Справа 2-2904/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2010 року Старобільський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Пелих О.О.,

при секретарі Кудрявцевій Ю.В.,

з участю сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Старобільського районного суду цивільну справу по позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу посилаючись на те, що 20 травня 2010 року він надав ОСОБА_2 гроші в сумі 20 000 доларів США, що станом на 23 листопада 2010 року еквівалентно сумі 158 754 грн. строком до 10 листопада 2010 року, в свою чергу відповідач зобов`язався повернути йому таку ж суму грошей в повному обсязі у випадку ж неповернення вказаної суми він зобов`язався передати в його користування земельну ділянку у розмірі 7.83 га. належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛГ №018396 та земельну ділянку у розмірі 9.72 га. належну йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛГ №075801. Незважаючи на умови зазначеної між ними угоди відповідач у встановлений термін борг не повернув і відмовляється повернути його до теперішнього часу. Він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням повернути йому гроші, але весь час відповідач тільки обіцяв, що поверне гроші у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 20 000 доларів США, що станом на 23 листопада 2010 року еквівалентно сумі у розмірі в 158 754 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в позові доводи приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору…

20 травня 2010 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 гроші в сумі 20 000 доларів США, що станом на 23 листопада 2010 року еквівалентно сумі у розмірі 158 754 грн. строком до 10 листопада 2010 року, в свою чергу відповідач ОСОБА_2 зобов`язався повернути ОСОБА_1 таку ж суму грошей в повному обсязі. Незважаючи на умови зазначеної між ними угоди відповідач у встановлений термін борг не повернув і відмовляється повернути його до теперішнього часу. ОСОБА_1 неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням повернути йому гроші.

Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме письмовою розпискою відповідача ОСОБА_2 , який є позичальником (а.с.7). Письмова розписка підтверджує передачу відповідачу ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 , який є позикодавцем, грошових коштів у сумі 20 000 доларів США, що станом на 23 листопада 2010 року еквівалентно сумі у розмірі 158 754 грн.

Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, тому суд вважає, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики відповідно до ст. 1046 ЦК України за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач ОСОБА_2 , який є позичальником своєчасно, в строк до 10 листопада 2010 року, встановленого договором між сторонами, не повернув позивачу ОСОБА_1 , який є позикодавцем, позику у загальній сумі 20 000 доларів США, що станом на 23 листопада 2010 року еквівалентно сумі у розмірі 158 754 грн., а згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права і свободи чи інтереси інших осіб, а оскільки відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Судові витрати сплачені позивачем в повному обсязі і він не просить суд їх компенсувати.

Керуючись ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 11, 10, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 158 754 (сто п`ятдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят чотири) гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Пелих