Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська
№ 2- 7999
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2010 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09 листопада 2010 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилався на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17 березня 2000 року, від шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей: Валерію ІНФОРМАЦІЯ_1 і Антона 2000 року. Спільне життя не склалося, в сімї не було взаєморозуміння, виникали сварки, що призвело до розпаду сімї. Разом не мешкають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки припинені в жовтня 2006 року, стосунки не підтримують. Сімя розпалася та поновлена бути не може. Примирення неможливе, має іншу жінку і хоче створити нову сімю. Спору повязаного з майном на теперішній час немає, діти мешкають з матірю. Просив шлюб розірвати, стягнути витрати, що повязанні з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу, з позивача, задовольнивши позов.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином (в матеріалах справи міститься розписка), в своєму листі на адресу суду проти позову не заперечувала, просила винести рішення на розсуд суду по закону без її участі. Суд вважає можливим слухати справу за відсутності вказаного відповідача згідно ст. 169 ЦПК України.

Зясувавши думку сторін, оцінивши добуті та представлені докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом в судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знаходяться в шлюбі з 17 березня 2000 року, що зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 38. Від цього шлюбу мають двох спільних неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Сумісне життя між сторонами не склалося, в сімї не було взаєморозуміння, виникали сварки, що призвело до розпаду сімї і роздільного мешкання. З жовтня 2006 року шлюбних і подружніх відносин немає, не мешкають разом, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Прийняті наміри до порозуміння та примирення ні до чого не призвели, примирення неможливе.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, спору стосовно спільно нажитого майна зараз немає, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, неповнолітні діти залишаються мешкати з матірю відповідачем ОСОБА_2, прізвище останній після розлучення залишається ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, ст. ст. 3, 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 17 березня 2000 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 138, мають двох неповнолітніх дітей розірвати.

Прізвище ОСОБА_2, яке було не змінено нею після реєстрації шлюбу, залишити без зміни, а саме «Дорофєєва».

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -