РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року колегія судців судової палати в цивільних справах апеляційного

суду Київської області у складі:

Головуючого: Лагценка В.Д., суддів: Сліпченка О.І., Корзаченко І.Ф., при секретарі: Михайлюка М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської » області на постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області про визнання відмови відповідача незаконною та зобовязання його здійснити нарахування щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Ф

-Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу,

перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

05 червня 2009 року позивач звернувся до суду із вищеназваним позовом до відповідача, який обгрунтовував тим, що він є дитиною війни, а тому згідно із ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» йому щомісячно, починаючи з 01.01.2006 року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

0( ьки відповідачем соціальна допомога у 2006-2007 роках йому не виплачувалась, а у

2006 році виплачувалась у неповному обсязі просив поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період з 1 січня 2006 року до 31 грудня 2008 року, визнати відмову відповідача провести перерахунок щомісячної соціальної допомоги неправомірною, зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2008 року в сумі 4427 грн. 50 коп.

Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня

2007 року позов задоволено частково. Поновлено строк для звернення до суду, визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської об >ті у виплаті позивачу щомісячної державної "соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком протягом липня-грудня 2007 року та протягом травня - грудня .2008 року.

Зобовязано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_2 надбавку до пенсії у розмірі 1515 грн. 70 коп. В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 60 ЩІК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач має статус дитини війни і посилаючись на ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вважає, що відповідачем порушено діюче законодавство оскільки йому щомісячно, починаючи з 01.01.2006 року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову, з висновками якого погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

відповідно до ч. 2 ст. 19 Консгиіуції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України Про соціальний "захист дітей війни", дітям війни пенсії підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивач таке підвищення не отримував, а тому звернувся з позовом до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.

Щодо підвищення пенсії дітям війни за 2006 рік, то суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Зокрема, пунктом 17 статті 77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 7^6 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Однак Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про внесенням змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" пункт 17 статті 77 виключено та статтею 110 установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. ОСОБА_3 опублікований 22 березня 2006 року, а тому набрав чинності 02 квітня

2006 року.

Тобто з 02 квітня 2006 року стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війрС знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утр. ання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30% мінімальної пенсії за віком, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за результатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Такі умови не настали, а тому позивач не має права на таке підвищення у 2006 році.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-У "Про державний бюджет України на

2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної со^^ьної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "ГіЬч/ соціальний захист дітей війни" виплачується .особам, які є інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рн/2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Тобто з часу в^яиняня цьиг^ (лшиння у низинача відашіишяр^ртиіржи^іідшіииішиж^ Мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин право на таке підвищення у позивача відновилось з 09.07.2007 року.

З 01.01.2008 року механізм реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Закону України «Про державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», де визначено що «дітям війни» виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність.

В зв'язку з цим, відповідачем позивачу з 01.01.2008 року проводилася щомісячна доплата в розмірі 47 грн. на підставі постанови КМУ від 28.05.2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Статтею 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесец , змін до деяких законодавчих актів України» був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Доводи відповідача про правомірність застосування. постанови Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 року для визначення розміру доплати до пенсії позивачу є необгрунтованими та суперечать ч.2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти Ліне на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Крїм того, відповідно до вимог ст. 6 вищезазначеного Закону вбачається, що під час визначення розміру підвищення пенсії за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно - правового акту, який би визначав цей розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що положення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, засто^зується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, .розповсюджується також і на ці спірні правовідносини, які виникли між позивачем та .дповідачем, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивача конституційної гарантії та права на підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Також відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії позивачу не є підставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобовязань, встановлених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

легія суддів вважає, що суд першої інстанції не правомірно прийшов до висновку щодо того, що позов підлягає задоволенню поза' межами строку позовної давності, встановленого КАС України, тобто за один рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом

05.06.2009року то відповідно до вимог ст. 100 КАС України стягнення необхідно проводити з 05.06.2008 року по день вказаний позивачем у позові - 31.12.2008 року.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в

-тині задоволенця ПОЗОВНИХ вимог щодо стягнення конкрет практично виплаченою сумою та належною сумою відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», оскільки суд не вправі визначати розмір грошової суми , яку належить нарахувцТи та ВИПлатити позивачу, в зв'язку з тим, що вчинення цієї дії є ВИКЛЮЧНОЮ компетенцією тільки управлінням Пенсійного Фонду.

З урахуванням наведеного вище, колегія судців дійшла до висновку про часткове скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304-1, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області задовольнити частково.

Постанову Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 серпня 2009 року в частині визнання відмови управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 надбавки до енсії, що не виплачувалась йому в повному обсязі протягом липня-грудня 2007 року, та надбавки до пенсів щ0 не виплачувалась йому в повному обсязі протягом травня-грудня 2008 року, визнати незаконною та зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль нарахунахи та виплатити ОСОБА_2 надбавку до пенсії у розмірі 1515 грн. 70 коп. ^ касувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у м. Бориспіль Київської області здійснити нарахуВання ОСОБА_1 недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 05 червня 2008 року по зі грудня 2008 року включно з врахуванням вже виплачених за цей період коштів.

В іншій частині постанову залишити без змін.

рішення набцрає зпконної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді