Справа №22-ц-4493/10 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

05 жовтня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого Семеній Л.І.,

суддів Білецького О.М., Кононенко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2010 року

за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» про визнання недійсними договорів,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2010 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвала місцевого суду є незаконною та такою, що порушує права позивача, тому просить вказану ухвалу скасувати і постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Зазначає, що судом не взято до уваги факт знаходження позивача у скрутному матеріальному становищі у звязку із зростанням штрафних санкцій за несплату кредитних коштів. Крім того, відповідачем надіслано повідомлення-вимога про можливість звернення стягнення на квартиру позивача у випадку непогашення боргу вже після винесення ухвали про відмову у забезпеченні позову, яке є доказом можливого ускладнення виконання рішення суду.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1, яка підтримала скаргу з мотивів в ній викладених, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для забезпечення позову.

З таким висновком суду можна погодитись, так як він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинні бути зазначені причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні Зарічного районного суду м. Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСибБанк» (далі ПАТ «УкрСибБанк») про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту №0 від 07 вересня 2007 року та договору іпотеки №63208 від 07 вересня 2007 року.

19 липня 2010 року ОСОБА_1 звернулася із заявою про забезпечення позову, яку обґрунтовувала тим, що у разі задоволення її позову, вчинення дій на виконання договірних зобовязань за час розгляду судом справи по суті, лише ускладнить виконання рішення суду. Просила суд вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони позивачу та відповідачу вчиняти будь-які дії, направлені на виконання сторонами договірних зобовязань за договором про надання споживчого кредиту до закінчення розгляду справи по суті (а.с. 21).

Відповідно до абз.1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (із змінами від 12.06.2009 р.) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За таких обставин та враховуючи, що навіть у випадку задоволення вищезгаданих вимог ОСОБА_1, рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, колегія суддів вважає, що законних підстав для забезпечення позову не вбачається, а тому суд першої інстанції прийшов правильного висновку про відмову в задоволенні такої заяви.

Обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі є формальними і не можуть бути підставою для скасування чи зміни ухвали.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді