АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-8789/10 Головуючий у 1-й інстанції Середа А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської

області в складі:

головуючого Абрамова П.С.

суддів Корнієнка В.І.

ОСОБА_1

при секретарі Ачкасовій О.Н.

прокурора адвоката позивача

представника позивача відповідача

представника відповідача

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

колегії суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 червня 2010 у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі ставить питання про скасування рішення місцевого суду та просить постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вважає, що рішення постановлене в порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що позика повернута його батькові, первісному позикодавцеві, в повному обсязі.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до п.3,4 ч. І ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення місцевого суду і ухвалення нового є невідповідність висновків обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріали або процесуального права.

Місцевим судом правильно встановлено та не оспорюється сторонами, що 8 вересня 2006 року у своєму робочому кабінеті ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 в борг гроші в сумі 10 000 доларів США під 10,5% річних строком на один рік. При цьому ОСОБА_3 написав власноручно боргову розписку та передав її ОСОБА_4

Відповідач визнав факт отримання ним грошей у борг в сумі 10 000 доларів США, а також те, що боргова розписка від 8 вересня 2006 року написана та підписана ним особисто.

24 червня 2006 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповідав все своє майно своєму синові - ОСОБА_2, позивачу по справі (а. с. 8).

16 липня 2007 року ОСОБА_4 помер (а. с. 9-10).

ОСОБА_2 вчасно звернувся із заявою до нотаріальної контори та прийняв спадщину після свого батька. 10 квітня 2008 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру № 22, що розташована в будинку № 7 по вул. Жовтневій в м. Кременчуці Полтавської області та на грошові кошти, що зберігалися у філії ТОВ «Фінанси та кредит» та АТ «Український інноваційний банк» (а. с. 81).

Також місцевим судом встановлено, що ОСОБА_3 частково повернув борг позивачу ОСОБА_2, а саме 5300 грн., як проценти за користування 10 000 доларів США та 1000 доларів США в повернення основної суми боргу. З них 500 доларів США ОСОБА_3 передав позивачу в рахунок повернення боргу 11 березня 2008 року. Про це зазначено в борговій розписці (а. с 6).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.

Згідно ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається в письмовій формі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав установленим, що ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_4 гроші в сумі 10 000 доларів США, про що свідчить розписка, складена ним 8 вересня 2006 року і згідно якої гроші повинні бути повернуті 8 вересня 2007 року, та повернув всі кошти первісному позикодавцеві - ОСОБА_4 ще за його життя.

Таким чином, зібрані у справі докази з усією повнотою свідчать про те, що між сторонами укладено договір позики на суму 10 000 доларів США. Частково ОСОБА_3 повернув борг позивачу, а саме 1000 доларів США та за один рік проценти в сумі 5400 грн. Своїми діями відповідач визнав борг перед спадкоємцем, позивачем по справі. Решта боргу не повернута позивачу.

Доводи відповідача про те, що борг ним повністю повернутий ОСОБА_4, не підтверджені належними доказами. Навпаки спростовуються змістом листа, який є в матеріалах справи, із змісту якого видно, що ОСОБА_4 зобовязав свого сина, ОСОБА_2, отримати від ОСОБА_3 борг в сумі 10 000 доларів США.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобовязання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця свідчить про те, що боргове зобовязання не припинено. Тобто відповідач не повернув боргові кошти ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_3 надав суду ксерокопію розписки, на його думку, написану

ОСОБА_4 за життя про те, що йому повернуті всі борги ОСОБА_3 (а.c. 76). Під час розгляду в апеляційній інстанції ОСОБА_3 ненадав оригінал вказаної розписки, пояснюючи, що її не може знайти.

Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

4.2 статті 608 ЦК України зазначає, що зобовязання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора.

У статті 1219 ЦК України є вичерпний перелік прав та обовязків особи, які не входять до складу спадщини, де відсутня вказівка на договір позики.

Місцевим судом правильно встановлено, що позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем всього майна, що належало його батькові, ОСОБА_4 на момент смерті, за заповітом. Він належним чином прийняв спадщину, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Тобто ОСОБА_4 є належним позивачем по справі та має право на стягнення боргу з відповідача.

При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача за договором позики, суд застосовує курс гривні на час слухання справи за даними Нацбанку (а.с. 59). А саме 100 доларів США дорівнював 789 грн. Враховуючи часткове повернення боргу неповернутий основний борг

склав 9000 доларів США, що становить в гривнах 71 010 грн.

Оскільки проценти за 2006 рік повернуті, то підлягають стягненню проценти за період з 8 вересня 2007 року по 8 вересня 2009 року за два роки по 1050 доларів США за кожен рік, що становить 16 569 грн. (2100 доларів США х 789 грн.).

Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати - сплачене державне мито в сумі 827 грн. 75 коп. та ІТЗ 250 грн.

Загальна сума боргу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 87 579 грн. (71 010 + 16 569). Державне мито становить 876 грн. Недоплачене позивачем державне мито в сумі 49 грн. ( 876 - 827) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

За таких обставин, висновок суду переконливо спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, наданими позивачем та дослідженими місцевим судом, а саме наявність оригіналу боргової розписки у позивача.

Оскільки обставини справи місцевим судом встановлені повно та правильно, колегія судців вирішила апеляційну скаргу задовольнити, рішення місцевого суду скасувати та задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. І п. 3,4 ст. 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22 червня 2010 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 кошти в сумі 87 579 грн. (71 010 грн. +16 569 грн. ) та судовівитрати - державне мито в сумі 827 грн. 75 коп. та 230 витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави державі мито в сумі 49 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду України.

Головуючий Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: /підпис/