№ 2-72/10
№ -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2010 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Шостак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального підприємства "Дніпродзержинське житлове об`єднання" - про визнання особи такою, що втратила право користування житлом і зняття з реєстрації, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, комунального підприємства "Дніпродзержинське житлове об`єднання", третя особа ОСОБА_3, - про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, зміну договору найму житлового приміщення та вселення,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2008 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання відповідачки такою, що втратила право користування вище квартирою № 72 у будинку № 27 по вул.Б.Хмельницького у м. Дніпродзержинську. В обгрунтування заявленого позову посилається на те, що у спірній квартирі зареєстровані позивач, відповідачка, та їх спільний син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; зазначив, що шлюб між ним та відповідачкою розірвано рішенням суду від 18.09.2007 року, відповідачка у спірній квартирі не мешкає з жовтня 2007 року, не отримує за цією адресою кореспонденції, лікарняної допомоги, будь-яким чином не використовує це житло; позивач самостійно несе витрати за утримання спірного житла, будь-яких перешкод у користуванні квартирою відповідачці не створював, вважає, що вона без поважних причин не мешкала понад встановлений ст.71 Житлового кодексу України строк у спірній квартирі, тому просить визнати її такою, що втратила право користування квартирою та зобов'язати комунальне підприємство зняти її з реєстрації.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала та подала зустрічний позов про вселення до квартири АДРЕСА_1. В обгрунтування зустрічного позову у позовній заяві та під час судового розгляду справи зазначила, що з позивачем за первісним позовом, який є її колишнім чоловіком, у неї склались вкрай неприязні стосунки: як до розірвання шлюбу, так і після цього, він неодноразово застосовував до неї фізичну силу, вчиняв сварки, під час яких завдавав їй тілесних ушкоджень, не впускав і до цього часу не впускає її до спірної квартири, у якій їх родина мешкає з 1987 року. При цьому не зважав на те, що у квартирі знаходились і знаходяться її особисті речі, їх спільне майно; вона мала можливість приходити до квартири, коли він бував у відрядженнях, куди він часто виїзджає, але він щось робив з замком на вхідних дверях, що вона іноді не могла його відчинити; за його вказівкою сусід забирав поштову кореспонденцію і вона не знала тривалий час про його позов щодо визнання її такою, що втратила право користування житлом. У звязку з застосуванням позивачем до неї фізичної сили вона декілька разів зверталась до органів внутрішніх справ, мала намір звернутись і до суду зі скаргою приватного обвинувачення за фактом її побиття позивачем у червні 2007 року, для чого у грудні 2007 року адвокатом їй було складено таку скаргу, але до суду вона її так і не подала, оскільки не мала на меті покарати позивача, розраховувала зберегти родину; врешті-решт звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу і їх шлюб було розірвано судом у вересні 2007 року, актовий запис № 177 про розірвання шлюбу вчинено від 23.07.2008 року. Також зазначила, що на жаль її стосунки із сином = третьою особою у справі ОСОБА_3 - теж не склались: син став вживати наркотичні засоби, приходив додому у стані наркотичного сп`яніння з невідомими особами, як і його батько, став застосовувати до неї фізичну силу, побив її 13.11.2007 року; вона намагалася вилікувати сина, але позивач її прагнень не підтримував; деякий час протягом 2007 року син став співмешкати у спірній квартирі з дівчиною (свідком у справі ОСОБА_4С.), але невдовзі став і її бити, ображати, позивач теж до неї зневажливо ставився, тому вона пішла. Відповідачка пояснила, що змушена була залишити спірну квартиру через неможливість спільного проживання з сином та колишнім чоловіком і з 05 січня 2008 року деякий час неофіційно ночувала у 8-ій міській лікарні, так як їй ніде було жити, позивач закрив дві сумісні кімнати, а їй з сином залишив для проживання одну ізольовану, сам же поїхав у відрядження до Москви, де він працює; змушена була винаймати житло, а коли відкрилась спадщина після смерті її батьків (квартира), вона стала мешкати там, але має ще сестру, тому питання вступу у спадщину залежить і від неї. Зазначила, що конфліктна ситуація у родині, зневага до неї з боку позивача, сина, побої негативним чином вплинули на стан її здоров`я, вона лікувалась, перенесла оперативне втручання. Ще до розірвання шлюбу внаслідок конфліктних стосунків у родині з позивачем та третьою особою було узгоджено спільний порядок користування квартирою, яка не приватизована, складається з трьох кімнат, одна з яких прохідна, і за їх згодою вона користувалася ізольованою кімнатою площею 11,5 кв.м - спала там на підлозі, так як меблі забрали, коли приходила додому син міг зачинити її у квартирі і вона не могла вийти. Стверджує, що майно з колишнім чоловіком вони не ділили і вона усіх своїх речей не забрала з квартири, хоча дещо вивезла, так як їй потрібно було мати деякі речі у користуванні; позивач теж розпорядився без її відома їх спільним майном, зокрема, машиною. До суду з позовом про вселення раніш не зверталась, так як самостійно намагалась вирішити це питання, але їй у цьому перешкоджав позивач, стверджує, що з січня 2008 року вона з вини позивача у квартирі не проживає, тому за цей час не сплачувала за комунальні послуги, тому просить задовольнити її зустрічний позов, вселити її до вказаної квартири, виділивши у користуванні кімнату площею 11, 5 кв.м, яку вона і раніш займала, зобов'язати житлово-комунальне підприємство змінити існуючий договір найму та зобов'язати позивача не перешкоджати їй у користуванні кімнатою та залишеними у спільному користуванні ванною кімнатою, туалетом, кухнею, коридором; у первісному позові просить відмовити, так як не жила у спірній квартирі з поважних причин.

Представник відповідачки за первісним позовом ОСОБА_5 заявлений позов підтримав у повному обсязі, у первісному позові просив відмовити.

В ході судового розгляду позивач за первісним позовом ОСОБА_1 свій позов підтримав, проти задоволення зустрічного позову відповідачки заперечував, мотивуючи тим, що відповідачка сама постійно провокувала конфлікти і навіть сама могла собі заподіяти тілесні ушкодження, перешкод їй для користування квартирою не створював, визнає, що у квартирі знаходяться деякі її особисті речі, одяг, але він вже старий і вона ним не користується; визнав також, що у червні 2007 року в нічний час на дачі у нього виник конфлікт з сином, у який втрутилась відповідачка і вони побилися, стверджує, що лише зачепив її, а вона була у нетверезому стані. Також наполягав, що відповідачка після того як у жовтні 2007 року залишила спірну квартиру співмешкала з іншим чоловіком, мала при цьому можливість потрапити у спірну квартиру, так як свій ключ від квартири віддала сусідці, але такою можливістю не користувалась, замки він не міняв, квартиру утримує за власні кошти, вважає, що відповідачка втратила право користування даним жилим приміщенням і має бути знята з реєстрації у спірній квартирі, тому просить поданий відповідачкою зустрічний позов відхилити, а його первісний позов задовольнити.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_6 підтримав первісний позов, вважав заявлені вимоги обгрунтуваними, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Третя особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав первісний позов, а у позові відповідачки просив відмовити; допитаний у якості свідка, пояснив, що сторони у спраі є його батьками, вважає, що відповідачка погана мати; вона не живе у спірній квартирі з січня 2008 року, речі з квартири вивезла у липні 2008 року - пічку, пилосос та ін., її кімната площею 11,5 кв.м вільна і доступ до квартири вона має, він її не бив, але визнає, що конфлікти у родині були; стверджує, що не вживав наркотичних засобів і не лікувався, зараз навчається.

Представник відповідача - комунального підприємства " Дніпродзержинське житлове об`єднання" - в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений, заперечень проти позову не надійшло, заявив письмове клопотання щодо розгляду справи без участі представника.

Допитаний у якості свідка на клопотання позивача за первісним позовом ОСОБА_7 повідомив, що на 2007 рік працював дільничим інспектором Баглійського РВ і до нього надходили звернення сусідів родини ОСОБА_3 з приводу того, що їх син є залежним від наркотиків, його доставляли на обстеження до наркології 1-ї міської лікарні, також зверталась ОСОБА_2 з заявою про вжиття заходів до її чоловіка, звертався і ОСОБА_1 з приводу того, що колишня дружина йому перешкоджає мешкати у спірній квартирі; звернення стосувались неможливості спільного проживання у квартирі внаслідок неприязних стосунків між подружжям; сторони попереджались про недопущення насильства у сім`ї.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що є матір`ю позивача за первісним позовом і свекрухою відповідачки; повідомила, що насільки їй відомо, у квартирі останнім часом живе її син та онук, цю квартиру отримував її чоловік, а відповідачка стала у ній мешкати, як вийшла заміж за ОСОБА_1

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 повідомили, що мешкають по сусідству зі сторонами, подробиць родинного життя сторін не знають, але зі слів ОСОБА_9, ОСОБА_10 відповідачка приблизно влітку 2007 року вивозила з квартири якісь речі у коробках, пакунках; свідок ОСОБА_10 пояснив, що на початку 2009 року бачив її у нетверезому стані, але її поведінка на його погляд не порушувала громадський спокій, ключі від квартири сторін є у сусідки; свідок ОСОБА_9 пояснила, що ключі від спірної квартири дійсно відповідачка віддала їй близько трьох років тому, брала їх якось, коли ОСОБА_1 був у відрядженні; свідок ОСОБА_11 стверджувала, що восени 2007 року відповідачка прийшла до неї додому і просила нанести їй пошкодження у вигляді подряпин, але вона цього робити не стала, тоді відповідачка сама нанесла собі подряпини на руці, ОСОБА_2 свідок не бачила з січня 2008 року, про її спроби до вселення свідкові невідомо.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_12 повідомив, що у 2008 році ОСОБА_2 проживала у цивільному шлюбі з його троюрідним братом, який помер у січні 2010 року; стверджує, що вони мешкали з зими 2008 року по осінь 2008 року по вул.Кольцевій, 77 у м. Дніпродзержинську поряд з його будинком; декілька разів спілкувались, приходили у гості, так як перебували у родинних стосунках; родинними та житловими проблемами ОСОБА_2 свідок не цікавився.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що відповідачка є її рідною сестрою, тому вона знає, що на протязі спільного життя її сестри з чоловіком у них завжди виникали скандали, сварки; сестра неодноразово скаржилась, що додому повернутись не може, що син поводиться з нею брутально; близько двох років до спірної квартири свідок не ходила, аби уникати конфліктів з колишнім чоловіком сестри та її сином, але у 2007 році викликала на квартиру сестри міліцію у звязку з вживанням сином сестри наркотиків та його хуліганською поведінкою.

Свідок ОСОБА_4 повідомила в суді, що дійсно підтримувала деякий час у 2007 році близькі стосунки з ОСОБА_3 і мешкала з ним у квартирі його батьків по вул.Б.Хмельницького, його батьки проживали там же; пояснила, що приблизно до середини літа 2007 року її стосунки з ОСОБА_3 були нормальними, але потім він став бити її, свою матір ОСОБА_2, під час бійки на дачі у червні 2007 року ОСОБА_1 дійсно бив свою дружину, так як вона втрутилась у його конфлікт з сином та намагалась захищати останнього. Чи вживав ОСОБА_3 наркотики свідок достовірно повідомити не може, так як пішла від нього через його образливе ставлення.

Свідок ОСОБА_14 в суді повідомила, що знаходиться у приятельських стосунках з відповідачкою ОСОБА_2, їй відомо, що відповідачку виганяли з дому її чоловік та син, сварки відбувались часто, раніш свідок мешкала по сусідству зі сторонами у квартирі № 68, тому стверджує, що їх сварки було чутно на весь підїзд; від неї ОСОБА_2 викликала міліцію по телефону, свідок вважає, що сварки та бійки в родині виникали через поведінку сина; бачила у ОСОБА_2 синці під очима; іноді вона ночувала у свідка вдома, так як боялася повертатись додому.

Суд, вислухавши сторони, третю особу на стороні позивача за первісним позовом, свідків, враховуючи позицію відповідача - комунального підприємства " Дніпродзержинське житлове обєднання" - стосовно предмету спору, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом підлягають задоволенню, а у задоволенні первісного позову слід відмовити, з наступних підстав.

У відповідності до ст.131 ЦПК України сторони зобов`язані подати свої докази чи повідомити суд про них до або під час попереднього судового засідання; згідно ст.60 ЦПК України сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено у судовому засіданні і підтверджується копією особового рахунку (л.с.10), у спірній квартирі зареєстровані сторони та їх повнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа у справі, допитаний як свідок. Шлюб між сторонами у справі розірвано за позовом ОСОБА_2 рішенням Баглійського районного суду від 18.09.2007 року (л.с.51). Як зазначено у вказаному рішенні, причиною розлучення стало застосування фізичного насильства до ОСОБА_2 з боку її чоловіка; відповідач ОСОБА_1 проти позову не заперечував, за його письмовим клопотанням справу розглянуто без його участі; зазначене рішення сторонами не оскаржувалось і набрало чинності у встановленому порядку. Також під час розгляду даної справи встановлено, що між сторонами склались неприязні стосунки, що час від часу призводило до сварок та конфліктів. З постанов Баглійського РВ Дніпродзержинського міського управління УМВС України у Дніпропетровській області від 19.07.2007, 25.09.2007, 16.11.2007, 22.01.2008 (л.с. 45-47) видно, що ОСОБА_2 зверталась до органів внутрішніх справ з приводу вжиття заходів до ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3, обстежувалась з приводу завдання їй тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком суд-медексперта від 11.06.2007 року, 13.11.2007 року (л.с.49, 50), але у порушенні кримінальної справи відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України. З її епікризу (л.с.78) вбачається, що вона була госпіталізована з 13.11.2007 року по 19.11.2007 року до неврологічного відділення у звязку зі струсом мозку, закритою черепно-мозковою травмою, забоями мяких тканин голови, кінцівок. При обстеженнях повідомляла судмедексперту, що зазнала травм внаслідок побиття чоловіком. Ці обставини також підстверджені в суді показами свідків ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_4, ОСОБА_7 Суд критично ставиться до показів свідка ОСОБА_11 та вважає їх неправдивими в тій частині, що відповідачка начебто пропонувала свідкові завдати їй тілесних ушкоджень навмисно, оскільки ці покази свідка спростовуються наведеними вище висновками судмедекспертизи, згідно яких за характером тілесних ушкоджень, виявлених у відповідачки заподіяння їх собі самостійно та навмисно є маловірогідним; про наявність будь-яких психічних відхилень у відповідачки стороною позивача не повідомлялось. Зазначені обставини свідчать, що дійсно між сторонами склались вкрай неприязні стосунки, котрі могли стати причиною для вжиття відповідачкою за первісним позовом заходів щодо забезпечення власної безпеки шляхом залишення спірної квартири у січні 2008 року і непроживання у цій квартирі до теперішнього часу; факти вивезення нею деяких речей з квартири і проживання з іншим чоловіком, як пояснював у суді свідок ОСОБА_12, цього не спростовують. Крім того, позивач за первісним позовом не заперечував в судовому засіданні наявність конфліктів з відповідачкою, а також конфлікту з застосуванням фізичної сили з його боку у червні 2007 року. Будь-яких доказів про сплату квартирної плати або за надані комунальні послуги за користування спірною квартирою позивач за первісним позовом суду не надав.

Суд також не бере до уваги у якості доказів, зазначені у актах щодо непроживання відповідачки у спірній квартирі, твердження стосовно відсутності для відповідачки перешкод у проживанні (л.с.6-9), оскільки вони спростовані вище зазначеними доказами, свідченнями свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_4, ОСОБА_7 При цьому допитані в суді свідки ОСОБА_9, ОСОБА_15 стосовно наявності конфліктів у родині ОСОБА_3, сварок з побиттям відповідачки, повідомили, що такою інформацією не володіють, але це не може свідчити про відсутність таких конфліктів з урахуванням наведених обставин справи.

У відповідності до ст. 64 Житлового кодексу України, повнолітні члени сім'ї наймача квартири, яка перебуває у державному житловому фонді, зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири. Згідно ст. ст. 70, 72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача та членів його сім`ї за ними без поважних причин зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а при відсутності понад вказаний строк вони можуть бути в судовому порядку визнані такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, встановлених ст.71 Житлового кодексу України.

Виходячи з обставин справи, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 з поважних причин була відсутньою у спірній квартирі понад шість місяців, оскільки внаслідок неприязних стосунків між нею та її чоловіком, а також між нею та її сином, існувала реальна загроза її життю та здоров`ю у разі продовження її проживання у спірній квартирі, тому суд вважає необхідним у задоволенні первісного позову про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування спірною квартирою та зняття її реєстрації, відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 про вселення її до спірної квартири задовольнити.

Згідно зі ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача має право вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішений у судовому порядку.

Згідно ст. 63 Житлового кодексу України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

Відповідно ч. 1 ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах жилої площі, але неменше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України.

Згідно п. 53 Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень в Україні, затверджених Радою Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних спілок жиле приміщення надається в межах 13,65 кв.м. жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті.

Відповідно постанови виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних депутатів та Президії Дніпропетровської обласної ради профспілок № 711 від 27 грудня 1984 року середня забезпеченість громадян жилою площею в населених пунктах Дніпропетровської області складає 9 кв. м. на одну особу.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 стосовно виділення їй у користування ізольованої кімнати площею 11,5 кв.м, зобов'язання комунального підприємства "Дніпродзержинське житлове обєднання" укласти з нею окремий договір найму вказаної кімнати, суд враховує, що загальна площа спірної квартири 53,4 кв.м, житлова площа 38 кв.м; кімнати 11,5 кв.м (ізольована), 11,8 кв.м (прохідна), 14,7 кв.м (ізольована), кухня 6,5 кв.м, коридор 4,9 кв.м, ванна кімната та туалет відокремлені (л.с.68), тому суд вважає, що виділення позивачці ізольованої кімнати площею 11,5 кв.м. не порушуватиме житлові права відповідача, третьої особи на стороні відповідача, оскільки у їх розпорядженні залишаються дві кімнати більшого розміру - 14,7 кв.м та 11,8 кв.м і вважає необхідним задовольнити у цій частині позов ОСОБА_2, змінивши договір найму спірного житлового приміщення шляхом виділення їй в особисте користування ізольованої кімнати площею 11, 5 кв.м, ванну кімнату, туалет, кухню залишивши у спільному користуванні.

Також суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 в частині зобов'язання ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні спірною квартирою.

Судові витрати, які складаються з витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи в розмірі 07 грн. 50 коп., судового збору в розмірі 08 грн. 50 коп., стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 48, 63, 64, 70-72, 104 Житлового кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 131, 212 216 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального підприємства "Дніпродзержинське житлове об`єднання" - про визнання особи такою, що втратила право користування житлом і зняття з реєстрації.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, комунального підприємства "Дніпродзержинське житлове об`єднання", третя особа ОСОБА_3, - про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, зміну договору найму житлового приміщення та вселення, задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1, виділивши їй у користування ізольовану кімнату площею 11,5 кв.м, залишивши кухню, коридор, ванну кімнату та туалет у спільному користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та зобов'язавши комунальне підприємство "Дніпродзержинське житлове обєднання" змінити договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 шляхом укладення з ОСОБА_2 окремого договору найму.

Судові витрати, які складаються з витрат на інформаційне забезпечення розгляду справи в розмірі 07 грн. 50 коп., судового збору в розмірі 08 грн. 50 коп., стягнути з з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий у справі ОСОБА_16