Справа № 2-713/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2010 року м. Золочів

Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Левика Я.А.,

при секретарі Гавришків М.І.,

з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 у якому просив стягнути з відповідача на його користь 7000 грн. заподіяної йому майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування свого позову у заяві та під час розгляду справи вказував на те, що 23.05.2010 року близько 13 год. на його коня, що був привязаний на пасовищі перед його будинком у с.Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області напав рій бджіл. Він впевнений, що бджоли, які напали на коня належать відповідачу ОСОБА_2, оскільки він утримує пасіку у саду за своїм будинком, який знаходиться по сусідству, через три хати від його будинку. Хоча біля вказаного пасовища є ще дві пасіки та у селі є ще кілька пасік він вважає, що бджоли, що напали на коня саме відповідача. Так у нього багато вуликів, близько 49 та бджоли його дуже агресивні і з ними уже були кілька випадків нападу на тварин. А у двох найближчих пасічників лише по кілька вуликів та їх бджоли спокійні з ними ніяких випадків укусів тварин не було. Крім цього, про те, що бджоли саме відповідача вчинили напад свідчить і те, що він після згаданого випадку усі свої вулики перевіз у інше місце. Він особисто, після того як йому сказав про напад бджіл його сусід ОСОБА_4, побіг рятувати коня. Кінь весь був обліплений бджолами. Він намагався завести коня до річки, проте той не мав вже сил та він змушений був завести його до стайні. Його син ОСОБА_5, який за професією ветеринар, вколов коню ліки. Проте вказані ліки позитивного результату не дали і кінь здох. В той же день коня здали на мясо. За коня від приватних осіб, які забрали його він отримав 2400 грн. Крім того що кінь був покусаний бджолами, під час того як він рятував коня бджоли покусали і його. Його завезли до лікарні. У нього було близько 20 укусів на руці, була покусана голова, шия, інші частини тіла. Він дуже себе погано почував після укусів. Мав великі гулі на шиї, голові. Лікувався близько 2 тижнів. Відразу після смерті коня відповідач казав, що відшкодує йому його вартість, проте згодом відмовився від своїх слів. Вважає, що вказаний випадок стався з ним та його конем через неналежне утримання, розміщення пасіки та недотримання правил її реєстрації відповідачем. Вважає, що через смерть коня та завдання йому укусів відповідач повинен відшкодувати завдану йому матеріальну та моральну шкоду. Матеріальну у розмірі 7000 грн. ринкова вартість коня та 1000 грн. моральної шкоди. Остання полягає у тому, що він зазнав фізичних страждань через укуси бджіл відповідача, пережив душевні переживання через втрату його коня, годувальника та його помічника. Просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов заперечив. особисто та через пояснення свого представника вказав, що позивачем не наведено жодних доказів, які б свідчили про те, що бджоли, які напали на його коня та на нього самого є саме його. Він дійсно утримував та утримує пасіку. У нього, у той час коли був покусаний кінь позивача, перебувало 15 діючих вуликів (бджолосімей). Проте по сусідству з будинком позивача є ще три пасіки, а, крім цього, у них в селі багато людей є пасічниками та тримають вулики. Крім цього, кінь позивача міг здохнути і від уколу, який дав коню син позивача. Де саме його бджоли збирали мед у травні він не знає. Він дійсно перевіз пасіку з села, проте вказане мало місце через зміну медозбору. Крім цього, він утримує бджіл карпатської породи та вказана порода є дуже спокійною. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

З пояснень осіб, що беруть участь у справі, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, довідок Великовільшаницької сільської ради №313, №314 від 4.06.2010 року, №458 від 17.08.2010 року, Золочівської ЦРЛ №1207, Гологірської дільниці ветеринарної медицини від 23.05.2010 року, Золочівської РДЛВМ №156 від 20.08.2010 року, КП «Золочівський ринок» №67, листів Золочівської ЦРЛ №1089 від 11.11.2010 року, Гологірської дільниці ветеринарної медицини від 18.11.2010 року судом встановлено таке. 23.05.2010 року у селі Велика Вільшаниця Золочівського району Львівської області на пасовищі поблизу будинку позивача мав місце напад бджіл на належного йому коня. Внаслідок численних укусів бджіл кінь позивача загинув. Крім цього, під час порятунку коня позивачем йому було також завдано багато чисельних укусів бджолами. Внаслідок вказаних укусів позивач 23.05.2010 року звертався за медичною допомогою у Золочівську центральну районну лікарню. Йому була надана медична допомога, проте від стаціонарного лікування він відмовився. Крім цього, коня позивач здав приватним заготовлювачам та отримав за нього грошову компенсацію. Окрім цього, з наведеного вище також вбачається, що і відповідач проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, неподалік будинку позивача. На території свого господарства у вказаному селі до 23.05.2010 року утримував бджолосімї у кількості не менше 15. Після 23.05.2010 року вказану пасіку відповідач перевіз у с.Гологори Золочівського району Львівської області. Згадана пасіка відповідачем у встановленому законом порядку зареєстрована не була.

На підставі вказаного слід зробити висновок про те, що позивачу дійсно внаслідок нападу на нього особисто та його коня 23.05.2010 року великої кількості бджіл була заподіяна матеріальна та моральна шкода. Матеріальна шкода полягає у втраті коня позивача. Моральна ж полягає у тому, що внаслідок згаданих укусів бджіл позивач терпів фізичний біль, а також пережив душевні страждання внаслідок втрати належної йому тварини, яка була його помічником у господарстві.

Відповідно до змісту ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова та моральна шкода завдана особі відшкодовуються особою, що її завдала за наявності її вини.

Крім цього, відповідно до змісту ст. 1187 ЦК України шкода заподіяна джерелом підвищеної небезпеки (яким слід вважати і бджільництво), відшкодовується особою, володільцем джерела підвищеної небезпеки незалежно від його вини.

Однак позивачем не наведено, а судом не здобуто жодних доказів, які б свідчили про вину відповідача у заподіянні позивачу згаданої шкоди, а також відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що бджоли належні відповідачу (тобто джерело підвищеної небезпеки, володільцем якого є відповідач) вчинили згадані укуси коню позивача та йому самому, чим завдали йому згаданої шкоди.

Тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 61, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя