23.12.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Категорія №
Доповідач: Приходько Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2010 року грудня місяця 23 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кузнєцової О.А.

суддів Приходько Л.А.

ОСОБА_2

при секретарі Ляшенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року в справі

за позовом

широкого ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Каховське автотранспортне підприємство 16506» про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

04 червня 2010 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ВАТ «Каховське АТП 16506» посилаючись на те, що з листопада 2000 року перебуває в трудових відносинах з відповідачем, працюючи на посаді директора дочірнього підприємства «Чаплинська автоколона АТП16506» ВАТ «Каховське АТП 16506».31.05.2010 року наказом №53-к від 31.05.2010 року звільнений за п.1ст.41 КЗпП України у звязку з одноразовим груби порушенням трудових обовязків керівником відокремленого підрозділу. Підставою для звільнення визнано Акт про порушення трудових обовязків керівника від 27.05.2010року. Вважаючи своє звільнення безпідставним і незаконним просив суд визнати незаконним наказ №53-к від 31 травня 2010 року, поновити його на посаді директора дочірнього підприємства «Чаплинська автоколона АТП16506» ВАТ «Каховське АТП 16506», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду в розмірі 10000грн, та понесені ним судові витрати в сумі 100грн.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні ОСОБА_3, апеляційну скаргу підтримала, за обставинами викладеними в апеляційній скарзі. Просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення.

Заперечуючи проти апеляційної скарги представник відповідача ОСОБА_5 зазначив, що рішення, на його думку, є законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з того, що невиконання відповідачем доручення керівника підприємства, викладеного в листі від 06.10.2009 року є грубим порушенням трудових обовязків, яке завдало значну шкоду підприємству. Звільнення здійснено судом з дотриманням вимог ст.ст. 147, 147-1,149 КЗпП України.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до п. 1 ст. 41 КЗпП України, у випадку одноразового грубого порушення трудових обовязків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності трудовий договір з ним може бути розірваний з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ВАТ «Каховське АТП 16506». З 29.11.2000 року обіймав посаду директора дочірнього підприємства «Чаплинська автоколона АТП16506» ВАТ «Каховське АТП 16506»(а.с.6-7, 64).

27.05.2010 року головою правління ВАТ «Каховське АТП 16506», фінансовим директором ВАТ «Каховське АТП 16506», заступником голови правління ВАТ «Каховське АТП 16506», акціонером ВАТ «Каховське АТП 16506» складений акт про те, що директор ДП «Чаплинська автоколона 16506 ВАТ «Каховське АТП 16506» відмовився надавати письмові пояснення на вимогу по перевірці діяльності та організації роботи дочірнього підприємства.

Наказом голови правління ВАТ «Каховське АТП 16506» від 31.05.2010 року №53-к позивач звільнений з 31.05.2010 року за п.1 ст.41 КЗпП України у звязку з одноразовим грубим порушенням трудових обовязків керівником відокремленого підрозділу на підставі акту про порушення трудових обовязків керівника від 27.05.2010 року(а.с.4), в той же день ОСОБА_3 ознайомлений з наказом.

Тобто, як вбачається з наказу від 31.05.2010 року №53-к та акту від 27.05.2010 року, підставою для звільнення позивача є його відмова від дачі письмових пояснень по перевірці діяльності та організації роботи дочірнього підприємства.

Будь-яких інших підстав для звільнення з наказу не вбачається.

А тому висновок суду, що позивач правомірно звільнений з посади у звязку невиконанням відповідачем доручення керівника підприємства, викладеного в листі від 06.10.2009 року №186, є помилковим, оскільки ні наказ від 31.05.2010 року №53-а, ні акт від 27.05.2010 року не містять будь-яких посилань на невиконання позивачем доручення керівника.

Виходячи з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, відсутність шкоди, колегія суддів вважає, що відмова позивача від дачі письмових пояснень щодо діяльності та організації роботи дочірнього підприємства не можна вважати грубим порушенням трудових обовязків, а тому підстави, визначені п.1ст. 41 КЗпП України, для звільнення позивача відсутні.

Отже, наказ про звільнення ОСОБА_3 від 31.05.2010 року №53-к, є таким, що не відповідає вимогам п.1ст.41 КЗпП України. Позивач, звільнений без законної правової підстави, відповідно до вимог ч.1 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на роботі.

У звязку із чим, згідно з вимогами ч.2 ст. 235 КЗпП України, з відповідача на користь позивача повинен бути стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Розмір середнього заробітку визначений відповідно до довідки ВАТ «Каховське АТП 16506» від 27.07.2010 року №210(а.с.66) на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (зі змінами та доповненнями) становить 17323.21грн. Враховуючи, що позивач з жовтня 2010 року працевлаштувався, та отримав заробіток в сумі 2500грн., суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід зменшити на розмір отриманої позивачем заробітної плати до 14823грн.21коп.

Враховуючи, що внаслідок незаконного звільнення позивач зазнав моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, відповідач повинен відшкодувати заподіяну позивачу моральну шкоду.

Визначаючи розмір моральної шкоди в сумі 1000грн. колегія суддів виходить з характеру правопорушення, глибини і тривалості фізичних та душевних страждань, а також з врахуванням вимог розумності та справедливості.

За таких обставин рішення суду, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, слід скасувати і ухвалити нове рішення.

Витрати на правову допомогу понесені позивачем в розмірі 100грн. підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, п.1ст.41 КЗпП України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 20 вересня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Наказ голови правління відкритого акціонерного товариства «Каховське АТП 16506» від 31 травня 2010 року №53-к визнати незаконним.

Поновити ОСОБА_3 на посаді директора дочірнього підприємства «Чаплинська автоколона АТП 16506» відкритого акціонерного товариства «Каховське автотранспортне підприємство 16506» з 31 травня 2010.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Каховське автотранспортне підприємство 16506» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу 14823грн.21коп. без урахування обовязкових податків та платежів, а також витрати понесені на правову допомогу в сумі 100грн.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Каховське автотранспортне підприємство 16506» судовий збір на користь держави в розмірі 148.23грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: