Апеляційний суд Житомирської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Балашкевича С.В., Жизневської А.В.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційні скарги прокурора Корольовського району м. Житомира та ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 березня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право на житло та за позовом прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення, зняття з реєстрації та відшкодування витрат,

в с т а н о в и л а :

У поданих апеляційних скаргах прокурор та ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, якою справа в частині зустрічного позову прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення, зняття з реєстрації та відшкодування витрат залишена без розгляду. Апелянти зазначають, що судом при постановленні ухвали не враховані положення ст. ст. 21, 22, 26 Конституції України, ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру та ст. 410 ЦПК України.

ОСОБА_3 заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу законною та обґрунтованою.

Апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2005 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на житло в квартирі АДРЕСА_1 (т.1, а.с.3). З позовною заявою в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та інших про розірвання договору найму житла та виселення відповідачів зі спірної квартири у грудні 2005 року звернувся прокурор Корольовського району м. Житомира (т.1, а.с.39-40). Ухвалою суду від 29 червня 2006 року вище вказані цивільні справи обєднані в одне провадження. Рішення по справі приймалися неодноразово.

Ухвалою суду першої інстанції від 22 березня 2010 року справа в частині зустрічного позову прокурора Корольовського району м. Житомира в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про розірвання договору найму житлового приміщення, виселення, зняття з реєстрації та відшкодування витрат залишена без розгляду з тих підстав, що позовну заяву в інтересах громадянки іншої держави подано прокурором, який не має повноважень на здійснення представництва.

Проте, такий висновок суду є помилковим.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком (т.1, а.с.54), 05.10.2005 року отримала Тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні (т.1, а.с.52 на звороті) та є наймачем АДРЕСА_2 (т.1, а.с.53).

Відповідно до положень ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суду інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва в судах, форму його здійснення.

Статтею 26 Конституції України гарантовано, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими ж правами і свободами, а також несуть ті ж обовязки, що і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Частиною другою ст. 410 ЦПК України встановлено, що іноземні особи мають процесуальні права та обовязки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Зі змісту ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру, ст. 26 Конституції України та ст. 410 ЦПК України слідує, що прокурор вправі представляти в судах інтереси ОСОБА_2, а відтак, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з поверненням справи до того ж суду для подальшого розгляду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора Корольовського району м. Житомира та ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 22 березня 2010 року скасувати, справу повернути до того ж суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді