Справа №22-ц-3880/10 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Шевченка В.А.,

суддів Семеній Л.І., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Володимирський», третя особа: ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання недійсним договору поруки

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк Володимирський», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору поруки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2010 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вказують, що рішення місцевого суду є незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, тому просять його скасувати і ухвалити нове по суті позовних вимог.

ОСОБА_1 зазначає, що судом не взято до уваги, що під час укладення договору поруки він перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 та її згода на зазначений правочин не була надана, а тому, враховуючи положення ЦК України та розяснень Верховного Суду України, вчинений правочин є недійсним з моменту його укладення.

ОСОБА_2 зазначає, що разом з ОСОБА_1 вони проживають однією сімєю та вважають один одного чоловіком та дружиною, а тому при укладенні договору поруки ОСОБА_1 за відсутності письмової згоди були порушені її права. Крім того, враховуючи відсутність у ОСОБА_1 намірів створити наслідки за договором поруки, вважає правочин фіктивним, а тому є всі підстави визнати його недійсним.

Розглянувши справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату розгляду справи, та дослідивши матеріали справи й перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не підлягають задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами та не взяв до уваги доводи ОСОБА_2 щодо необхідності згоди подружжя в разі розпорядження майном відносно правовідносин за договором поруки. Крім того, суду не надано доказів наявності умислу на укладення фіктивного правочину, а також відсутні підстави встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, оскільки встановлення цього факту не тягне за собою юридичних наслідків, а саме визнання недійсним договору поруки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 23 січня 2008 року між Публічним акціонерними товариством Комерційним банком «Володимирський» (далі ПАТ КБ «Володимирський») та ОСОБА_3 було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 09/КЛ/08/02, згідно якого банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у виді відновлювальної кредитної лінії з лімітом, що змінюється в порядку зменшення з суми 700000 грн. до 40800 грн. за період з 23 січня 2008 року по 18 січня 2013 року щорічно зі сплатою 21% річних з терміном користування з 23 січня 2008 року до 18 січня 2013 року (а.с. 40-46).

23 січня 2008 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 005-09/КЛ/08/02, відповідно до якого поручитель бере на себе зобовязання відповідати перед кредитором по зобовязанням ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору від 23 січня 2008 року у повному обсязі цих зобовязань (а.с. 10). Пунктом 2.1. Договору передбачено, що сторони договору у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за основним зобов'язанням кредитним договором, нарахованих процентів за користування кредитом та неустойки (штрафу, пені).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 в частині визнання договору поруки недійсним у звязку із відсутністю письмової згоди ОСОБА_2 з підстав фактичних шлюбних відносин, що між ними склались, оскільки положення ст. 65 СК України при визначенні характеру правовідносин позивачів у спорі не можуть бути застосовані до правовідносин за договором поруки.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

З огляду на викладене, порука є способом забезпечення виконання зобовязання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Відповідно, договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором.

Судом також вірно взято до уваги розяснення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині встановлення факту проживання її та ОСОБА_1 однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, оскільки останнє не тягне за собою юридичних наслідків.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склались між сторонами, дав належну правову оцінку доказам, поясненням сторін.

Рішення суду відповідає вимогам норм матеріального права та ґрунтується на зібраних у справі доказах.

Доводи ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вже були предметом розгляду в суді першої інстанції, отримали обєктивну оцінку та обґрунтовано ним спростовані.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді -