Галицький районний суд Івано-Франківської області
Справа № 2-о-96/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2010 року ОСОБА_1

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого судді -Мельника 1.1.

секретаря -Матейко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Галичі справу за заявою ОСОБА_2, зацікавлена організація - управління пенсійного фонду України в Галицькому районі про встановлення факту втрати джерела до існування,-

встановив:

ОСОБА_2 23 листопада 2010 року звернулася до Галицького районного суду із заявою і просить постановити рішення, яким встановити, що вона, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебувала на повному утриманні свого чоловіка, ОСОБА_3 та одержувала допомогу від нього, яка була постійним і основним засобом до існування.

В своїй заяві ОСОБА_2 посилається на ті обставини, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб їхній було зареєстровано 10 червня 1978 року в Маринопільській сільській раді Галицького району Івано-Франківської області. 13 лютого 2009 року чоловік її помер. На день його вони

проживали разом, що підтверджується довідкою, виданою Маріямпільською сільською радою Галицького району від 06 серпня 2010 року.

Більше як півтора року, чоловік отримував пенсію у розмірі 1663 грн. щомісяця, що являлося постійним і основним джерелом до існування, оскільки вона з 08 жовтня 1997 року ніде не працювала так як, доглядала за чоловіковою мамою.

Після смерті чоловіка вона втратила джерело засобів до існування, оскільки була на повному його утриманні та одержувала від нього допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Чоловковий сукупний доход був значно більшим ніж її (заявниці) нарахована пенсія, розмір якої становить 723 грн.

06 жовтня 2010 року вона звернулася до управління пенсійного фонду України в Галицькому районі з просьбою про призначення їй пенсії по втраті

годувальника. Однак, їй в цьому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду із заявою про встановлення факту сумісного проживання з покійним чоловіком.

заявниці та чоловіка. ОСОБА_4 вважає, дії управління пенсійного фонду України в Галицькому районі неправомірними, так як у відповідності п. 8 Постанови Правління Пенсійного фонду України 321-3 від 01 грудня 2008 року документ, що засвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника непрацездатних членів сімї, приймаються довідки уповноважених органів з місця проживання про спільне проживання годувальника на момент його смерті. При цьому вищевказана довідка була представлена відповідачу, тому на підставі положень Закону України „Про загальнообовязкове пенсійне страхування вважає відмову пенсійного фонду необгрунтованою, так як на даний час заявниця досягла пенсійного віку.

ОСОБА_4 подала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити з викладених у заяві підстав.

Представник Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі теж подав до суду письмову заяву із змісту якої вбачається, що щодо задоволення заяви ОСОБА_2 не заперечує, справу просив розглянути у відсутності представника пенсійного фонду.

Дослідивши представлені доводи заявниці та перевіривпш матеріали справи суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2І .перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

13 лютого 2009 року чоловік заявниці помер, що стверджується копією свідоцтва про його смерть.

На день смерті чоловіка заявниця, жителька с. Водники Галицького району, проживала разом з ним в одному спадковому будинку та вели спільне господарство, що підтверджується довідкою, виданою Маріямпільською сільською радою Галицького району Івано-Франківської області за № 689 від 06 серпня 2010 року.

Як вбачається з копії трудової книжки, заявниця з 1997 року ніде не працювала.

З довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 302 від 16.09.2010 року видно, що ОСОБА_3 отримував пенсію, що являлося постійним і основним засобом для існування подружжя.

Управління пенсійного фонду України в Галицькому районі щодо визнання заяви заявниці не заперечує, про що свідчить письмова заява.

За наведених вище в рішенні обставин і доказів суд приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 256 ч.2, 259 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,

перебувала на повному утриманні свого чоловіка, ОСОБА_3, та одержувала допомогу від нього, яка була постійним і основним засобом до існування

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Галицький районний суд.

Суддя: ОСОБА_5