Номер стат. звіту - 56 Код суду - 0707
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді при секретарі

з участю представника скаржника представника відділу ДВС примусового виконання рішень Департаменту ДВС

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за скаргою ОСОБА_5 (ОСОБА_6) на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві ,-

встановив:

ОСОБА_5 звернулася до суду із скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Свою скаргу мотивує тим, що 09 грудня 2008 року Мукачівським міськрайонним судом було видано виконавчий лист №2-5071/05 про стягнення з Держави Україна в особі Державного казначейства України в її користь 3 046,00 грн.. На підставі цього виконавчого листа неодноразово відкривалося виконавче провадження, а потім виконавчий лист повертався їй без виконання. На підставі повторно поданої заяви та виконавчого листва №2-5071/05 виданого 09.12.2008 року було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення в її користь з Держави України в особі Державного казначейства України 3 046,00 грн. матеріальної шкоди завданої злочином.

10 серпня 2010 року вона отримала поштою постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_7 від 28 липня 2010 року про повернення виконавчого листа. Даний факт стверджується копією супровідного листа та копією поштового конверту з відповідними штампами. Підставою для повернення виконавчого листа став лист Державного казначейства України про те, що в бюджеті не передбачено кошти для того, щоб виконати рішення суду. В винесеній постанові головний державний виконавець послався на п.2 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження". Цей пункт говорить про те, що виконавчий лист повертається стягувану, якщо в боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Це абсурд, адже боржник - Держава Україна, в особі Державного казначейства України. Рішення суду обов'язкове для виконання всіма органами державної влади, фізичними особами. Державне казначейство України у разі потреби мало можливість звернутися до Міністерства фінансів України, внести пропозиції щодо виконання даного рішення за рахунок резервного фонду державного бюджету або внести пропозицію щодо внесення змін до ЗУ "Про Державний бюджет України". Про те, цей орган не поспішає виконувати рішення суду, яке є обов'язкове до виконання. Відповідно до ЗУ "Про державний бюджет України на 2010 рік" встановлено, що виконання рішення, яке прийнято органом державної влади, що відповідно до закону має право на його застосування, про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, здійснюється

Державний казначейством України за попереднім інформуванням Міністерства фінансів України. Держаавний виконавець не виконав всіх вимог, передбачених ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження» зокрема, виконавець міг звернутися до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення суду, про те він цього не зробив.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 скаргу підтримала з вищенаведених підстав та просила її задоволити.

Представник відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби скаргу не визнав та просив суд відмовити в її задоволення пояснивши суду, що державний виконавець діяв в межах чинного законодавства.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представника скаржника, представника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджуються належними у справі доказами, що 09.12.2008 року Мукачівським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2-5071/05 про стягнення з Державного казначейства України в користь ОСОБА_5 (ОСОБА_6) матеріальної шкоди завданої злочином в розмірі 3 046,00 грн.

В судовому засіданні встановлено, що вищезазначений виконавчий лист знаходився на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби та 03.08.2010 року повернутий стягувану. Підставою повернення виконавчого листа було повідомлення Державним казначейством України про повернення платіжних вимог без виконання оскільки ЗУ "Про Державний бюджет України на 2010 рік" бюджетні призначення на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі внаслідок злочину, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною, не передбачені, рахунки з яких би здійснювалось таке відшкодування в Державному казначействі України відсутні.

Згідно ст. 5 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом. Також державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізувати його в порядку встановленому законодавством, а також накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунках в цінних паперах.

Згідно ч.2 ст. З Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

У відповідності до п. 2 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачеві якщо у боржника відсутнє майна, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

При винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві державний виконавець керується п.2 ст. 40 ЗУ "Про виконавче провадження" у якій зазначено, що виконавчий документ повертається стягувачеві при відсутності майна у боржника, на яке може бути звернено стягнення, але при цьому державним виконавцем не вчинялися жодні заходи, щодо звернення стягнення на майно боржника, яким є держава.

Таким чином враховуючи вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, оскільки державним виконавцем при примусовому виконанні рішення суду не були вжиті всі заходи щодо виконання вищезазначеного рішення, а саме стягнення коштів за рахунок майна боржника.

У відповідності ст. 383-387 ЦПК України, ст. 56 Конституції України, ст. 5, 6, 40 ЗУ "Про виконавче провадження", суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_5 (ОСОБА_6) - задовольнити.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_7 від 28 липня 2010 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Зобов'язати державного виконавця відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_7 вжити всіх заходів для примусового виконання виконавчого листа №2-5071/05 виданого Мукачівським міськрайонним судом 09 грудня 2008 року.

Ухвала суду може бути оскаржена через Мукачівський міськрайонний суд до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня винесення ухвали.

Головуючий підпис ОСОБА_1