Справа №2-1150/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2010 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Черняк К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ї особи: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду і остаточно 29.11.2010 року уточнивши свої вимоги мотивує тим, що з 10 серпня 1990 року до 16 січня 2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 листопада 2002 року на утримання двох дітей було стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача. 28 вересня 2009 року закінчився строк сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 у зв»язку із досягненням останнім повноліття. Внаслідок того, що ОСОБА_3 вступив на навчання до СумДУ, то в силу вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, яка зобовязує батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення ними 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач добровільно аліментів на момент подання позову до суду не сплачує, то вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Відповідно до ст. 199 СК України, право на звернення із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання до досягнення ними 23 років надано тому із батьків з ким проживає дитина, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно на утримання сина ОСОБА_5 на період навчання до досягнення останнім 23 років.

Позивачка ОСОБА_1, її представник в судовому засіданні, свої уточнені позовні вимоги підтримала повністю і просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 на період навчання до досягнення ним 23 років в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку.

Відповідач ОСОБА_2, його представник в судовому засіданні позов визнали частково і пояснили суду, що відповідач згоден сплачувати аліменти на користь повнолітнього сина в розмірі 1/18 частини від усіх видів заробітку, щомісячно на період його навчання до досягнення ним (ОСОБА_3) 23 років, оскільки такий розмір аліментів він зможе сплачувати, виходячи із свого матеріального становища.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи зі слідуючого:

В судовому засіданні при розгляді справи встановлено, що з 10 серпня 1990 року до 16 січня 2003 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.3-4/.

Від шлюбу мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого є відповідач/а.с.5/.

Повнолітня дитина ОСОБА_4 мешкає разом з позивачкою.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно коштів на утримання повнолітньої дитини не надавав на момент подання даного позову. На даний момент відповідач добровільно сплачує аліменти в розмірі 1/18 від усіх видів заробітку, щомісячно, чого не заперечувала в судовому засіданні і сама позивачка.

Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані їх утримувати до досягнення ними 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Оскільки, право на стягнення аліментів на особу, якій виповнилося 18 років, необхідні такі умови: - досягнення дочкою, сином, віку, що перевищує 18 років, але є меншим 23 років; - продовження ними навчання; - потреба у звязку із навчанням у матеріальній допомозі; - наявність у батьків можливості надавати таку матеріальну допомогу. Даною сукупністю вимог має володіти особа, на утримання якої мають стягуватися аліменти на підставі ст. 199 ч.1 СК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 05 травня 2006 року п. 20, наголошується, що умова отримання аліментів на підставі ст. 199 СК України є продовження навчання особою, якій вже виповнилося 18 років, але вона ще не досягла 23 років та у звязку із продовженням навчання у віці понад 18 років особи, на користь якої будуть стягуватися аліменти, має виникати потреба у матеріальній допомозі. А оскільки, ОСОБА_3, навчається у СумДУ за кошти державного бюджету, то потреби у матеріальній допомозі, яка б виникала б безпосередньо із продовженням навчання особи, на утримання якої маються сплачуватися аліменти, відсутня, тобто відсутня додаткова стаття видатків у того із батьків з ким проживає дитина, яка б виникла саме із підстави продовження навчання повнолітньої дитини, для утримання якої і подано даний позов щодо стягнення аліментів.

Однак, відповідач ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 на користь позивачки у розмірі 1/18 з усіх видів заробітку. Такий розмір аліментів в силу ст. 199 СК України відповідач здатен сплачувати, виходячи із його матеріального становища.

Виходячи зі змісту ст. 180 СК України, щодо обовязку батьків утримувати дітей, то даний обовязок обумовлений тим, що діти не здатні добувати засоби до існування, не можуть, як правило, утримувати себе самі, тому що на харчування, одяг, лікування необхідні кошти, яких вони не можуть здобути, в силу того, що діти до 18 років (здебільшого) не працюють. У даному випадку щодо матеріальної потреби ОСОБА_3 у звязку із продовженням навчання, то тут дещо інша ситуація, а саме: ОСОБА_3 навчається на бюджетній основі, що підтверджується довідкою про навчання /а.с.6/. Отже сам факт навчання ОСОБА_3 не викликає у нього потреби в матеріальній допомозі, тому що не потребує додаткових матеріальних затрат. Він проживає поруч із вузом, а тому до університету добирається пішки, тому що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 "а" кв. 32 /а.с. 71/. Окрім того, ОСОБА_3 не позбавлений можливості отримувати стипендію, як студент вузу, а мінімальний розмір стипендії становить 600 грн. Отже, сам факт продовження навчання ОСОБА_3 не викликає ні у позивачки, ні у 3 - ї особи будь - якої додаткової матеріальної потреби.

Суд вважає обґрунтованим твердження відповідача, що більший розмір аліментів ніж 1/18 він сплачувати не зможе, оскільки на даний момент додатково до 1/18 частини усіх видів заробітку на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 він ще сплачує аліменти в розмірі 1/6 з усіх видів заробітку на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, які обидва проживають разом із позивачкою.

Окрім того, на утриманні відповідача, окрім синів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, перебувають наступні особи: 1. дружина - ОСОБА_7, з якою він уклав шлюб 18 червня 2003 року.

2. син ОСОБА_8 (від другого шлюбу),ІНФОРМАЦІЯ_3.

3. донька дружини ОСОБА_9

4. мати відповідача ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таким чином, на утриманні відповідача окрім двох синів, які проживають з відповідачкою є ще чотири особи, окрім самого відповідача. Єдиним джерелом доходу ОСОБА_2 є його заробітна плата, яку він отримує, працюючи в Сумському національному аграрному університеті. Тобто, на пятьох осіб /включно із відповідачем/ припадає дохід близько 4-х тисяч гривень на місяць, а деякі місяці, що заробітна плата відповідача є значно меншою, аніж 4 тисячі гривень. Враховуючи той факт, що мама відповідача є непрацездатною особою, і іншого доходу окрім пенсії в неї немає, а їй необхідно сплачувати за житлового - комунальні послуги /довідка про розмір житлово-комунальних платежів/, харчуватися та одягатися, то їй її пенсії не вистачає, а тому в силу ст. 202 СК України, відповідач зобовязаний допомагати матері матеріально, надаючи їй посильну матеріальну допомогу, що він і робить.

Окрім того, на утриманні відповідача є малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, який страждає хронічними захворюваннями: тонзиліт; імунодефіцит; Р80-1, що підтверджується довідками. Внаслідок вищезазначеного, син знаходиться на диспансерному обліку відразу у 3 -х лікарів, зобовязаний регулярно проходити обстеження та систематичні курси лікування усіх наявних у нього хронічних хвороб, а тому проходження лікування сина відповідача ОСОБА_8, проходження ним регулярних курсів лікування вимагає великих коштів, оскільки на ліки від цих хвороб необхідні значні кошти /близько двох тисяч гривень щомісячно/, а не проходження регулярних курсів лікування ОСОБА_11 є небезпечним для життя.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3 в розмірі 1/18 частини від усіх видів заробітку, щомісячно на період навчання до досягнення ним (ОСОБА_3) 23 років.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 51 грн. судового збору на користь держави та 120 грн. витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.180 - 183, 199- 200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10,11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, урож. м. Суми, працюючого директором навчально-наукового інженерно-технологічного інституту Сумського національного аграрного університету м. Суми вул. Кірова,160, ідн/код НОМЕР_1, прож. ІНФОРМАЦІЯ_7 кв.№128, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/18 частини заробітку, щомісячно, на період його навчання в Сумському Державному Університеті, тобто до 30 червня 2012 року і аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_1, починаючи стягнення з 01.10.2009 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави: 51 грн. судового збору та 120 грн. витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.