КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 2-2810/2010
Провадження № 2-2810/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.11.2010 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Непши О.І.,

при секретарі - Піроженко А.О.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача, - ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача - ОСОБА_5 , про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

встановив:

09 червня 2010 року позивачка звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 853 квадратних метри, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; автомобіль марки BMW, моделі Х5, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що з 14 вересня 2002 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу сторонами було придбане вищевказане майно, право власності на яке було зареєстроване на ім`я чоловіка. Вказує, що хоча майно і набуте за час шлюбу, проте придбавалося за кошти, які належали позивачці особисто, тому що були подаровані їй її матір`ю ОСОБА_4 . Так, протягом 2004-2007 років остання на підставі договорів дарування, укладених у простій письмовій формі, подарувала позивачці 48 000 грн., 60 600 грн. та 378 770 грн., які і були використані сторонами для придбання спірного майна. Відтак, просить визнати саме за нею право власності на все вищеперераховане майно.

Ухвалою суду від 27 липня 2010 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці позивача залучена ОСОБА_4 (а.с.44).

Ухвалою суду від 27 липня 2010 року за заявою ОСОБА_5 останній залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на боці відповідача (а.с.36-37, 45).

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги зменшила, надавши суду відповідну заяву про це, просила суд визнати за позивачкою право власності на 2/3 частини спірного майна. У заяві позивачка вказала, що на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей - і ОСОБА_6 , 2004 року народження, та ОСОБА_7 , 2008 року народження. Відповідач матеріально участі в утриманні сина і дочки не бере. Старша дочка часто хворіє, що вимагає від позивачки значних додаткових витрат на її лікування. Коли позивачка намагалася вирішити питання про продаж або земельної ділянки або автомобіля, їй стало відомо, що все спірне майно арештовано на підставі ухвали суду по справі за позовом ОСОБА_5 до її чоловіка у зв`язку з неповерненням останнім значної суми грошей. Позивачка вважає, що з урахуванням інтересів малолітніх дітей її частка у спільному сумісному майні подружжя може бути збільшена з 1/2 частини до 2/3. Крім того, представник позивача суду додатково пояснила, що шлюб між сторонами на даний час не розірваний, хоча сторони мешкають окремо. Разом з тим, до часу розгляду справи позивачка не зверталася до суду із позовом про примусове стягнення аліментів з відповідача, виконавчих листів про стягнення аліментів зі ОСОБА_2 на її користь на утримання малолітніх дітей суд не видавав, позову про розірвання шлюбу до чоловіка також не пред`являла.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дружина не була обізнана про його відносини із ОСОБА_5 , в той же час вказав, що кошти на придбання спірного майна дійсно надавала мати позивачки ОСОБА_4 , але джерелами походження грошей відповідач у неї не цікавився.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомила, будь- яких заперечень з приводу позову не надала.

Третя особа - ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заперечень з приводу позову не надав.

Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 14 вересня 2002 року (а.с.32), шлюб між сторонами не розірваний.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31, 32). ОСОБА_10 дитина хворіє на астматичний бронхіт (а.с.58).

На підставі судових рішень аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання дітей не стягувалися. Доказів того, що відповідач ухиляється від утримання дітей, позивачкою не представлено.

За час шлюбу сторонами придбане наступне майно: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24, 25); земельна ділянка площею 853 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.23, 26); автомобіль марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.21, 22).

Право власності на вказане майно зареєстроване за відповідачем.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у справі, суд приходить до таких висновків.

За загальним правилом ч.І ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Стаття 70 СК України визначає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Під час розгляду справи не встановлено обставин, які б надавали суду право відступити від принципу рівності часток подружжя у спільному майні.

Суд також не бере до уваги як докази договори дарування та акти приймання-передачі грошових коштів, укладені між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , тому що з них не можна з достовірністю встановити, коли вони були укладені і підписані, чи до відкриття провадження у справі чи після цього (а.с. 15-20). Договори дарування грошей нотаріально не посвідчувалися. Суд також зауважує, що особи, які підписали вказані документи, є близькими родичами, а мотивом появи згаданих документів може бути приховування майна, на яке може бути звернуто стягнення за зобов`язаннями відповідача ОСОБА_2 перед ОСОБА_5 .

За викладених обставин суд приходить до висновку, що пред`явлений позов слід задовольнити частково, не відступаючи від принципу рівності часток подружжя при поділі майна, і визнати за позивачкою право власності лише на 1/2 частину спірного майна.

Керуючись ст.ст.208, 213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності:

На 1/2 (одну другу) частину житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

На 1/2 (одну другу) частину земельної ділянки загальною площею 853 квадратних метри, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;

на 1/2 (одну другу) частину автомобіля марки ВМW, моделі Х5, легковий універсал-В, 2007 року випуску, сірого кольору, № шасі НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 08 листопада,2010 року.

Суддя: О.І.Непша