Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючого - судді Балашкевича С.В.

суддів: Зарицької Г.В., Павицької Т.М.

при секретарі Пюра Г.В.

з участю позивача та представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 серпня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановила:

У серпні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів. На обгрунтування своїх позовних вимог зазначала, що, з 24 січня 2004 року перебуває з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає біля неї. Посилаючись на те, що добровільної участі в утриманні дитини відповідач не приймає, позивачка просила постановити рішення про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% встановлено прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 19 серпня 2010 року позов задоволено. Постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 6 серпня 2010 року до досягнення повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_1 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та на користь держави 51 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального права, зокрема частини 1 статті 184 СК, й ставить питання про скасування рішення суду й ухвалення нового - про стягнення аліментів у частковому відношенні до заробітку (доходу) відповідача.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, з 24 січня 2004 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає біля матері (а.с.4, 6).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався вимогами статті 184 СК та виходив з факту визнання позову відповідачем.

Проте з таким висновком цілком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 180 СК батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 184 СК визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення для справи, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій сумі.

Встановивши, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дочки, хоча зобовязаний надавати таку допомогу, суд першої інстанції відповідно до вимог статті 180 СК дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів.

Однак суд визначив їх розмір в твердій грошовій сумі за відсутності будь-яких даних про матеріальне становище відповідача та доказів того, що останній має нерегулярний та мінливий дохід.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відповідач є обмежено працездатний, інвалід третьої групи дитинства, щомісячно отримує пенсію в сумі 723 грн.

Відповідно до вимог частини 3 статті 10 ЦПК доказів того, що ОСОБА_1 має інші доходи позивачка не надала.

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Положеннями частин 2 та 4 статті 174 ЦПК встановлено, що до ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як вбачається з матеріалів справи, справа розглянута без участі в судовому засіданні відповідача, наслідки визнання позову йому відповідно до вимог статті 174 ЦПК не розяснялися, а тому суд першої інстанції поспішно послався у рішенні на факт визнання ним позову.

Згідно статті 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1)стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

інших обставин, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги те, що відповідач, незважаючи на обмежену працездатність, може працювати, та враховуючи стан здоровя дитини, колегія суддів визначає аліменти в частковому відношенні в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача.

За таких обставин рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення аліментів відповідно до вимог статті 183 СК.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19 серпня 2010 року в частині стягнення аліментів скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення.

Стягувати з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Судді