СПРАВА № 2-328
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2010 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської рбласті

в особі головуючого судді Лопухович А.О.,

при секретарі Захарчук М. В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно справу за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Дубенської міської ради, третя особа ОСОБА_5, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області про скасування рішення та визнання свідоцтва на право власності недійсним, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В обгрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що ним та бувшою дружиною ОСОБА_5 під час спільного проживання був побудований двохповерховий будинок по вул.Липинській,15, що у м.Дубно. В данному будинку були зареєстровані позивач, ОСОБА_5 та їх син. їх шлюб розірваний 23 лютого 2001 року. За час спільного проживання про оформлення права власності на будинок мова між ними не велася. Восени 2007 року позивач випадково дізнався про те, що право власності на їх спільний будинок було повністю оформлено на ОСОБА_5 ще під час їхнього шлюбу 25 вересня 2000 року, чого позивач взагалі не знав до даного часу. Йому стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради №570 від 25 вересня 2000 року виданий дозвіл на видачу свідоцтва на право власності на ім»я ОСОБА_6 на основі її заяви та висновку ДКМП «Архітектор» від 19 вересня 2000 року. Вважає, що даний документ є нікчемним та просить суд скасувати рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 25 вересня 2000 року №570 стосовно оформлення права власності на будинок по вул.Липинського,15 в м.Дубно та визнати свідоцтво на право власності від 25 вересня 2000 року видане на ім»я ОСОБА_6 незаконним. Підставою позову є відсутність акту вводу в експлуатацію житлового будинку. Внаслідок незаконних дій йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінює у 1700 грн. Вона полягає у тому, що його незаконно було позбавлено права власності на власний будинок, через переживання у нього погіршилося здоров»я. він був змушений звертатися у різні інстанції, щоб добитися справедливості.

У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю підтримав свій позов із підстав зазначених у заяві. Просить задоволити його у повному обсязі. Пояснив, шо він не знав нічого про те, що бувша дружина оформила право власності тільки на себе, його згоди (іа це не було. Нею не був отриманий акт вводу в експлуатацію будинку, а тому свідоцтво про право власності має бути недійсним. Будівництво будинку на той час, ще не було закінченим, звели лише «коробку». Будувалися довгий час і разом проживали в ньому. На момент виготовлення права власності на ОСОБА_6 у суді вже було відкрите провадження у справі по розірванню шлюбу та розподілу майна, а саме автомобіля Просить визнати видане свідоцтво на право власності від 25 вересня 2000 року видане ш ім»я ОСОБА_6 незаконним га скасувати рішення виконавчого комі г т/

Дубенської міської ради від 25 вересня 2000 року №570 стосовно оформлення права власності на будинок по вул.Липинського,15 в м.Дубно.

Представник виконавчого комітету Дубенської міської ради у судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що дійсно акт вводу в експлуатацію будинку №15 по вул.Липинського в м.Дубно відсутній. Причина чому не видавався йому невідома. Погодився, що він повинен був видаватися. Просить відмовити в його задоволенні.

Третя особа ОСОБА_5 та її представник позов не визнали у повному обсязі. Пояснили, що на час оформлення права власності на ОСОБА_5, а саме у вересні 2000 року, вони із позивачем проживали як подружжя і ніяких спорів між ними не було. Вважають, що це доведено у судовому засіданні, в тому числі і поясненнями свідка ОСОБА_7. Все це оформлялося і із його згоди, він сам приймав у цьому участь. ОСОБА_5" А.В. визнала той факт, що позивач має право на даний будинок, оскільки вони його разом будували під час шлюбу. Стверджують, що він був завершений будівництвом на момент видачі ще першого технічного паспорту, тобто до 5 серпня 1992 року, а тому акту вводу не потрібно було взагалі. Доказів цьому не мають. Вважають, що позивачем пропущені строки позовної давності на звернення до суду із даним позовом, оскільки це питання вирішувалося під час розгляду попередніх справ, в тому числі про розподіл майна подружжя. У 2000 році право власності було виготовлене на неї і вона розпорядилася будинком на власний розсуд, склала заповіт на користь їх сина. Просять відмовити в задоволенні позову.

Представник інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав. Пояснив, що він повністю підтримує всі ті висновки і відповіді, що надавалися ОСОБА_6 ОСОБА_8 на його звернення. Для отримання свідоцтво на право власності ОСОБА_5 необхідно було мати обов»язково акт вводу в експлуатацію вказаного житлового будинку. У даному випадку, технічний паспорт. Що був виданий на ім.»я ОСОБА_9В у 1989 році, не може слугувати доказом того, що будівництво будинку було повністю завершене до 1992 року.

Вислухавши позивача, представника відповідача, третю особу ОСОБА_5В . представників третіх сторін, свідків, дослідивши всі матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

14 вересня 2000 року ОСОБА_6 звернулася із заявою про оформлення права власності на житловий будинок, який був нею побудований на підставі рішення міськвиконкому від 29 січня1988 року №12 (надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку на праві особистої власності). 19 вересня 2000 року наданий висновок про відповідність будинку державним будівельним нормам при прийнятті його експлуатацію, в якому зазначено, що претензій і оспорювань з цього приводу немає.(а.с. 12)

Рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради №570 від 25 вересня 2000 року задоволена заява ОСОБА_6 стосовно оформлення права власності на будинок по вул.Липинського, 15 в м.Дубно Рівненської області, (а.с.9-11).

26 вересня 2000 року було видане на її ім»я свідоцтво про право власності на даний будинок (а.с.13)

Технічний паспорт на будинок був виготовлений на ім»я ОСОБА_6 15 грудня 1989 року та 19 вересня 2000 року, (а.с.59-60.64-67)

Пунктом 1.1 «Положення про порядок прийняття в експлуатацію об»єктів. які не є державною власністю» затвердженим розпорядженням голови Рівненської облдержадміністрації від 28 лютого 2000 року №103 встановлено, що закінчені будівництвом...будівлі, ..які не є державною власністю, вводяться в експлуатацію державною технічною комісією. Пунктом 2.13 Розпорядження підписаний та затверджений акт державної технічної комісії, який був підставою для оформлення права власності на збудований об»єк г.

Вказаний документ не передбачав надання замовником державній комісії висновку про відповідність будинку державним будівельним нормам при прийнятті його експлуатацію.

Довідками Дубенської міської ради та архівного відділу Лубенської РДА доведено, що державний акт про прийняття в експлуатацію житлового будинку №15 по вул.. Липинського в м.Дубно на момент оформлення права власності був відсутній.(а.с. 14 Л 5)

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У судовому засіданні та у своїх письмових запереченнях ОСОБА_5 особисто підтвердила і визнала ту обставину, що ОСОБА_4 будував будинок №15 по вул.Липинського в м.Дубно будучи із нею у шлюбі. Визнала, що він був і є фактичним власником, має право на володіння, користування і розпорядження, а тому зазначена обставина не підлягає доказуванню, як така, що визнана сторонами.

Посилання ОСОБА_5 та її представника на те, що зазначений спір вже був вирішений по суті Дубенським міськрайонним судом 28 травня 2008 року (рішення вступило в законну силу) не підтверджується, оскільки розгляд попередньої справи стосувався безпосередньо розподілу майна подружжя, а не скасування рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради №570 стосовно оформлення права власності на будинок по вул.Липинського,15 в м.Дубно. (а.с.?/-9^

Постановою КМУ від 5 серпня 1992 року №449 затверджене Положення про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів державного замовлення згідно якого, закінчені будівництвом (реконструкцією, реставрацією) та підготовлені до експлуатації згідно з затвердженим проектом об»єкти повинні прийматися в експлуатацію державними приймальними комісіями.

Державний Комітет будівництва, архітектури та житлової політики України вважав за доцільне проводити оформлення свідоцтва про право власності по об»єктах, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію ( які експлуатуються або не експлуатуються) тільки при наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями.

Докази тому, що будинок №15 по вул. Липинського в м.Дубно Рівненської області був завершений будівництвом до 5 серпня 1992 року в матеріалах справи відсутні та надані сторонами не були.

Наявність виготовленого технічного плану станом на грудень 1989 року не є підставою і доказом для твердження того, що житловий будинок був повністю закінчений будівництвом.

У матеріалах справи є висновки інспекції ДАБК у Рівненській області (а.с. 16), згідно яких порядок прийняття в експлуатацію житлового будинку по вул.ЛипинськогоЛ5 в м.Дубно Рівненської області дійсно дотриманий не був.

На підставі викладеного, суд вважає, що у даному випадку єдиною необхідною підставою та умовою для оформлення права власності на будинок на ОСОБА_6 у вересні 2000 року був лише акт вводу його в експлуатацію.

Кожна особа має право у встановленому законом порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. (ст.З ЦПК України)

Відповідно до п.4 ч.І ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право.власності або інше речове право.

За змістом ст.З93 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Право громадянина на власність закріплено в Конституції України, у якій установлено форми власності (статті 13, 41, 142 та 143), закріплено рівність усіх суб'єктів права власності (статті 1 та 13), гарантії права власності та обов'язки власників (статті 13 і 41). Крім того, стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Пояснення третьої особи ОСОБА_5. свідка ОСОБА_7 відносно того, шо на момент подання заяви та виготовлення права власності на спільний будинок, а саме 19, 25 вересня 2000 року між ними як подружжям не було ніяких спорів стосовно майна, повністю спростовується матеріалами справи. Так, судом встановлено, що 15 вересня 2000 року ОСОБА_6 (на даний час ОСОБА_2) був поданий позов до Лубенського міськрайонного суду до ОСОБА_4 про розподіл майна подружжя.

Таким чином, реєстрація права власності на ім»я ОСОБА_6, як дружини, під час існування між ними судових справ, порушувало права позивача щодо вказаного будинку, як чоловіка. А тому він мав право звернутися до суду із зазначеним позовом за захистом своїх порушених прав як власника, на що позовна давність не поширюється.

Про те, що ОСОБА_4 неодноразово звертався у різні інстанції з метою відновлення свого права свідчать матеріали справи, (а.с.16-17. )

Натомість, суд вважає, що позивачем у суді не було доведено та обгрунтовано факт завдання йому моральної шкоди в розмірі 1700 грн., а тому вона не підлягає до стягнення

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суоу наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Керуючись ст.ст.3,6,57,60,212,214,215,218,294 ЦПК України, ст.ст.23.268.391 ЦК України, «Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб' затвердженою Наказом №121 від 9 червня 1998 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України, «Положенням про порядок прийняття в експлуатацію об»єктів, які не є державною власністю» (затвердженого розпорядженням голови Рівненської облдержадміністрації за №103 від 20 лютого 2000 року, зареєстрованого в обласному управлінні юстиції 14 березня 2000 року за №308/10), ст..41 Конституції України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до виконавчого комітету Дубенської міської ради, третя особа ОСОБА_5, інспекція державного архітектурно-будівельною контролю у Рівненській області про скасування рішення та визнання свідоцтва на право власності недійсним, стягнення моральної шкоди - частково задоволити.

Скасувати рішення виконавчого комітету Лубенської міської ради від 25 вересня 2000 року №570 стосовно оформлення права власності на будинок №15 по вул.Липинського в м.Дубно Рівненської області.

Визнати свідоцтво на право власності від 25 вересня 2000 року видане на ім.»я ОСОБА_6 - недійсним.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя