Барський районний суд Вінницької області
справа № 2,,ц,,-158/2010р
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2010 року Барський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Переверзєва С.В.

при секретарі Бородкіній Л.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бар

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В заяві до суду ОСОБА_1П вказав, що відповідач по справі керував за довіреністю автомобілем НОМЕР_1 з правом його продажі та отриманням грошових коштів. Він мав намір купити автомобіль та домовився з ОСОБА_2, що придбає вищевказаний автомобіль для себе. На початку серпня 2009 року передав відповідачу аванс в сумі 500 доларів США. Для належного оформлення купівлі - продажу автомобіля він з відповідачем приїхали на вищевказаному автомобілі в Жмеринське МРЕВ і виявилось, що відповідач не може самостійно оформити продаж автомобіля, так як в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу співвласником вказана ще інша особа.

Вони разом поїхала до власника автомобіля , особи - ОСОБА_3, яка фактично надала повноваження ОСОБА_2, але нічого не вирішили. При таких умовах він відмовився купляти автомобіль. Але відповідач забравши в нього 500 доларів США відмовляється їх повернути. В зв,язку з цим він звернувся в Барський РВ УМВС, де було проведено перевірку його скарги. Він отримав відповідь, що в діях відповідача не має складу злочину і йому рекомендовано звернутись до суду. При цьому відповідач визнав, що гроші в нього взяв, але як завдаток і тому він їх не поверне. Тому він змушений звертатись до суду.

Вважає, що надав відповідачу аванс, а не завдаток, оскільки про сплату ним завдатку не укладалась письмова угода, тому аванс підлягає поверненню в повному об,ємі. Крім того ним понесені витрати на поїздку в м. Жмеринку - 110 гривень на придбання бензину, вартість якого відповідач повинен йому повернути. Крім того, безпідставна відмова в поверненні грошових коштів, примусила його звертатись в правоохоронні органи. Давати пояснення, хвилюватись, чим порушився уклад його життя А тому відповідач повинен сплатити йому моральну шкоду, яку він оцінює в 800 гривень. Крім стягнення зазначених сум він просив стягнути з відповідача і понесенні судові витрати.

В судовому засіданні ОСОБА_1П та його представник адвокат ОСОБА_4В змінили обсяг позовних вимог. Так ОСОБА_1П пояснив суду, що бажаючи придбати у відповідача автомобіль передав останньому в рахунок оплати 500 доларів США. Будь якого письмової угоди, де було би зафіксовано, що зазначенні гроші являються завдатком, вони не укладали, а тому ці кошти являлись авансом. Вже під час намагання переоформлення автомобіля він з відповідачем їздили в Жмеринське МРЕВ, а потім, на прохання ОСОБА_2М, їздили в м.Калинівку, але не знайшли власників автомобіля, крім того з,ясувалось, що одна з них перебуває за межами України, і тому взагалі не може розпорядитись своєю часткою. Безумовно за таких умов він не захотів купувати автомобіль. Враховуючи те, що гроші передавались в іноземній валюті, він просив суд стягнути кошти в гривнях, що по курсу Національного банку станом на час розгляду справи тобто 16.02.2010 року становить: 500х5,002=4001 грн. Також він наполягав на стягненні потрачених коштів на придбання бензину в сумі 110 грн., 800 грн завданої моральної шкоди, а також на стягненні понесених судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2М та його представник - адвокат ОСОБА_5Й пред,явлений позов не визнали. Так ОСОБА_2М пояснив суду, що він домовився з ОСОБА_1П про продаж останньому автомобіля НОМЕР_2, яким він розпоряджався на підставі доручення. Власниками даного автомобіля були ОСОБА_3 та ОСОБА_6 Вказана домовленість відбулась в серпні 2009 року і вони обумовили суму вартості автомобіля 2950 доларів США. ОСОБА_1П дав йому завдаток 500 доларів США, хоча будь яких документів вони не оформляли. Намагаючись переоформити автомобіль вони їздили в Жмеринське МРЕВ і там автотехнічний експерт повідомив їм, що автомобіль ,,проблемний,, Як потім йому стало відомо, ОСОБА_1П у даного експерта придбав інший автомобіль і мабуть тому експерт зіпсував їхню домовленість. Але з метою перевірки негараздів вони їздили в м.Калинівку до нотаріуса і останній запевнив, що всі папери законні. На підтвердження цого він в подальшому реалізував вказаний автомобіль і перепон для цього не було. Під час поїздки він витрачав власні кошти на придбання автомобіля. ОСОБА_2М вважає, що саме позивач не виконав своїх обов,язків покупця, безпідставно відмовився від купівлі автомобіля і тому він не повинен повертати отриманий завдаток.

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_7М пояснив суду, що на прохання ОСОБА_2М він разом з ОСОБА_1П їздили в Жмеринське МРЕВ. Мета поїздки була переоформлення автомобіля ВАЗ 2121. Потрапивши в МРЕВ від одного з експертів вони довідались, що автомобіль не можна переоформити Після цього вони їздили в м.Калинівку. Там вони потрапляли до нотаріуса і для цього брали родичку власників автомобіля, але останніх під час цього не було. Він також пояснив, що бензин на поїздку купував ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_8М пояснили суду, що на прикінці літа 2009 року ОСОБА_1П оглядав автомобіль ВАЗ 2121, який належав її чоловіку. Будь яких претензій до автомобіля він не мав і тому передав завдаток 500 доларів США.

Свідок ОСОБА_9В пояснив, що був присутнім під час того як ОСОБА_1П оглядав автомобіль ВАЗ 2121, який належав ОСОБА_2 Автомобіль ОСОБА_1 сподобався і вони разом з ОСОБА_2 поїхали за завдатком.

Свідок ОСОБА_10П пояснив, що на прохання сторін оглядав автомобіль ВАЗ 2121. З розмови він довідався, що ОСОБА_1П у ОСОБА_2М хоче придбати автомобіль. Оглянувши останній він переконався, що транспортний засіб був в доброму стані.

Свідок ОСОБА_11О пояснив суду, що на підставі заяви ОСОБА_1П ним проводилась перевірка, чи був склад злочину в діях ОСОБА_2М передбачених ст.190 КК України по факту заволодіння 500 доларами США. Під час дачі письмових пояснень сторони зазначали, що гроші передавались як завдаток за автомобіль, який мав придбати ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити частково. До такого висновку суд дійшов із слідуючого: відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов,язків. Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства і має вчинятися у формі, встановлений законом. Судом було встановлено, що сторони в серпні 2009 року, домовлялись про купівлю продажу автомобіля НОМЕР_2 за 2950 доларів США. В рахунок оплати вказаного автомобіля ОСОБА_1П передав ОСОБА_2М 500 доларів США. Даний факт сторонами не оспарювався. Не оспарювався сторонами і той факт, що під час передачі коштів вони ніякої письмової угоди не укладали. В своїх показах позивач вказує, що дані кошти являлись авансом, натомість відповідач зазначив, що вони були завдатком. Даючи правову оцінку вказаного правочину суд спирається на вимоги ст.570 ЦК України, а саме те, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього договором платежів, на підтвердження зобов,язання і на забезпечення його виконання. Аванс це певна грошова сума або інші цінності, які боржник передає кредитору у рахунок майбутніх платежів. Аванс, як і завдаток, є доказом, який посвідчує факт наявності зобов,язання, а також зараховується в рахунок майбутніх платежів, але не може бути визнаним одним із способів забезпечення виконання зобов,язання. Сторона, яка видала аванс, має право вимагати його повернення практично у всіх випадках невиконання договору, а сторона, яка отримала аванс, ні за яких умов не може бути зобов,язана до його повернення у більшому розмірі. Для того, щоб сплачена сума визнавалася завдатком, необхідно прямо вказувати про це в договору. В протилежному випадку отримана кредитором від боржника сума вважається авансом. Як вже вище зазначалось, сторони, під час передачі коштів, не укладали ніякого письмового договору, а тому у відповідності до зазначеної норми Закону, суд дійшов до висновку, що передані 500 доларів США були авансом. Стосовно показів позивача, які від давав працівнику Барського РВ УМВС і де зазначав, що передані кошти були завдатком, суд оцінює як юридичну необізнаність. Враховуючи викладене і те, що фактично через неможливість переоформлення автомобіля внаслідок відсутності його власників, ОСОБА_1П не міг виконати свої договірні зобов,язання, 500 доларів США, в перерахунку на гривні, як то вимагає ст.533 ЦК України, що становить 4001 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_2М на користь позивача.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2М вартість бензину в сумі 110 грн, натомість він не надав суду жодного доказу на обгрунтування своїх вимог, але як зазначив відповідач і дане ствердження підтвердив і свідок ОСОБА_7, бензин купував ОСОБА_2 Тому дані вимоги не підлягають до задоволення.

ОСОБА_1 О,П зазначав, що безпідставна відмова в поверненні грошових коштів, примусила його звертатись в правоохоронні органи. Давати пояснення, хвилюватись, чим порушився уклад його життя А тому відповідач повинен сплатити йому моральну шкоду, яку він оцінює в 800 гривень. Судом було встановлено, що дійсно позивач неодноразово вимушений був звертатись до відповідача по факту повернення коштів, крім того він вимушений був звернутись і до правоохоронних органів. Вказані дії свідчать про порушення його нормального укладу життя і тому йому спричинена моральна шкода. Разом з тим, суд визначаючи суму відшкодування, приймає до уваги обсяг спричинених незручностей, їх характер і тривалість і дійшов до переконання про необхідність стягнення 300 грн.

Позивачем заявлялись вимоги про стягнення понесених судових витрат, які відповідно до квитанцій (а.с.1, 2) становлять 171 грн. Оскільки суд дійшов до переконання про необхідність задоволення позову частково, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України дані вимоги слід задовольнити в сумі 150 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 88, 209, 212, 213, 218 ЦПК України, ст.202, 203, 570ч2, 611 ЦК Кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4001 грн отриманого авансу, 300 грн завданої моральної шкоди, 150 грн понесених судових витрат, а загалом 4451 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів шляхом подачи заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: