Краснопільський районний суд Сумської області
Справа № 2-16/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року смт. Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Литвин А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5В

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Краснопільського районного суду Сумської області смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_3

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5, приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6

про визнання договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку, вказуючи, що має чотирьох дітей, три доньки та сина, до 05 березня 2009 року він був власником будинку по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, в зазначеному будинку після смерті дружини на протязі останніх пяти років мешкав сам і іншого житла не має. Він досяг похилого віку, а тому потребував сторонньої допомоги у веденні домашнього господарства та у належному утриманні будинку і надвірних будівель.

В серпні 2008 року у них з дітьми відбулася розмова про те, як він буде жити в майбутньому, хто буде йому допомагати та доглядати, оскільки стан здоровя погіршується, став погано бачити та недочувати. Усі разом дійшли згоди, що до нього разом з родиною переїде жити молодша донька, ОСОБА_5 з чоловіком ОСОБА_3, будуть доглядати та утримувати його до самої смерті, а коли помре, то будинок залишиться їм. ОСОБА_7 разом з двома неповнолітніми дітьми переїхали до його помешкання, свій будинок одразу продали, після переїзду розпочали капітальний ремонт будинку, повязаний з заміною вікон, переробкою опалення. Запевняли у тому, що нічого в його положенні щодо володіння і користування будинком не зміниться.

В лютому 2009 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 почали вести розмову про те, що треба юридично оформити те, що вони його догодують, а належний будинок залишиться їм. Для того, щоб в подальшому між ними не виникало непорозумінь, відповідачі запропонували укласти у нотаріуса договір, відповідно до якого ОСОБА_1 передав би їм у власність будинок, а вони в свою чергу зобовязувались утримувати його та доглядати до самої смерті (договір довічного утримання).

На такі умови позивач, трохи повагавшись, погодився, ажде розумів, що в силу похилого віку з кожним днем йому стає все важче доглядати себе та й невідомо, що з ним могло статися найближчим часом, крім того, хто ж його міг краще доглянути ніж рідна донька.

05 березня 2009 року донька з зятем привезли його до офісу приватного нотаріуса ОСОБА_6, ним було складено договір, нотаріус запропонував йому прочитати зміст договору, та оскільки позивач погано бачить, то і попросив нотаріуса зачитати його зміст у голос. Нотаріус зачитав договір і показав де він має поставити свій підпис. Будучи впевненим в тому, що договір було укладено саме на тих умовах, про які вони домовилися, сподіваючись на те, що донька буде його утримувати і допомагати до самої смерті, він підписав договір.

На момент посвідчення у нотаріуса зазначеного договору він не надавав значення тому, що по договору купівлі продажу відповідачі не зобовязані довічно утримувати його, кошти за домоволодіння він не отримував, у нотаріуса чув розмову про « девяносто, але особливої уваги не придав, оскільки вважав, що мова йшла про витрати, повязані з вчиненням нотаріальних дій.

В ході судового розгляду справи за клопотанням позивача виключено з числа відповідачів ОСОБА_5, залучивши її до участі в справі в якості третьої особи.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, уточнив та доповнив, просив визнати недійсними договір купівлі - продажу будинку та земельної ділянки, а також договір купівлі - продажу земельної ділянки загальною площею 0,0919 га по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, про існування якого йому стало відомо лише при розгляді справи у суді.

В обґрунтування своїх доводів про те, що угоду про відчуження житлового будинку він уклав внаслідок помилки, позивач пояснив, що не мав наміру позбавити себе права володіння і користування належним йому домоволодінням, розраховував, що наприкінці свого життя сімя відповідача буде надавати йому усіляку допомогу, при цьому усвідомлюючи, що ця угода є безвідплатною.

Зазначені в договорах купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки і земельної ділянки від 05 березня 2009 року кошти в сумі 90 000 грн. він не отримував.

Також ствердив, що помилився в істотних умовах угоди, у тому числі, внаслідок того, що є особою похилого віку - ІНФОРМАЦІЯ_1, погано бачить (катаракта обох очей) і має вади зі слухом (туговухість третього ступеню).

В серпні 2009 року між ним та сімєю ОСОБА_5 виник конфлікт, відносини різко погіршилися, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 почали його ображати, неодноразово говорили про те, що тепер він тут ніхто, лише вони тут господарі. Дійшло до того, що відповідач неодноразово підіймав на нього руку, з цього приводу 12 серпня 2009 року він навіть звертався з заявою до міліції та після проведеної перевірки в порушенні кримінальної справи було відмовлено.

З 09.08.2009 р. в будинку, який розташований за адресою: смт. Краснопілля, вул. Чкалова, буд. 72, він не проживає по теперішній час, тимчасово мешкає у своєї доньки ОСОБА_8.

Представник позивача на підставі адвокатського ордера ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала та пояснила, що в силу свого похилого віку та фізичного стану ОСОБА_1 неправильно сприйняв істотні обставини правочинів, під час їх укладення помилявся щодо їх правової природи, підписуючи договори, був впевнений в тому, що вони укладаються саме на тих умовах, які обговорювалися раніше, а саме: що він передає майно родині ОСОБА_3 за умови, що вони будуть утримувати та доглядати його довічно, продавати їм належне майно не збирався, вказаних в договорах коштів не отримував. Тобто, в момент укладення правочину мала місце невідповідність між внутрішньою волею позивача та її зовнішнім волевиявленням, спричинена хибним (помилковим) сприйняттям обставин, він неправильно сприйняв істотні обставини правочину, що, в свою чергу, вплинуло на його волевиявлення, яке не відповідало справжньому наміру. Частиною 1 ст. 229 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину. В даному випадку з боку позивача мала місце помилка щодо правової природи правочину, а тому просила позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5І позов з урахуванням його доповнення не визнав та пояснив, що дійсно ОСОБА_1 є батьком його дружини ОСОБА_5, після смерті своєї дружини проживав самотньо, щоденно приходив до них додому, тобто між ними були нормальні родинні відносини. У серпні 2008 року між сторонами та дітьми позивача відбулася розмова про те, як ОСОБА_1 буде жити в майбутньому, хто йому буде допомагати та доглядати, оскільки його стан здоровя помітно погіршується, будинок, де він мешкав по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області . ОСОБА_1, також потребував ремонту. Він погодився з сімєю перейти жити в будинок ОСОБА_1 на правах господаря, оскільки фактично вів господарство на два двори, до переходу мав власне житло, яке вирішено продати.

Приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6 погодився посвідчити між сторонами договір купівлі продажу, сам нам запропонував спочатку виписати ОСОБА_1 а потім знову прописати, пояснюючи, для прискорення укладення угоди.

ОСОБА_1 він не виганяв, той сам не приходить додому ночувати з 09.08.2009 р., тимчасово проживає у доньки ОСОБА_8 Сімя ОСОБА_5 у 2009 році їздила на відпочинок до моря і по приїзду між сторонами з невідомих йому причин погіршилися відносини, почалися сварки, мало місто звернення ОСОБА_9 з заявою до міліції. Гроші за будинок він ОСОБА_1 віддав за три дні до укладенні угоди у сумі 90000 гривень, якими купюрами пригадати не зміг, пославшись на сплин часу.

У судовому засіданні третя особа ОСОБА_5 позов з урахуванням його доповнення не визнала, вважала що відсутні підстави для його задоволення. Погодилася з поясненням відповідача ОСОБА_3 та доповнила слідуючим. Між її сімєю та батьком ОСОБА_1 після смерті матері склалися нормальні родинні відносини, йому надавали всіляку допомогу по господарству. Оформлення документів на чоловіка пояснила тим, що на нього було оформлено їхнє власне житло, що він є господарем, її батьки у свій час не надали матеріальної допомоги на придбання будинку, а тому вона погодилася щоб ОСОБА_1 переоформив своє житло по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області саме на чоловіка ОСОБА_3, а вони будуть його доглядати до самої смерті.

ОСОБА_1М вони не ображали і не застосовували фізичного насильства, у неї була відповідальність перед братом та сестрами за долю батька, що чоловік у неї спокійна та стримана людина, як би на тілі у нього були якісь пошкодження, то про це знала б її сестра ОСОБА_10, оскільки батько з 09.08.2009 р. проживає у неї. Гроші за оформлення угоди вони віддали ОСОБА_1 ще у той день, коли продали власне житло, а саме 31.08.2009 року.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5І та третьої особи ОСОБА_5 за письмовим дорученням ОСОБА_4 доповнені позовні вимоги не визнала. В доповнення до пояснень осіб, яких вона представляє, ствердила, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки факти, викладені позивачем у додаткових позовних вимогах не можуть бути підставою для визнання договору купівлі продажу земельної ділянки недійсним. Позивач не міг вчинити правочин під впливом помилки, оскільки тексти договорів на прохання позивача нотаріусом були зачитані в голос, після чого він сам особисто їх підписав, при цьому наряду з підписом написав прописом свої прізвище та ініціали, що спростовує сумніви щодо наявності вад у ОСОБА_1 З моменту виготовлення відповідних документів для нотаріального посвідчення пройшов відповідний термін часу, який становить близько трьох місяців, що доводить справжність намірів сторін укласти саме договір купівлі продажу. Сімя ОСОБА_5 мала добрий намір по відношенню до батька, але позивач ствердив у суді, що його ображали вдома, мало місце застосування фізичного насильства, проте відповідач ОСОБА_3 за місцем роботи характеризується позитивно, постановою Краснопільського РВ ГУМВС України в Сумській області відносно нього відмовлено у порушенні кримінальної справи. Вважала, що позивач мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, а його помилка внаслідок власного недбальства чи не знання закону однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Третя особа - приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6 не погодився з уточненими позовними вимогами та пояснив, що у лютому березні 2009 року до нього звернулися ОСОБА_1М та ОСОБА_3 з приводу посвідчення договорів купівлі продажу нерухомого майна по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, належних ОСОБА_1М Після отримання відповідних консультацій та розяснень щодо правової природи договорів купівлі продажу нерухомого майна, правових наслідків їх укладення, надання сторонами всіх необхідних для посвідчення договорів документів згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Закону України «Про нотаріат», ЦК України, ним були посвідченні договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки та договір купівлі продажу земельної ділянки від 05 березня 2009 року. При його посвідченні сторони дійшли згоди по всіх істотних умовах договорів, передбачених чинним законодавством України про предмет договору та його ціну, строки виконання зобовязань, права та обовязки сторін, була встановлена дійсність намірів сторін та відповідність їх волевиявлення саме цим намірам, перевірено наявність правовстановлюючих документів на предмет договору та відсутності заборони відчуження обєктів нерухомого майна.

При зясуванні обсягу цивільної дієздатності сторін підстав щодо наявності факторів, істотно впливаючих на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, ним виявлено не було, відомості про визнання сторін у встановленому законом порядку недієздатними або обмежено дієздатними були відсутні, про наявність захворювань, які могли б перешкодити усвідомленню суті укладених договорів, або про те, що договори укладаються під впливом тяжких чи невигідних для сторін обставин, йому заявлено не було.

Підписи сторін на договорах свідчать про проведення розрахунків між сторонами до його підписання. Тексти договорів на прохання ОСОБА_1 ним були зачитані вслух, після чого ОСОБА_1 особисто їх підписав, а також зазначив своє прізвище та ініціали, що спростовує сумніви щодо наявності певних вад. Про посвідчення договору довічного утримання сторони не обговорювали, тим паче що він носить інший правовий характер, має інші умови та правові наслідки, передбачає низку загальноприйнятих при посвідченні такого роду правочинів зобовязань сторони доглядача. Про наміри сторін укласти саме договір купівлі продажу свідчать надані сторонами документи, а саме: витяг з реєстру прав власності бюро технічної інвентаризації, який був замовлений та отриманий особисто власником для відчуження житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, звіт про експертну грошову оцінку земельних ділянок. З моменту збору та виготовлення необхідних документів для посвідчення договорів пройшов певний час, який становив близько 3-х місяців, що також свідчить про певні наміри сторін на укладення саме договорів купівлі продажу нерухомого майна. Після укладення оскаржуваних договорів ОСОБА_1 не звертався до нього за розясненням чи консультацією, але перед укладенням договорів приходив та консультувався з питання виписки. Він дійсно радив сторонам перед посвідченням договорів виписати продавця ОСОБА_11, а потім знову прописати.

Свідок ОСОБА_12, врач сурдолог Сумської обласної клінічної лікарні Комунального закладу Сумської обласної ради, у суді пояснила, що ОСОБА_1 звертався до неї на консультативний прийом, йому було встановлено діагноз туговухість 111 ст., тобто особа може чути мову на відстані до 1 м, але при цьому не завжди може розібрати звуки та слова.

Свідок ОСОБА_13, секретар виконкому Краснопільської селищної ради Сумської області, у суді пояснила, що особисто ОСОБА_1 не знає, можливо і приходив у селищну раду, оскільки в компетенцію селищної ради входить питання погодження реєстрації та зняття з реєстраційного обліку.

Свідок ОСОБА_14, завідуючий Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області, у суді пояснив, що у перших місяцях 2009 року до нього звертався ОСОБА_3 з питання щодо посвідчення нотаріальних дій купівлі продажу будинку, але у нього на той час було велике навантаження і він порадив йому звернутися до приватного нотаріуса ОСОБА_6, ОСОБА_1 особисто не знав.

Свідок ОСОБА_15, начальник відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Краснопільського РВ ГУМВС України в Сумській області, у суді пояснила, що 27.02.2009 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 прийшов до відділу з питання зняття з реєстраційного обліку по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області,, що це йому необхідно зробити для оформлення певних документів, але у той день він завагався оформити відповідну заяву, оскільки родина вела мову про термінову виписку, а чи зареєструють його назад у нього були великі сумніви, того дня його було направлено у селищну раду для перевірки реєстрації, з оформленою заявою прийшов повторно через декілька днів і знявся з реєстраційного обліку. У послідуючому, вже 17.03.2009 року сімя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулися з заявами про реєстрацію місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 надав новий технічний паспорт, нову будинкову книгу на своє імя, вже як власник домоволодіння давав згоду на реєстраціє ОСОБА_1 Також ствердила, що в липні 2009 року ОСОБА_1 звертався до неї на прийом громадян, скаржився на ОСОБА_3, що він зареєстрований в будинку по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, але прав там не має, його кривдять.

Свідок ОСОБА_8, донька позивач, у суді відмовилася дати свідчення у якості свідка з посиланням на ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_16, син позивача, у суді пояснив, що дійсно у серпні 2008 року між батьком ОСОБА_1 та ними, його дітьми, у тому числі і з ним, відбулася розмова хто буде з батьком жити та надавати йому усяку допомогу. В усній формі домовились, що до нього перейдуть жити донька ОСОБА_5 зі своєю сімєю, вирішили, що документи будуть оформлятися на її чоловіка ОСОБА_3, оскільки вони мали власне житло, яке було оформлене на його прізвище, і взагалі він погодився на їхні умови переходу, а саме, що ОСОБА_1 буде зареєстрований і жити в будинку, мати окрему кімнату з його речами, не залучатись до важкої праці, буде забезпечений всім необхідним та доглянутий пожиттєво. Коли обговорювали умови проживання в будинку батька, то ні про гроші, ні про вартість майна мова не йшла, головне, що обговорювалося це те, які будуть створені умови для подальшого проживання батька.

Коли між батьком та ОСОБА_5, відбулася сварка, то батько 2 місяці жив у нього, а коли вони приїхали в смт. Краснопілля, то батько був дуже ображений на ОСОБА_3 і відмовився повернутися додому, вважав що його обідили і що ОСОБА_3 не виконує умови, на яких перейшов жити до ОСОБА_1

До того, як його батько звернувся до суду з позовною заявою, йому не було відомо про укладені договори купівлі продажу, на яких умовах вони укладались він також не знав.

Свідок ОСОБА_17, донька позивача, у суді пояснила, що дійсно у 2008 році між батьком ОСОБА_1 та його дітьми, у тому числі і з нею, відбулася розмова хто буде з батьком жити та надавати йому усяку допомогу. Сестра ОСОБА_18 просила віддати їй частку дома ще за життя батька, але батько сам вирішив щоб до нього перйшла жити донька ОСОБА_5 зі своєю сімєю. Після того як визначились з ким батько буде надалі жити, почали обговорювати умови проживання батька в його домі: щоб проживав як член сімї, не мав турбот ні про чисту одежу, ні про їжу, мав свою кімнату тощо, питання грошей не обговорювалося. Оформляти будинок вирішили на ОСОБА_3 щоб він був хазяїном і щоб з нього можна було спитати за долю батька. ОСОБА_16 запропонував оформити відносини договором купівлі продажу, враховуючи що договір буде оформлятися між родичами.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, покази свідків, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, до 27 лютого 2009 року мешкав у власному будинку по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, що підтверджується ксерокопією паспорта на імя ОСОБА_1, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.02.2009 р. /ас.9, 82/.

27 лютого 2009 року ОСОБА_1 знявся з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, що підтверджується заявою про зняття з реєстрації місця проживання /ас. 196/.

5 березня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено такі угоди: договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки площею 0, 0844 га, розташовані по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, вартістю 88000 грн., договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0, 0919 га, розташовані по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, усього за 1000 грн., які посвідчено приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6 та зареєстровані у реєстрі за № № 154, 157, що підтверджується відповідними копіями договорів, копією спадкової справи /ас. 38, 41, 79 96/.

Після укладення оспорюваних угод 17.03.2009 року власник ОСОБА_3 дав згоду на реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується заявою про реєстрацію місця проживання, ксерокопією паспорта на імя ОСОБА_1М./ас. 9, 194/.

Згідно довідки характеристики Краснопільської селищної ради Сумської області від 28.12.2009 року № 244 ОСОБА_3 має склад сімї з 4 х осіб, дружину, двох неповнолітніх дітей та тестя ОСОБА_1 /ас. 77/.

Як убачається з матеріалів справи, так і з показань сторін, що позивач має чотирьох дітей, три доньки та сина, у серпні 2008 року між батьком та дітьми відбулася розмова про його майбутнє, оскільки він мав похилий вік, стан здоровя значно погіршився і потребував сторонньої допомоги у веденні домашнього господарства та в належному утриманні будинку та надвірних будівель і було вирішено, що до ОСОБА_1 перейде жити молодша донька, ОСОБА_5 зі своєю сімєю і вони будуть його доглядати та утримувати до самої смерті на таких умовах: ОСОБА_3 перейде жити на правах повноправного господаря, сімя ОСОБА_3 продасть своє власне житло і буде постійно проживати в належному ОСОБА_1 будинку, ОСОБА_3 та його дружина, будучи обізнаними про стан здоровя та вік ОСОБА_1, за усною домовленістю погодилися утримувати будинок і надвірні будівлі в належному стані, довічно утримувати ОСОБА_1, проявляти турботу і увагу до нього. У ОСОБА_1 ж за усною домовленістю буде окрема кімната з усіма предметами першої необхідності, він буде мати право вільно користуватися кухнею та іншими спорудами домоволодіння, у тому числі і будинком, а також його переконали, що нічого в його положенні щодо володіння і користування будинком не зміниться.

Після вказаної домовленості у тому ж місяці сімя ОСОБА_3 переїхала жити до ОСОБА_1 , будинок, в якому мешкали до цього, вони одразу ж продали. Одразу ж після переїзду відповідач почав ремонтувати будинок, в якому мешкав позивач, було замінено вікна, перероблено опалення.

Через декілька місяців після переїзду ОСОБА_3 почав займатися оформленням документів на будинок та землю, що підтверджується ксерокопіями квитанцій фінансових установ /ас. 45-57/.

Коли ОСОБА_3 попросив ОСОБА_1 знятися з реєстрації місця проживання, пояснюючи такий захід формальним для оформлення документів, ОСОБА_1 одразу не знявся з реєстраційного обліку, вагався і лише під тиском родини ОСОБА_3, погодився на виписку.

5 березня 2009 року між сторонами було укладено оскаржені угоди, після їх оформлення відносини між сторонами складалися добрі: проживали однією сімєю, разом харчувалися, він доглядав онуків та надавав їм кошти на подарунки із пенсії.

У серпні 2009 року відповідач зі своєю дружиною, донькою позивача, змінили відношення до нього, почали ображати його словами, які принижують його людську гідність, влаштували сварку 09.08.2009 р., після якої він змушений був звернутися до працівників міліції. За результатами перевірки по заяві ОСОБА_1 йому було відмовлено у порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_3 за ст.. 296 КК України за відсутністю складу злочину, що підтверджується копією постанови від 21 серпня 2009 року /ас. 10/.

З 09 серпня 2009 року позивач ОСОБА_1 не проживає за місцем реєстрації по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, тимчасово, до вирішення справи у суді, мешкає у доньки ОСОБА_8 АДРЕСА_1. З вказаного часу ОСОБА_3 не надає йому матеріальну допомогу, не цікавиться його життям та станом здоровя.

За станом здоровя згідно довідки лікаря окуліста Краснопільської ЦРЛ Сумської області ОСОБА_1 у 2008 році встановлено діагноз: вікова катаракта обох очей /ас. 127/; на прийомі у лікаря сурдолога 13.10.2009 року Сумської обласної клінічної лікарні Комунального закладу Сумської обласної ради встановлено діагноз: хронічний 2 сторонній адгезивний отит, туговухість 111 ступеню /ас. 74/.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ч. ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, право чин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним, істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речей, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначення. Помилка щодо мотивів правочинів не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Аналогічні положення містяться в п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними № 9 від 6 листопада 2009 року, де зазначено, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (ст.. 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

У відповідності до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивіних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Відповідач не заперечував пояснень ОСОБА_1 про те, що після укладення договору купівлі продажу будинку він мав залишитись проживати у спірному домоволодінні і, приймаючи до уваги їх стосунки та домовленості, мав підстави розраховувати на те, що він буде надавати йому усіляку допомогу.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Крім того, відповідач не надав доказів на підтвердження своїх пояснень щодо сплати ним коштів у сумі 90000 грн. продавцю за спірними угодами до моменту їх підписання і таких доказів суду не надано. З цього приводу відповідач ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_5, яка задучена до участі в справі в якості третьої особи, дали зовсім різні пояснення. Відповідач зазначив, що кошти в сумі 90 000 грн. особисто передав позивачеві за три дні до укладення договору, тобто 02 березня 2009 року, третя особа ОСОБА_5 дала покази протилежні показам відповідача і зазначила, що кошти передавала батькові саме вона, а не її чоловік, ще 31 серпня 2008 року, тобто одразу після того, як вони продали свою хату, тобто міститься суттєва різниця в показах цих осіб.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає такими, що заслуговують на увагу доводи позивача ОСОБА_1 про те, що укладаючи оспорювані правочини, він неправильно сприймав природу правочинів на момент їх вчинення, а саме, мав на меті те, що він своїм підписом погоджується на договір довічного утримання: залишиться членом родини відповідача, буде проживати з ним у своєму будинку, а також те, що ОСОБА_3 буде за ним довічно доглядати та забезпечувати продуктами харчування.

Зобовязання відповідача про залишення ОСОБА_1 членом його родини підтверджується фактом надання з його боку як власника домоволодіння по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області згоди на реєстрацію ОСОБА_1 за даною адресою після укладення оспорюваних угод.

Суд вважає, що правочини вчинені з боку ОСОБА_1 під впливом помилки, яка має істотне значення, неправильне сприйняття істотних умов угоди вплинуло на його волевиявлення. При відсутності такої помилки з його боку можна вважати, що правочини позивачем не були б укладені.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 203, 215, 229, 655 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79,81, 88, 209, 212, 214 215, 217, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Договір купівлі - продажу житлового будинку та земельної ділянки по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 05 березня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6, визнати недійсним.

Договір купівлі - продажу земельної ділянки загальною площею 0,0919 га по вул. Чкалова № 72 в смт. Краснопілля Сумської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 05 березня 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6, визнати недійсним.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 17 грн. судового збору та 37 грн. 00 коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи, а усього 54 грн.

На дане рішення може бути подано заяву про апеляційне оскарження на протязі 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів з дня подачі заяви про апеляційне оскарження. Заява та скарга подаються до Сумського апеляційного суду через Краснопільський районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо таку заяву було подано, але апеляційна скарга подана не була у строк, встановлений ст. 294 ЦПК, рішення суду набирає сили після закінчення цього строку. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І. Косар

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 14 червня 2010 року о 16 год.00 хв.