Апеляційний суд Харківської області
Справа № 22-ц-1816/2010 Головуючий 1-ї інст. Гусар П.І.
Категорія захист честі, гідності, Доповідач Зазулинська Т.П.
стягнення моральної шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів ТАБАЧНОЇ Н.Г., ХОРОШЕВСЬКОГО О.М.

при секретарі Коршун І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

30 жовтня 2009 року ОСОБА_2В і ОСОБА_3 звернулися до Красноградського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди.

Зазначали, що 15 жовтня 2009 року в залі судових засідань Красноградського районного суду під час розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ін. про зменшення розміру стягнутих аліментів у присутності судді, секретаря судових засідань, позивача та його матері, а також свідка ОСОБА_5 відповідач поширила стосовно кожного з них інформацію, що не відповідає дійсності, за своїм змістом є недостовірною і принижує їх честь та гідність і завдала моральної шкоди, а саме, що ОСОБА_2 психічно хвора людина та сексуальна збоченка, а ОСОБА_3, перебуваючи у стані афекту, у неділю ( дату не уточнювала) тягав її за комір одежі та погрожував зґвалтувати її малолітню онуку.

На підставі наведеного просили визнати, що вказана інформація є недостовірною і такою що принижує їх честь і гідність; зобовязати відповідачку спростувати цю інформацію у спосіб, яким вона була поширена і стягнути з неї у відшкодування моральної шкоди на користь кожного з позивачів по 1700 грн. та понесені судові витрати.

Відповідач позов не визнала, посилалася на ненадання позивачами доказів на підтвердження звинувачень на її адресу. Вважала також, що все сказане нею в залі судових засідань мало літературно благозвучний характер і було сказано на захист таємниці подружніх відносин її дочки

з чоловіком. Також просила врахувати, що є інвалідом 2-ї групи і має 32 роки трудового стажу.

Ухвалою суду від 09 лютого 2010 року прийнято відмову ОСОБА_2 і ОСОБА_3 від позовних вимог про зобовязання відповідача спростувати поширену стосовно кожного з них недостовірну інформацію у спосіб, яким вона була поширена і провадження у справі в цій частині закрито.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2010 року позов задоволено частково: визнано що поширена відповідачкою 15 жовтня 2009 року в залі судових засідань Красноградського районного суду інформація про ОСОБА_2В, що вона є психічно хворою і сексуальною збоченкою, а про ОСОБА_3, що перебуваючи у стані афекту він у неділю( дату не уточнювала) напав на неї, тягав за комір одежі, погрожував зґвалтувати її онучку є недостовірною та такою, що принижує їх честь і гідність.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь кожного з позивачів по 500 грн. у відшкодування моральної шкоди і по 29 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказане рішення, як необґрунтоване і постановлене з порушенням матеріальних і конституційних прав людини, а також з порушенням норм процесуального права.

Вважає, що справа розглянута судом упереджено, однобічно, без урахування всіх обставин.

Посилається також, що необґрунтованою відмовою у допиті в якості свідка її онуку, суд позбавив її можливості довести правдивість своїх висловлювань щодо ОСОБА_3, і стягнув на його користь 500 грн., у той час як потерпілими від дій останнього є вона сама та її малолітня онука.

Висловлювання на адресу позивачки ОСОБА_2 вважає такими, що не несуть конкретної інформації, є її сумнівами, припущеннями , емоціями і були сказані в стані глибокої психологічної травми після нападу ОСОБА_3

Вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди вважає недоведеними, а рішення суду про їх часткове задоволення не вмотивованим належним чином.

Позивачі на апеляційну скаргу подали письмові заперечення, в яких просять залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на безпідставність доводів апелянта. Справу просять розглянути за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді; пояснення відповідача, яка підтримала апеляційну скаргу; перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що поширена стосовно них

15 жовтня 2009 року у залі судових засідань Красноградського районного суду відповідачкою ОСОБА_1 інформація, а саме, що ОСОБА_2 є психічно хворою людиною і сексуальною збоченкою, а ОСОБА_3, перебуваючи у стані афекту, у неділю напав на неї, тягав за комір одежі, погрожував зґвалтувати її онуку є недостовірною, негативною і такою, що принижує честь і гідність позивачів, порушує їх особисті немайнові права, тому з неї необхідно стягнути на користь позивачів моральну шкоду.

Вказані висновки суду ґрунтуються на законі і відповідають повно і правильно встановленим судом фактичним обставинам по справі..

Так, відповідач ОСОБА_1 не заперечує і це підтверджується технічним записом судового засідання Красноградського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про зменшення розміру аліментів на дитину, що при розгляді вказаної справи, в залі судових засідань в присутності судді, секретаря судових засідань, позивача та свідка ОСОБА_8 відповідач поширила інформацію про те, що ОСОБА_2 є психічно хворою людиною і сексуальною збоченкою, а ОСОБА_3, перебуваючи у стані афекту, у неділю напав на неї, тягав за комір одежі і погрожував зґвалтувати її онуку .

Відповідно до ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканою і вона має право звернутися до суду з позовом про захист її честі і гідності.

За розясненнями, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року „ Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б однієї особи у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г)поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності ( неповні або перекручені).

Згідно з 3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного( презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій ( наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Твердження відповідача, що її висловлювання не несли конкретної інформації; є її сумнівами, припущеннями і емоціями і вона не хотіла образити позивачку, спростовуються характером її висловлювань на адресу позивачів, на яких вона наполягала.

Між тим, будь-яких доказів на підтвердження інформації, поширеної стосовно позивачів, ОСОБА_1 суду першої і апеляційної інстанції не надано.

Доводи її апеляційної скарги про недоведеність спричинення позивачам моральної шкоди та не вмотивованість висновку суду щодо розміру стягнень у відшкодування такої шкоди, судова колегія вважає безпідставними.

Так, дійшовши висновку про поширення відповідачкою стосовно позивачів недостовірної, негативної інформації, яка принижує їх честь і гідність, порушує особисті немайнові права і надає право на стягнення моральної шкоди, суд визначив розмір грошового відшкодування вказаної шкоди на користь кожного з позивачів у відповідності з ч.3 ст. 23 ЦК України: з урахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди та вимог розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду; не свідчать про порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тому , відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, судова колегія відхиляє скаргу і залишає рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1ч ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313,314,315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 09 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий

Судді -