Болехівський міський суд Івано-Франківської області
Справа №2-190/2010
РІШЕННЯ

іменем України

23 червня 2010 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області В складі: головуючої судді Бунчак Б.Р.

секретаря судового засідання Ковалів A.B

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Болехові, Івано-Франківської області «Про визнання протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України в м.Болехові щодо перерахування особі, яка має статус дитини війни, доплат(підвищення) до пенсії та зобов»язання здійснити перерахування такої доплати і забезпечити виплату заборгованості».

встановив:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом в обґрунтування якого вказує, що вона народилася у 1933 році, є дитиною війни, і у відповідності до вимог ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком. Виплачена відповідачем допомога менша від встановленого зазначеним Законом розміру. Просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Болехові здійснити перерахунок та забезпечити виплату зазначеної допомоги у розмірах встановлених законом.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги давши аналогічні пояснення до змісту позовної заявиПредставник відповідача позов не визнав пояснивши, що пенсія позивачці виплачується у встановленому законодавством розмірі.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачено конституцією України та законами України. Згідно з положеннями ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. Частиною 7 зазначеної статті встановлено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Згідно із статтею 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції до 01.01.2008 року дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» передбачено, що фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 народилася 16 травня 1940 року, і їй у встановленому Законом порядку надано статус дитини війни, що підтверджується відповідним записом (штампом) у пенсійному посвідченніза №105926 (а.с.5) У 2007-2010 роках ОСОБА_2 відповідачем проведено нарахування надбавки до пенсії, як дитині війни у розмірі 10 % від мінімальної пенсії за віком (а.с.20-23).

Виходячи із того, що ОСОБА_2 є дитиною війни в розумінні Закону України "Про соціальний захист дітей війни", суд вважає, що на позивачку повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені вище зазначеним Законом, в тому числі й право на підвищення пенсії на ЗО % мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

При цьому частиною 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно зі статтею 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Мінімальна пенсія за віком встановлюється Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2007рік» встановлена мінімальна пенсія : з 01 січня - 380грн., з 01 квітня - 406грн., з 01 жовтня 2007 року -411грн.; Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів» : з 01 січня - 471грн., з 01 квітня - 481грн., з 01 липня - 481грн., з 01 жовтня - 498грн.; Законом України «Про Державний бюджет України на 2009рік» : з 01 січня -498грн.

Положення частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", на думку суду не є перешкодою для застосування зазначеної величини (мінімального розміру пенсії за віком) для розрахунку інших пов'язаних із нею пенсій чи доплат, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім передбаченого частиною 1 цієї статті.

За таких обставин, суд вважає за можливе застосувати саме частину 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується не для визначення розміру будь-якої пенсії, а лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, передбаченої Законом України "Про соціальний захист дітей війни", оскільки цей закон передбачає в якості критерію визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою соціального забезпечення громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни. Тобто, фактично ця щомісячна надбавка є формою реалізації конституційного права громадян, які є дітьми війни, на соціальний захист.

Наявність прогалини у законодавстві, щодо відсутності механізму вирахування мінімальної пенсії за віком на думку суду, не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист, в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка прямо передбачена законом.

Правовідносини, що виникають в процесі реалізації права на отримання надбавки до пенсії основані на принципі юридичної визначеності. Зазначений принцип не дозволяє.

Суддя Бунчак Б.Р