Березнівський районний суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

«08» червня 2010 року Березнівський районний суд Рівненської області

під головуванням судді Мельника В.Я.

при секретареві Рудику О.М.

з участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника

позивачки ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

її представника,

адвоката ОСОБА_4,

третьої особи

без самостійних

вимог ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору служба громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Березнівського РВ УМВС України в Рівненській області, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із житлового будинку та скасування реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в заяві від 28 травня 2009 року вказує, що на підставі договору дарування від 31 жовтня 2008 року між нею і ОСОБА_6А є власником 89/100 частин домобудування, розміщеного в селищі Соснове по вул. Шевченка, 69, Рівненської області. ОСОБА_6 в свою чергу володів ним на підставі свідоцтва про право про право на спадщину за заповітом від 11 жовтня 1988 року.

Інші 11/100 частин цього домобудування належать на праві власності ОСОБА_5

Вказує, що власнику статтею 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується непорушність права приватної власності, безперешкодне користування своїм майном, а також право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як на підставу здійснення цих прав покликається на ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України. А на підставі ст.ст. 16, 386,391 та ст. 383 ЦК України, що гарантує власнику житлового будинку, квартири право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд, просить усунути перешкоди в користуванні і розпорядженні її власністю шляхом виселення ОСОБА_3 із житлового будинку № 69 в селищі Соснове Березнівського району.

При цьому покликається на те, що відповідачка постійно проживаючи та маючи реєстрацію місця проживання в житловому будинку, 89/100 якого належить їй на праві власності, порушує її право як власника нерухомості щодо користування та розпорядження даним обєктом.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, а її представник ОСОБА_2 пояснив, що норми Цивільного кодексу України, на які посилається його довірителька, на їх думку є для даного випадку спеціальними нормами, що дають підстави для реалізації своїх повноважень власника і виселення ОСОБА_3 з належного їй на праві власності житла.

Відповідачка ОСОБА_3 позовних вимог не визнала, її представник, адвокат ОСОБА_4 вважає вимоги ОСОБА_1 безпідставними. Виселити з житлового приміщення непрацездатну особу, якою є ОСОБА_3, оскільки та перебуває на пенсії, по закону неможливо.

Вислухавши сторін, їх представників, третю особу без самостійних вимог ОСОБА_5, яка вважає ОСОБА_3 такою, що підлягає виселенню з житлового приміщення, так як фактично не живе в будинку, приходить туди лише переночувати, суд знаходить позовні вимоги ОСОБА_7 безпідставними і відмовляє їй в позові, виходячи з наступного.

В судовому засіданні з пояснень сторін безспірно встановлено, що ОСОБА_3 І ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі, який судом на даний час розірвано, проживають однією сімєю в частині спірного будинку, яка становить 89/100, що до 31 жовтня 2008 року належала на праві приватної власності бувшому чоловікові відповідачки ОСОБА_3 та рідному брату позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6

Договір дарування на а.с.6 свідчить, що 31 жовтня 2008 року ОСОБА_6 , мешканець селища Соснове, вул. Шевченка, 69, Рівненської області, подарував, а ОСОБА_1, мешканка міста Сарни вул. Широка, 34/31 Рівненської області, прийняла у подарунок частину житлового будинку з надвірними будівлями за № 69, яка становить 89/100 від цілого домоволодіння.

А у відповідності з ч.1 ст. 163 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у житловому будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселені не було іншої угоди про користування цим приміщенням.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, ставши власником спірної частини будинку (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20770324 від 31 жовтня 2008 року на її імя ( а. с. 7), не користується цим житлом, не висловила наміру використовувати його для власного проживання, в ньому залишається проживати бувший чоловік відповідачки ОСОБА_6, а тому ОСОБА_3 не втратила права на проживання в ньому.

Позивачка також не навела підстав для виселення ОСОБА_3 з будинку, що передбачені ст. 157 ЖК України, а той факт, що вона більшість часу не знаходиться не в спірному будинку і приходить туди лише щоб переночувати, не є такою підставою.

Суд вважає помилковою позицію представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про те, що поряд з іншими нормами Цивільного кодексу України стаття 383 цього Кодексу є спеціальною нормою, яка дає право ОСОБА_1 вимагати виселення тільки на тій підставі, що вона є власником будинку, а відповідачка ОСОБА_3, будучи зареєстрованою в ньому і постійно проживаючи, порушує її право як власника нерухомості щодо користування і розпорядження ним.

З наведених мотивів суд відмовляє ОСОБА_1 в задоволенні її позову.

Керуючись ст. ст. 10-11,209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 316-317,319, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 157 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог на предмет спору служба громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Березнівського РВ УМВС України в Рівненській області, ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення із житлового будинку та скасування реєстрації місця проживання, відмовити.

На рішення суду сторонами і зацікавленими особами може бути внесена апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області протягом 20 днів після подання заяви про його апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: