Справа №2-798/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуюч ого ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Лимар О.Ф.,

за участю представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю представника відповідачів ОСОБА_4,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення забезпечу-вального платежу у подвійному розмірі та витрат,

встановив:

В січні 2010 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом: просить стягнути солідарно з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 забезпечувальний платіж у подвійному розмірі 388000 гривень та витрати у розмірі 1043 гривень 46 копійок. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України позивач просить стягнути солідарно з обох відповідачів ви-трати на оплату судового збору у розмірі 1700 гривень та витрати на оплату збору на інформаційно-технічне забез-печення розгляду справи у розмірі 120 гривень.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 предявлений позов підтримують, на його задоволенні наполягають.

Представник відповідачів ОСОБА_4 позов не визнає, проти його задоволення заперечує.

Заслухавши представників сторін по спору та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивіль-ної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року сторони по спору уклали попередній договір, посвідчений при-ватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 Згідно з п.1 цього договору ОСОБА_10 та ОСОБА_7, як продавці, зобовязались до 15 грудня 2009 року включно укласти з ОСОБА_5 до-говір купівлі-продажу жилого будинковолодіння та земельної ділянки загальною площею 0,432 га, що розташову-ються в с. Рогозів Бориспільського району по вул. Щорса, 51.

Згідно з п.5 попереднього договору на момент його укладення ОСОБА_5 сплатив ОСОБА_6 та ОСОБА_11 забезпечувальний платіж у розмірі 194000 гривень. У разі ухилення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від виконання зобовязання за попереднім договором забезпечувальний платіж, який називається в п.13 попередньо-го договору завдатком, повертається у подвійному розмірі.

Коментуючи зміст ст.570 ЦК України, Верховний Суд України неодноразово роз'яснював, що завдаток може передаватись лише після укладення сторонами основного, а не попереднього договору. До укладення основного до-говору грошові кошти, передані ніби-то для забезпечення виконання попереднього договору, вважаються авансом, який на підставі ч.1 ст.1212 цього ж Кодексу після припинення дії попереднього договору підлягає поверненню.

Судом встановлено, що грошові кошти у розмірі 194000 гривень ОСОБА_5 передав відповідачам до укладен-ня договору купівлі-продажу жилого будинковолодіння та земельної ділянки. За цією ознакою суд вважає, що ці грошові кошти є авансом, правила ст.571 ЦК України на спірні правовідносини не поширюються. На підставі ч.3 ст.635 цього ж Кодексу попередній договір, укладений сторонами по спору, припинив свою дію, тому починаючи з 16 грудня 2009 року у ОСОБА_12 та ОСОБА_7 виник солідарний обовязок повернути ОСОБА_5 отри-мані від нього грошові кошти. На час розгляду справи відповідачі добровільно не виконали цей обовязок, тому для захисту та відновлення цивільного права позивача суд вважає, що солідарно з ОСОБА_12 та ОСОБА_7 належить примусово стягнути на користь ОСОБА_5 аванс у розмірі 194000 гривень.

Підстави для стягнення цих грошових коштів у подвійному розмірі відсутні.

У відповідності до ч.2 ст.635 ЦК України сторона, яка не обґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням.

Витрати у розмірі 1043 гривень 46 копійок позивач зазнав в ході виконанням ним зобовязання, обумовленого попереднім договором. Ці грошові кошти не є збитками, завданими саме простроченням виконання попереднього договору. Крім того, відповідачі не ухилялись від укладення договору купівлі-продажу жилого будинковолодіння та земельної ділянки, тому підстави для примусового стягнення з них витрат у розмірі 1043 гривень 46 копійок відсут-ні.

Суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5 лише на 49,87% (194000/389043,46*100). Тому на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України солідарно з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 847 гривень 79 копійок (1700*49,87/100) та витрати на оплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 59 гривень 84 копійок (120*49,87/100).

Керуючись ст.570, ч.2, ч.3 ст.635, ч.1 ст.1212 ЦК України, ч.1 ст.88, ч.1, ч.3 ст.208, ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 та ОСОБА_13 про стягнення забезпечувального платежу у подвійному розмірі та витрат, задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 194000 гривень.

У задоволенні позову в іншій частині ОСОБА_5 відмовити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 витрати на оплату судового збору у розмірі 847 гривень 79 копійок та витрати на оплату збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 59 гривень 84 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з часу його оголошення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня подачі заяви про апе-ляційне оскарження, або у порядку, передбаченому в ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_1