№ 2-787/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2010 дата розгляду справи

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі головуючої судді Іванків О.В.,

при секретарі Соболевському Т.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в с.Стара Рафалівка Володимирецького району, вул..Шевченка ,38. В обґрунтування позовних вимог пояснив, що відповідач ОСОБА_2 при спорудженні паркану на межі земельних ділянок самовільно захопив частину належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею біля 0,86 кв.м., що перешкоджає позивачу вільно володіти та користуватись землею. Просив задоволити позов, зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, для чого знести фундамент під паркан.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив, пояснив, що придбав земельну ділянкою площею 0,2099 га в с.Стара Рафалівка Володимирецького району, вул..Шевченка, 36, яка межує із земельною ділянкою позивача ОСОБА_1. З часу придбання ділянки він не змінював її межі, конфігурацію, площу і т.ін. В той же час ОСОБА_1 продавав частину своєї земельної ділянки. Існуючі межі земельної ділянки погоджував позивач ОСОБА_1, і вони не змінились, будь-яких перешкод в користуванні ділянкою ОСОБА_1 він не створює. Просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що сторони є власниками суміжних земельних ділянок в с.Стара Рафалівка Володимирецького району, в т.ч. ОСОБА_1 по вул..Шевченка, №38, а ОСОБА_2 по вул.Шевченка, 36. Право власності сторін на земельні ділянки підтверджується оглянутими в судовому засіданні державними актами.

Як вбачається зі ст..79 Земельного Кодексу України, обєктом права власності на землю є земельна ділянка, тобто частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

У відповідності до ст.60 ЦПК України обовязок доказування обставин, на яких ґрунтується позов чи заперечення до нього, покладається на сторони.

Разом з тим, позивачем не надано достатніх та достовірних доказів того, що йому створюються будь-які перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Зокрема, з державного акту серії ЯБ №016836 від 17.10.2006 року, договору купівлі-продажу від 06.04.2006 року, технічної документації, оглянутої судом, вбачається, що відповідач є власником земельної ділянки площею 0,2099 га. Дана ділянка має спільну межу довжиною 64,05 м. з ділянкою ОСОБА_1

Ділянка такої ж площі, розмірів та конфігурації перебуває у користуванні ОСОБА_2 і на час розгляду справи судом, що підтверджується обстеженням суміжних земельних ділянок, проведеним землевпорядником Старорафалівської сільської ради.

Межі вказаної земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 було встановлено в натурі при виготовленні державного акту, що підтверджується технічною документацією, і зокрема протоколом встановлення меж земельних ділянок від 11 червня 2006 року, та актом передачі межових знаків. Встановлені межі погоджені суміжними землекористувачами, в т.ч. і позивачем ОСОБА_1, і з часу їх встановлення, тобто з червня 2006 року не змінювались, що сторони підтвердили в своїх поясненнях.

ОСОБА_2 пояснив суду, що бетонний паркан він розпочав зводити по існуючій закріпленій межі, і будь-яких доказів, які б спростували ці пояснення, позивачем не надано.

За таких обставин, суд вважає позовну вимогу про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою недоведеною і такою, що не підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.79 Земельного Кодексу України, ст..ст.15, 60, 61, 202, 209-212 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Звільнити позивача від сплати судового збору на підставі ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито».

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляційна скарга може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: