ставка FIRD визначається самостійно банком.
Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором-1 та кредитним договором-2, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № SR-SME301/1984/2007/1 від17 квітня 2007 року, згідно умов якого поручитель взяв на себе зобовязання ОСОБА_2 та разом з ним несе солідарну відповідальність перед Банком у тому обсязі, що і ОСОБА_2, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки. Також 17 квітня 2007 року між позивачем та ТОВ «Тайкун Груп» було укладено договір поруки № SR-SME301/1984/2007/1, згідно умов якого поручитель взяв на себе зобовязання ОСОБА_2 та разом з ним несе солідарну відповідальність за кредитним договором-1 та кредитним договором-2 перед Банком у тому обсязі, що і ОСОБА_2, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.
Позивач свої зобовязання виконав перед відповідачем за кредитним договором, надав кредитні кошти, але відповідач ОСОБА_2, належним чином свої зобовязання не виконав, допустив прострочення кредитних зобовязань, в наслідок чого за ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Тайкун Груп» станом на 25 вересня 2009 року заборгованість за кредитним договором-1 та кредитним договором-2 становить 1475584,94 грн., а саме:
За кредитним договором № СМ-SME301/044/2006 від 01 вересня 2009 року:
За кредитним договором № СМ-SME301/084/2007 від 17 квітня 2007 року:
-пеня за невиконання зобовязань 847,42 доларів США, що за курсом НБУ станом на 25 вересня 2009 року складає 6785,12 грн.
Оскільки відповідачі добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажають, позивач змушений був звернутися до суду і просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь суму заборгованості у розмірі 1475584,94 грн. та судові витрати по справі.
Ухвалою судді від 26 листопада 2009 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі в частині позовних вимог до ТОВ «Тайкун Груп», оскільки законодавством України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.
В судове засідання позивач, в особі свого законного представника, не зявився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надійшла заява з якій позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглядати без участі представника позивача. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не зявились. Про день, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Причини неявки у судове засідання не повідомили, письмових заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.
Суд вивчивши матеріали справи та перевіривши їх доказами вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду справи встановлено, що 01 вересня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № СМ-SME301/044/2006, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 111000,00 доларів США на ремонт нерухомого майна, строком до 01 вересня 2013 року (а.с. 16, 17-20).
З метою забезпечення виконання умов кредитних договорів № СМ-SME301/044/2006 від 01 вересня 2006 року та № СМ-SME301/084/2007 від 17 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП ОСОБА_1» та ОСОБА_4 17 квітня 2007 року було укладено договір поруки № СМ-SME301/084/2007/1, згідно умов якого, поручитель зобовязується відповідати за повне та своєчасне виконання Боржником його боргових зобовязань перед Кредитором за Кредитним договором, в повному обсязі. Поручитель та Боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що Кредитор може звернутись з вимогою про виконання Боргових зобовязань як боржника так і до поручителя, чи до обох одночасно (а.с.21-22).
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобовязаний: 1) сплачувати заборгованість перед банком; 2) сплачувати банку проценти за користування кредитом; 3) пеню за несвоєчасне виконання кредитних зобовязань.
Відповідно до статті 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі.
Відповідно до статті 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід солідарно стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 1475584,94 грн.
Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідачів належить стягнути на користь позивача державне мито в сумі 1700,00 грн. та інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 553, 554, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 209, 224-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОТП ОСОБА_1» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Шавула В.С.