Рокитнівський районний суд Рівненської області
№2-0-57
РІШЕННЯ 2010 р.

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: головуючої судді Денисюк М.В., за участю секретаря судового засідання Янковської Г.І., сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитно цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована організація: Рокитнівська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності заповіту,

встановив:

Заявник по суті заяви пояснив, що 07 жовтня 2006 року померла його мачуха ОСОБА_2, яка за життя склала заповіт згідно якого житловий будинок і все майно заповіла своїм дітям, вказавши їх імена без прізвища і по батькові.

Померла не мала своїх дітей, в 1980 році зареєструвала шлюб з батьком заявника ОСОБА_3, проживали в будинку батька, виховувала четверо дітей від першого шлюбу чоловіка, а саме: заявника, його братів Олександра, ОСОБА_4 та сестру Тетяну, яких мачуха рахувала своїми дітьми.

Після смерті батька заявника, ОСОБА_2 залишилася проживати в будинку батька і склала заповіт в якому вказала тільки імена дітей, не вказавши прізвища і по батькові, так як рахувала їх своїми дітьми. Просить встановити факт належності йому заповіту від 5 жовтня 2006 року складеного ОСОБА_2 і посвідченого секретарем Сновидовицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області.

Представник Рокитнівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 суду дала пояснення, що без встановлення факту належності заповіту заявникові, немає підстав рахувати заповіт, в якому не вказано прізвище таким, що йому належить.

Заслухавши сторони, свідків, вивчивши та дослідивши докази суд вважає заяву обгрунтованою, такою що підлягає задоволенню.

Свідок ОСОБА_6 дала суду показання, що вона як секретар сільської ради оформляла заповіт ОСОБА_7 У неї ніякого сумніву не викликало те, що ОСОБА_2 заповіла майно заявникові і його братам та сестрі. Раніше в 1998 році ОСОБА_2 склала заповіт, де заповіла все своє майно заявникові, його двом братам і сестрі вказавши їх прізвище, ім'я та по батькові. Але в жовтні 2006 року ОСОБА_2 настояла на тім, щоб склали ще один заповіт вказавши, що це її діти, мотивуючи тим, що попередній заповіт складений давно і може бути не врахований, незважаючи на роз'яснення, що це не потрібно робити.

Свідок ОСОБА_4 дав суду показання, що знав сім'ю заявника. ОСОБА_2 називала заявника сином, він до її смерті проживав з нею в будинку. Своїх дітей померла не мала, доглядала і виховувала 4 дітей чоловіка. Тетяну, Петра, Володимира та Олександра. Заповіт належить заявникові.

Згідно заповіту від 5 жовтня 2006 року ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження, що житловий будинок і все своє майно заповідає своїм дітям ОСОБА_1, Тетяні, ОСОБА_4, Олександру порівну, корову заповідає ОСОБА_8, заповіт посвідчений секретарем Сновидовицької сільської ради Рокитнівського району Рівненської області (а.с. 8 ).

ОСОБА_2 померла 07 жовтня 2006 року ( а.с. 4 ).

ОСОБА_1 народився 21 січня 1961 року в с. Сновидовичі, його батьки: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ( а.с. 16 ).

ОСОБА_3 одружився 3 лютого 1980 року з ОСОБА_11, яка змінила прізвище на ОСОБА_3 ( ах. 6).

ОСОБА_3 помер б вересня 1998 року ( а.с. 5 ).

Згідно повідомлення Рокитнівської державної нотаріальної контори заяв про

прийняття та видачу спадщини на майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до нотконтори не надходило (а.с. 21 ).

Керуючись п.б ст.256 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Встановити факт належності ОСОБА_1 заповіту від 5 жовтня 2006 року складеного ОСОБА_2 в якому вказано, що майно заповідає ОСОБА_1, Тетяні, ОСОБА_4, Олександру.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито від 21 січня 1993 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рокитнівський районний суд Рівненської області шляхом подачі в десятиденний строк з проголошення рішення апеляційної скарги..

Суддя Рокитнівського районного суду Рівненської області: М.В.Денисюк