Справа № 2-1800/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2010 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

з участю представника відповідача - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановив :

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просить суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10 вересня 2008 року в розмірі 7919, 43 долари СІЛА (сім тисяч девятсот девятнадцять доларів сорок три центи СІЛА), що за курсом 7, 9980 відповідно до службового розпорядження НБУ №417/396 від 14 жовтня 2009 року складає 63339,60 грн. (шістдесят три тисячі триста тридцять девять гривень шістдесят копійок) та судові витрати про справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 633,40 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнали. Однак, відповідач ОСОБА_3 суду пояснив, що в приміщення банку, де він підписував документи привозив його зять, який неодноразово отримував кредити в банку і своєчасно їх повертав. Сам він кредитних коштів ніколи не отримував, картковим рахунком, який відкритий у "ПриватБанку" він особисто не користувався. Підпис, який наявний у кредитному договорі схожий на його, однак ствердити, що даний підпис був здійснений саме ним не може у звязку з тим, що не памятає, що саме даний договір ним підписувався. Оскільки сам він особисто коштів у банку не отримував і не користувався ними, відповідач та представник відповідача просять суд в задоволенні заявлених позовних вимог відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 10 вересня 2008 року між «ПриватБанком» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №2 4 933 9-СКЕБ.

Відповідно до п.1.1., п.1.3. кредитного договору, ОСОБА_2, при наявності вільних грошових коштів зобовязується надати позичальнику кредитні кошти в розмірі 6000, 00 доларів США, шляхом перерахування кредитних коштів на картковий рахунок №533828, а позичальник зобовязується повернути отриманий кредит, сплатити відсотки, штрафи, пеню та винагороду в терміни та в розміри, встановлені даним договором, а також виконати інші зобовязання згідно даного договору в повному обсязі.

Відповідно до п.1.4. кредитного договору, термін повного погашення кредиту 10 вересня 2009 року, в порядку та в терміни, встановлені графіком погашення кредиту та відсотків (додаток №1 до даного договору).

Відповідно до п.2.2.2. кредитного договору, позичальник зобовязується сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до графіку та п.2.3.8., 2.3.9., 3.1., 3.2., 3.3. даного договору. Повне погашення відсотків за користування кредитом провести не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Відповідно до п.2.2.3., п.2.2.4 кредитного договору, позичальник зобовязується проводити погашення кредиту в порядку та в строки відповідно Графіку погашення кредиту і відсотків, зазначеного в додатку №1, яке являється невід»ємною частиною даного договору.

Виплатити банку винагороду у відповідності до п.3.5. та п.2.4.1 даного договору.

Відповідно до п.2.2.7 кредитного договору позичальник зобовязується погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, виплатити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, винагороду та неустойку (штраф, пеню) не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку, передбаченому п.2.3.1. даного договору.

Відповідно до п.5.1. кредитного договору, при порушення позичальником будь-якого із зобовязань по виплаті відсотків за користування кредитом, винагороди, порушення п.2.2.8 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується виплатити банку пеню в розмірі 0,2% від суми непогашеного платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла у період, за який виплачується пені.

Відповідно до п.5.4. кредитного договору, при непогашення кредиту в терміни, передбачені графіком та п.п.1.4., 2.3.1., 2.3.8., 2.3.9., 3.3. даного договору, або порушенні п.2.2.8 даного договору, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків проводиться у відповідності до п.3.2. даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

Крім того, відповідно до п.5.5. кредитного договору, при порушенні позичальником зобовязань по виконанню графіку погашення кредиту та відсотків, оформленого у вигоді додатку №1 до даного договору, який являється невідє2Ємною частиною чи порушення п.2.2.8. даного договору, позичальник виплачує банку штраф за кожен випадок порушення вказаного в графіку в частині дотримання дати погашення кредиту: на 10 та більше днів в розмірі 10% від суми своєчасно епогашеної частини отриманого кредиту.

У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх обов'язків та порушенням зобов'язань за кредитним договором, станом на день подачі позову до суду, загальний розмір заборгованості відповідача перед банком становить 7919,43 доларів США, з яких: 5699,94 доларів США - заборгованість за кредитом; 1812,60 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п.5.10. кредитного договору: 31,36 доларів США - штраф (фіксована частина) та 375,63 доларів США - штраф (процентна ставка).

Не дивлячись на неодноразові повідомлення банку про обов'язковість виконання умов кредитного договору по сплаті

кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, відповідач не реагує, умови кредитного договору не виконує.

Станом на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.104 9 ЦК України позичальник зобов'язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором. А позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, є обгрунтованими, доведеними, а тому вони підлягають до задоволення.

До пояснень відповідача в тій частині, що він особисто не отримував кошти у банку суд відноситься критично і вважає, що відповідач намагається уникнути цивільної відповідальності. До суду з позовами про визнання спірного кредиту договору відповідач не звертався, на момент розгляду справи в суді даний договір є чинним, відповідач на власний розсуд міг розпорядитися кредитною карткою, отриманою у "ПриватБанку" по якій особа, безпосередньо якій він делегував своє право, могла розпорядитися кредитними коштами. До позивача з заявами про блокування карткового рахунку у зв'Язку з втратою картки відповідач не звертався.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки при подачі позову до суду представником позивача було сплачено державне мито на користь держави в розмірі 633,40 грн. згідно платіжного доручення №СШВВ6В000Р від 16 жовтня 2009 року, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. згідно платіжного доручення МЮВВ6ВОООО від 16 жовтня 2009 року, рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213, 215,294 ЦПК України, ст.ст.526,549,551,590,612,1049,1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 10 вересня 2008 року в розмірі 7919,43 долари США (сім тисяч девятсот девятнадцять доларів сорок три центи США), що за курсом 7,9980 відповідно до службового розпорядження НБУ №417/396 від 14 жовтня 2009 року складає 63339,60 грн. (шістдесят три тисячі триста тридцять девять гривень шістдесят копійок) та судові витрати про справі, а саме сплачене державне мито в розмірі 633,40 грн. та

витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий: