Справа №22ц-197/10 Головуючий у 1-й інстанції: Матвієнко А.І.
Категорія:45 Доповідач в апел. інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Петрички П.Ф.

суддів: Цяцяка Р.П., Зверхановської Л.Д.

при секретарі: Терземан Б.В.

з участю: прокурора Шумелди Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Пустомитівського району Львівської області на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2008 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду частково задоволено позов ОСОБА_2 до Пустомитівської районної державної адміністрації про визнання нечинним рішення та зобовязання відповідача прийняти рішення про надання земельної ділянки у приватну власність. Зобовязано Пустомитівську районну державну адміністрацію прийняти рішення про передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,2884 га. на території Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району для ведення особистого селянського господарства.

Рішення суду оскаржив прокурор Пустомитівського району Львівської області, подавши апеляційну скаргу в інтересах держави в особі Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області. В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що поза увагою і належною оцінкою з боку суду залишилась та обставина, що у 1993 році надання в користування земельної ділянки ОСОБА_2 здійснено на підставі наказу № 137 від 28.03.1993 року АТП „Винниківське, яке не було наділене повноваженнями вирішувати такі питання, що належали до виключної компетенції органів виконавчої влади та місцевого самоврядування згідно із ст.19 ЗК України в редакції 1990 року та ст.ст. 116, 118 чинного ЗК України. Крім того, задовольняючи позов, суд послався на правила ст. 119 ЗК України щодо набувальної давності, які на дані правовідносини не можуть поширюватися.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Задовольняючи позовну вимогу позивачки, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка з 1993 року користується спірною земельною ділянкою.

В той же час, відповідно до ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок у власність здійснюється на підставі технічних документів та матеріалів, які підтверджують розмір цих земельних ділянок.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка користується спірною земельною ділянкою до введення в дію Земельного кодексу від 25 жовтня 2001 року, який набрав чинності з 01 січня 2002 року, а відтак правовідносини виникли задовго до введення в дію ЗК, тому погодитись з рішенням суду першої інстанції з посиланням на ст. 119 ЗК не можна, оскільки дана норма матеріального права не може бути застосована до спірних правовідносин.

У своїх запереченнях на позовну заяву відповідач заявив клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Підберізцівську сільську раду Пустомитівського району, на території якої знаходиться земельна ділянка.

Проте, суд дане клопотання не вирішив та не залучив до участі у справі Підберізцівську сільську раду, яка є власником спірної земельної ділянки, тобто вирішив питання про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, допущено порушення п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України, то колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно встановити всі фактичні обставини справи на підставі обєктивної оцінки наявних у ній доказів, з»ясувати дійсні права та обовязки сторін і залежно від встановленого правильно застосувати норми матеріального права, що врегульовують спірні правовідносини, та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.5, 311 ч.1 п. 4, 313, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Пустомитівського району Львівської області задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2008 року скасувати, а справу скерувати на новий судовий розгляд в той же суд іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: