Справа №2-890/09 07.04.2010 07.04.2010 07.04.2010
Провадження №22ц-627/10
Справа №22ц-627/10 р. Категорія 5
Суддя по 1 інстанції: Тустановський О.М Доповідач апеляційного суду Буренкова Ь'
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2010 року колегія судців судової палати в цивільк:-: с-гіьі. апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Паліюка В.П.

суддів Славгородської Н.П., Буренкової К.О.,

при секретарі судового засідання Дудник Ю.П.,

за участі ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Вознесенського міськрайонного суду від 24 березня 2009 р., ухвалене за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на житлий будинок,

встановила:

У березні 2009 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_5 про визнання угоди дійсною та визнання права власності на житловий будинок.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 20 травня 2008 р. між ним та ОСОБА_4 укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Л.Толстого, 10 у м. Вознесенську. Ціну будинку обумовили в 10 000 грн., яку він сплатив ОСОБА_4 до підписання договору, а останній передав йому технічний паспорт, будинкову книгу та ключі від будинку і зобов'язався до 31 грудня 2008 р. здійснити нотаріальне посвідчення договору. Проте у визначений строк відповідач відмовився від посвідчення договору в нотаріальному порядку.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив суд про задоволення позову.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 24 березня 2009 р. позов ОСОБА_3 задоволено.

Постановлено визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул. Л.Толстого, 10 у м. Вознесенську, укладений 20 травня 2008 р. між ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, оскільки порушені його майнові права. Він зазначив, що також купив у ОСОБА_4 спірнийбудинок, на підтвердження чого посилається на письмові розписки, надані останнім як продавцем будинку.

Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, колегія приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання дійсною угоди купівлі продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Л. Толстого, 10 у м. Вознесенську, укладеного 20 травня 2008 р. в простій письмовій формі.

Вирішуючи спір, суд визнав вказану угоду дійсною між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 та визнав за останнім право власності на спірний будинок.

Між тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він також купив зазначений будинок у ОСОБА_4, на підтвердження чого посилається на письмові розписки останнього про отримання коштів в рахунок вартості будинку. Крім цього, ОСОБА_1 вказує і на те, що зі згоди ОСОБА_4 він в грудні 2006 р. вселився у дане жиле приміщення разом із сім'єю, де і проживає до теперішнього часу.

Наведене свідчить, що оскаржуваним рішенням зачіпаються майнові та житлові права ОСОБА_1 та членів його сім'ї. Не залучивши до участі у справі ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (ст. 35 ЦПК), суд позбавив його можливості скористатися процесуальними правами, передбаченими ст. 27 ЦПК, що в свою чергу не сприяло всебічному і повному з'ясуванню дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін та ухваленню законного і обґрунтованого рішення.

Крім цього, частиною другою ст. 220 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно з частиною третьою ст. 640 ЦК договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Вирішуючи спір по суті, суд не звернув належної уваги на характер спірних правовідносин, зокрема на те, чи є даний правочин укладеним та чи створює він права та обов'язки для сторін і чи підлягає застосуванню до цих правовідносин частина друга ст. 220 ЦК.

Оскільки рішення ухвалено з порушення норм матеріального і процесуального права, то воно підлягає скасуванню, а справа в поряду п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК поверненню на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи суду необхідно звернути увагу на наведене, визначити коло осіб, на права чи обов'язки яких може вплинути вирішення даного спору, в т.ч. і правонаступників ОСОБА_4, який помер 21 грудня 2009 р., із врахуванням всіх-обставин ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 311,315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду від 24 березня 2009 року скасувати, а справу повернути на новий розгляд до того ж суду, але іншому судді.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно після її проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верхоовного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді