Справа № 2-648/2010р.
РІШЕННЯ

Іменем України

19 лютого 2010 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

Головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Гроднової А.М.,

за уч. представника позивача - ОСОБА_1,

за уч. адвоката - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса ОСОБА_7 про визнання договору недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса ОСОБА_7 про визнання правочину дійсним та визнання добросовісним набувачем,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 р. ОСОБА_8 звернувся в суд з позовом в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса ОСОБА_7 про визнання договору недійсним.

Позивач зазначав, що 1 грудня 2004 р. ОСОБА_5 та невідома особа від імені неповнолітнього ОСОБА_4 уклали з ОСОБА_6 договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_7

Оскільки вказаний вище правочин був укладений від імені неповнолітнього ОСОБА_4 без нотаріально посвідченої згоди його батька і дозволу органу опіки та піклування, що суперечить ст. 32 ЦК України, а також з урахуванням, що на момент укладення договору ОСОБА_4 постійно проживав з батьком у с.Довжок Шаргородського району Винницької області, а підпис від його імені вчинено іншою особою просив визнати договір купівлі продажу спірної квартири недійсним.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 жовтня 2007 р. здійснено заміну позивача ОСОБА_8 на ОСОБА_4 у звязку з досягненням останнім повноліття.

Виходячи з підстав зазначених вище ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі.

02 лютого 2010 р. ОСОБА_6 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса ОСОБА_7 про визнання правочину дійсним та визнання добросовісним набувачем.

В позові зазначав, що не знав та не міг знати про протиправну поведінку ОСОБА_5 щодо відчуження нею від імені ОСОБА_4 належної йому 1/2 частки спірної квартири, є добросовісним набувачем 1/2 частки, яка належала ОСОБА_5

В звязку з чим просив суд визнати його добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_1 та визнати дійсним договір купівлі - продажу зазначеної квартири в 1/2 її частині, яка належала ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, вимоги зустрічного позову не визнав.

В судовому засіданні ОСОБА_6, його представник позов не визнали, вимоги зустрічного позову підтримали.

Відповідно до письмової заяви ОСОБА_5 визнала заявлений позов.

Приватний нотаріус ОСОБА_7 у судовому засіданні позов не визнала, вказувала, що при посвідченні договору були виконані усі необхідні вимоги діючого законодавства щодо посвідчення правочинів, вважала, що зустрічний позов підлягає задоволенню.

Заслухавши сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_1 належала на праві власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частини кожному на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 06.10.2004 р.

01.12.2004 р. між ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7

Ціна договору склала 67840 грн., які отримані продавцем від покупця під час оформлення договору.

Вказаний правочин був укладений з порушенням ст. 32 ЦК України, оскільки на момент його укладення ОСОБА_4, як власник 1/2 частини спірної квартири, був неповнолітнім, тому на вчинення такого правочину потрібна письмова нотаріально посвідчена згода батьків і дозвіл органу опіки та піклування.

Згоди його батька, з яким він постійно проживає, не було, за дозволом органу опіки та піклування ніхто не звертався (а.с. 12), а наданий нотаріусу дозвіл є підробленим, що підтверджено вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 3 березня 2008 p., яким засуджена ОСОБА_5, мати позивача, яка діяла від його імені (а.с. 85-86).

Зазначені обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 203 ЦК України, правочин, що вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Саме вказані обставини є підставою позовних вимог ОСОБА_4

В судовому засіданні було встановлено порушення права неповнолітнього на час вчинення правочину.

Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, яки встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Таким чином, з урахування вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до обраного позивачем способу захисту і ст. 216 ЦК України, в разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Такий наслідок недійсності правочину - реституція - настає незалежно від наявності вини сторін правочину в тому , що правочин є недійсним. Майно повертається стороні, яка передала його за недійсним правочином, лише тому, що правочин визнано недійсним і добросовісність сторони, яка набула майно за таким правочином, до уваги не береться.

Також, згідно ст. 216 ЦК України суд вважає необхідним повернути сторони по договору у первісне положення, зобовязавши повернути одержане кожним з них у натурі один одному.

Водночас в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса ОСОБА_7 про визнання правочину дійсним в частині та визнання добросовісним набувачем необхідно відмовити через безпідставність, оскільки вимог щодо витребування майна від добросовісного набувача позивачем не заявлялось, а обставини добросовісності чи недобросовісності з'ясовуються лише при розгляді вимог про витребування майна від добросовісного набувача і добросовісність сторони, яка набула майно за недійсним правочином, до уваги не береться.

Також вимоги щодо визнання договору дійсним в будь-якої частині не підлягають задоволенню оскільки виключаються обставинами з яких вказаний правочин є недійсним.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_5 підлягає стягненню на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 51 грн., ІТЗ - 30 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,212,214 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватного нотаріуса ОСОБА_7 про визнання договору недійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5, яка діяла від свого імені та від імені неповнолітнього ОСОБА_4 та ОСОБА_6, посвідчений 01.12.2004 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 - недійсним, повернувши сторони по договору у первісне становище.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 одержані нею кошти відповідно до договору купівлі - продажу від 01.12.200 4р., у розмірі - 67840 грн.

Зобов'язати Д,унюшкіна ОСОБА_9 передати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 одержану ним за договором купівлі - продажу від 01.12.2004 р. квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 51 грн., ІТЗ - 30 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 200 грн.

В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса ОСОБА_7 про визнання правочину дійсним в 1/2 частині та визнання добросовісним набувачем - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку, передбаченому ст. 294 ЦПК України.

Суддя: