АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Тимчук Л.А.,

суддів: Пікуля В.П., Чічіля В.А.,

при секретарі: Ренкевич М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві апеляційну скаргу Полтавської міської ради на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2009 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Розвиток 2009» про видачу виконавчого документа,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2009 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Розвиток 2009» звернулося до Постійно діючого третейського суду при Корпорації «Сила Закону» з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на обєкт незавершеного будівництва який включає незакінчене будівництво АЗС літ. А-2, ворота літ. №1, огорожа літ. №2, ворота літ. №3, ємності ПММ літ. №4-8, та знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 19,б, мотивуючи тим, що відповідач ОСОБА_2, до якого позивач звернувся з пропозицією укласти договір позики, не визнає та заперечує право власності позивача на вищевказане нерухоме майно.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Корпорації «Сила Закону» від 6 березня 2009 року позовні вимоги ТОВ «Розвиток 2009» задоволено.

Визнано за ТОВ «Розвиток 2009» право власності на обєкт незавершеного будівництва, який включає незакінчене будівництво АЗС літ. А-2, ворота літ. №1, огорожа літ. №2, ворота літ. №3, ємності ПММ літ. №4-8, та знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 19,б. Право власності підлягає державній реєстрації.

6 березня 2009 року ТОВ «Розвиток 2009» звернулося до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про видачу виконавчого документа на зазначений обєкт нерухомого майна.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2009 року видано виконавчий документ, яким, на виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «Сила Закону» від 6 березня 2009 року, зобовязано Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєструвати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Розвиток 2009» право власності на обєкт незавершеного будівництва, який включає незакінчене будівництво АЗС літ. А-2, ворота літ. №1, огорожа літ. №2, ворота літ. №3, ємності ПММ літ. №4-8, та знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Зіньківська, 19,б.

Не погодившись із ухвалою суду, Полтавська міська рада її оскаржила, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, про відмову у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа.

ТОВ «Розвиток 2009» у запереченнях на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно п.2 ч.2 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Відповідно до Закону України «Про третейські суди» третейський суд це недержавний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських відносин.

Враховуючи положення ст.ст. 55, 64, 124 Конституції України, аналізуючи зміст Закону України «Про третейські суди» (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали) та ст. 17 ЦПК України третейський суд як недержавний орган за цим законом має повноваження вирішення спорів лише тих сторін, якими укладено угоду (прийнято рішення) про передачу спору на розгляд третейського суду, і ці повноваження третейського суду не поширюються на спори, в яких, крім цих осіб, сторонами є інші особи, які не були сторонами третейської угоди, або спори, які стосуються прав і обовязків інших осіб, що не є сторонами третейської угоди.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Виходячи із принципу верховенства права, положень ст. ст. 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом, та положень ст.ст. 3, 15 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу слід дійти висновку про пріоритетність права особи на судовий захист цивільних прав і інтересів, у тому числі шляхом оскарження дій і рішень.

Таким чином, враховуючи зазначені положення та принцип добровільності утворення третейського суду, обовязковість рішення третейського суду лише для сторін третейської угоди, положення ст. 56 Закону України «Про третейські суди» (в редакції, яка діяла на час постановлення ухвали) та ст. 293 ЦПК України, щодо неможливості оскарження ухвали компетентного суду про видачу виконавчих документів, поширюється лише на сторони третейської угоди і не може поширюватися на інших осіб, які не є учасниками третейської угоди і третейського розгляду, права та інтереси яких порушено рішенням третейського суду, прийнятим з перевищенням наданих йому повноважень та поза межами його компетенції.

Колегією суддів встановлено, що земельна ділянка, на, якій знаходиться обєкт незавершеного будівництва, що включає незакінчене будівництво АЗС літ. А-2, ворота літ. №1, огорожа літ. №2, ворота літ. №3, ємності ПММ літ. №4-8, перебуває у комунальній власності Полтавської міської ради, та на час ухвалення рішення третейським судом та постановлення ухвали Октябрським районним судом м. Полтави перебувала в оренді ТОВ «Компанія-Цес-Холдинг».

Отже, розгляд справи щодо визнання права власності на вищевказаний обєкт незавершеного будівництва, без залучення власника земельної ділянки Полтавської міської ради є порушенням її прав.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд вважає за потрібне вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки при постановленні ухвали були допущені наступні порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування ухвали суду.

Так, ч. 6 ст. 56 Закону України Про третейські суди визначений вичерпний перелік підстав, за яких суд відмовляє у видачі виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду.

Зокрема, однією з підстав відмови у видачі виконавчого документа є застосування третейським судом способу захисту прав та інтересів, не передбаченого законодавством України.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема, із правочинів.

За змістом норм ст. ст. 16, 392 ЦК України визнання права власності на майно як спосіб захисту прав і інтересів особи передбачено у випадку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати особою документа, який засвідчує право власності на це майно.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що між ТОВ «Розвиток 2009» та ОСОБА_3 фактично відсутній спір щодо права власності на вищевказане майно.

Отже, третейський суд прийняв рішення, яким, у даному випадку, захистив права і охоронювані інтереси у спосіб не передбачений чинним законодавством, оскільки постановив рішення, в якому визнав право власності на нерухоме майно за ТОВ «Розвиток 2009» року за відсутності підстав передбачених чинним законодавством.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 55, ч. 1 ст. 56, ст. 57 Закону України Про третейські суди та ст. ст. 1, 3, 4 Закону України Про виконавче провадження видача виконавчого документа на виконання рішення третейського суду та його виконання здійснюється у тому разі, якщо воно потребує вчинення певних заходів примусового виконання органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх службовими особами залежно від способів захисту цивільних прав.

У заяві про видачу виконавчого документа, щодо визнання права власності на нерухоме майно, заявник не мотивував та не навів обставин у підтвердження того, що Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» відмовилося реєструвати право власності за ТОВ «Розвиток» 2009» і це рішення підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби.

Колегія суддів також звертає увагу, що суд першої інстанції при винесенні ухвали про видачу виконавчого документа на підставі рішення третейського суду зобовязав орган реєстрації вчинити відповідні дії по реєстрації права власності хоча вказаний орган до участі у справі залучений не був, дані про порушення ним прав ТОВ «Розвиток 2009» у матеріалах справи відсутні..

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про видачу виконавчого документу по рішенню третейського суду підлягає скасуванню, а у видачі виконавчого документу за рішенням третейського суду слід відмовити.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, ст. ст. 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Полтавської міської ради задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2009 року скасувати та постановити нову.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Розвиток 2009» у видачі виконавчого документа щодо зобовязання Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» зареєструвати право власності на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Корпорації «Сила Закону» від 6 березня 2009 року (справа 1-25ц/2009).

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді:

З оригіналом згідно

суддя В.П. Пікуль