Червоноградський міський суд Львівської області
Справа № 2-28/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2010р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рак Л. С.

при секретарі Багач Л.Д., Вороняку А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

Встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди покликаючись на те, що 15.03.2006р. ОСОБА_3 без будь-яких причин та запрошення, прийшов до позивачів на квартиру в АДРЕСА_1, погрожував ОСОБА_1 фізичною розправою, шарпав за верхній одяг, прикладаючи силу. Діями відповідача був порушений спокій позивача, спокій на той час його двох неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Діти реально сприйняли словесні та фізичні дії відповідача, захворіли неврозом страху. Молодший син ОСОБА_5 отримав заікання невротичного характеру. Діти перебувають на диспансерному обліку в Червоноградській поліклініці для дітей, позивач лікує дітей як традиційними, так і нетрадиційними методами.

У позивача появилось постійне безсоння, збудження нервової системи, тривога за дітей, пропав апетит.

Факт протиправної поведінки відповідача стверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 13.09.2006р.

Діями відповідача позивачу та неповнолітнім на той час дітям заподіяно моральну шкоду, яка проявилась в душевних стражданнях в зв»язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього і такі дії відбились на здоров»ї неповнолітніх синів. Розмір моральної шкоди позивачі оцінюють в 10 000грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, як представник повнолітнього сина ОСОБА_1 підтримує його позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні підставам звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовних вимог не визнав, пояснив, що 13.02.2006р. приходив до ОСОБА_1 додому разом із своєю донькою Зоряною, однак дверей їм ніхто не відкрив. Напередодні ОСОБА_1 приходив з дітьми до нього, щоб помиритися. Він не бажав з ним говорити, так як не сварився з ним, ОСОБА_1 вигнав з квартири свою дружину і вона проживає в батьків. 15.03.2006р. приходив до позивача на квартиру, щоб з»ясувати, чому він розповсюджує неправдиві чутки про його особисте життя, розповсюджує такі його сімдесятирічній мамі, хворій на серце. Будь-яких погроз в адресу позивача він не висловлював, не наносив йому ударів по тілу, між собою вони голосно розмовляли. У нього непрацює права рука, тому він не міг завдати позивачу ударів по тілу. Розмова відбувалася в присутності дітей позивача.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, аналогічні показанням чоловіка ОСОБА_3 та показала, що бувша дружина ОСОБА_1 ОСОБА_7 є її сестрою.

Чоловік ходив додому до ОСОБА_1, щоб захистити сім»ю від пліток. ОСОБА_1, зустрівши її напередодні спірних подій в місті, розповідав нісенітниці про чоловіка, говорив, що поїде в село до матері чоловіка те ж саме розповідати.

Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою від 13.09.2006р. про відмову у порушенні кримінальної справи стверджується, що 15.03.2006р. у вечірній час ОСОБА_3 під час розмови з ОСОБА_1 про те, що останній розповсюджує про нього неправдиві чутки, висловлював в адресу ОСОБА_1 погрози фізичною розправою, після чого вони взяли один одного за верхній одяг, між ними почалася шарпанина, в ході якої ОСОБА_1 попросив свого сина ОСОБА_4, щоб він викликав працівників міліції. На тому їх суперечка припинилася. В порушенні кримінальної справи по даному факту по ст.ст. 296,129 КК України відносно ОСОБА_3 відмовлено.

Постановою Червоноградського міського суду від 04.04.2007р. скаргу ОСОБА_1 на вищевказану постанову про відмову в порушенні кримінальної справи залишено без задоволення.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного Суду Львівської області від 02.10.2007р. в задоволенні апеляції ОСОБА_1 відмовлено, постанову Червоноградського міського суду від 04.04.2007р. залишено без змін.

Копіями свідоцтв про народження стверджується, що ОСОБА_2 народився 14.06.1992р., ОСОБА_8 народився 05.03.1996р.„обоє народилися в м. Червонограді, їх батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_7.

Довідками поліклініки для дітей Червоноградської центральної міської лікарні від 20.02.2006р. стверджується, що ОСОБА_2 лікується у дитячого психіатра з 31.01.2006р. з діагнозом невроз страху ; ОСОБА_8 хворіє заіканням невротичним, невроз страху, хвороба спровокована психотравмуючим впливом ( ситуацією ).

Копією посвідчення від 18.04.2005р. стверджується, що ОСОБА_1 є інвлідом II групи від трудового каліцтва безтерміново. Довідкою Червоноградського психоневрологічного відділення стверджується, що ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку з 1991р. з діагнозом : розлади психіки та поведінки внаслідок епілепсії травматичного ґенезу з частими генералізованими судомними нападами із схильністю до серійності та вираженими змінами особистості по епі-типу. Постійно лікується як амбулаторно, так і стаціонарно в Червоградському ПНВ та Львівській обласній ДКПЛ.

Копією посвідчення ОСОБА_3 стверджується, що він є інвалідом II групи від трудового каліцтва, термін переосвідування - 31.12.2010р.

Судом встановлено, що станом на січень-березень 2006р. між подружжям ОСОБА_1 : ОСОБА_9 та його дружиною ОСОБА_7 склалися неприязні стосунки, дружина перейшла проживати до своїх батьків в м. Великі Мости, між подружжям постали питання про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей, визнання дружини такою, що втратила право на житло в м.Червонограді. Із постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 29.06.2006р. та 20.08.2007р. СВ Сокальського РВ УМВСУ у Львівській області встановлено, що дальше опівночі 07.01.2006р. ОСОБА_1 на автомобілі приїжджав в м. Великі Мости до дружини, яка проживала в батьків, кілька разів посилав дітей стукати у віка будинку, після чого діти втікали до автомобіля, результатом чого стало побиття ОСОБА_1 членами сім»ї власника будинку, свідками цих подій були діти ОСОБА_1

Актом комплексної амбулаторної судово-псилого-психіатричної експертизи ОСОБА_2 від 28.09.2007р. стверджується, що він хоче проживати разом з батьком, так як він за ним доглядає, допомагає їм, не свариться на них. Мати їх не доглядала, знущалась над ними, била, не годувала. В січні 2006р. він був присутній при побитті батька у м. Великі Мости. Після того, на другий день, перестав спати, не міг заснути так, як постійно, самостійно виникали думки про те, що можуть прийти і побити батька. В цей час спостерігалось тремор тіла, посіпування руки, дещо знизилось навчання. Після лікування, через місяць, нормалізувався сон, зник тремор тіла, посіпування руки. Довідкою поліклініки для дітей Червоноградської центральної міської лікарні від 17.03.2008р. стверджується, що ОСОБА_2 не знаходиться на обліку у дитячого психіатра.

Актом комплексної амбулаторної судово-псилого-психіатричної експертизи ОСОБА_8 від 28.09.2007р. стверджується, що він не хоче проживати з мамою, так як мама під час того, як вживала спиртні напої, безпричинно його била. В минулому він переніс короткотривалий неважкий невротичний розлад, викликаний психотрамуючою ситуацією - побиттям його батька. Довідкою поліклініки для дітей Червоноградської центральної міської лікарні від 17.03.2008р. стверджується, що ОСОБА_8 не знаходиться на обліку у дитячого психіатра.

Із наявних в розпорядженні суду доказів суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивачів. Словесні вияснення стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на які покликаються позивачі в позовній заяві, спровоковані, на думку суду, позивачом розмовами про особисте життя відповідача і цього не заперечив в судовому засіданні позивач. В розпорядженні суду відсутні докази заподіяння будь-кому з позивачів в ході таких розмов тілесних ушкоджень.

А тому, виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 222 ЦПК України, ст.1167 ЦК України, суд

Вирішив:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Львівської області.

Рішення виготовлене в нарадчій кімнаті.

Суддя Рак Л. С.