Справа №2-7/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2010 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого Драновської С.З.

при секретарі Краєвській Г.П.

адвокатів: ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Радивилів справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 районна державна нотаріальна контора та ОСОБА_6 районне бюро технічної інвентаризації про визнання частково недійсним свідоцтва про спадщину за законом та запис в електроному Реєстрі прав власності на нерухоме майно

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом.

В подальшому позивачі змінили позовні вимоги і просили визнати недійсним свідоцтво про право на спадшину за законом, видане ОСОБА_5 від 20 червня 2008 року, посвідчене державним нотаріусом ОСОБА_6 районної нотаріальної контори ОСОБА_7 і зареєстроване в реєстрі №2197 на 44/100 домоволодіння по вул.Грушевського,42 в м.Радивилів Рівненської області та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.06.2008 року Комунального підприємства «ОСОБА_6 районне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер №22704003.

В обґрунтування позову посилаються на те, що вони сторони по справі є рідними сестрами. Їх батькам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 належав на праві спільної власності як подружжю будинок з господарськими спорудами по вул.Грушевського,42 у м.Радивилів.

Дане домоволодіння було розділене між подружжям згідно мирової угоди від 27.10.1970 року. За мировою угодою батьку ОСОБА_8 було виділено 2-ві кімнати по 12.8 кв.м. кожна, коридор з вулиці площею 4 кв.м., що склало 44/100 всього домоволодіння. На дану частку батько отримав технічний паспорт та свідоцттво про право власності від 22.02.1994 року та зареєстрував його у Радивилівському районному бюро технічної інвентаризації номер 7-3-3-151 від 29.04.2002 року

Інша частина будинку, тобто 56/100 належала мамі ОСОБА_9, яку віддала відповідачці по справі.

17 травня 2002 року батько подарував належну йому частину домоволодіння у м.Радивилів вул.Грушевського,42 позивачкам. В цьому ж році в належну їм частину будинку була прописана дочка позивачки ОСОБА_4- ОСОБА_10.

05 серпня 2004 року померла їх мати ОСОБА_9, а 14.02.2006 року батько- Вівчарук ОСОБА_11.

11.12.2008 року позивачки звернулися до реєстратора у ОСОБА_6 бюро технічної інвентаризації із заявою про реєстрацію за ними права власності на дану частину домоволодіння, однак їм було відмовлено поскільки дане домоволодіння було зареєстровано за відповідачкою.

ОСОБА_5 приховала від нотаріуса наявність інших спадкоємців та договору дарування на 44/100 належної їм частини будинку і знехтувала волю померлого батька.

Позивачка ОСОБА_3 позов підтримала в повному обсязі і додатково пояснила, що всі сестри доглядали до смерті своїх батьків і відповідачці добре було відомо про договір дарування батьком частини будинку. Також зазначала, що відмови від належної їм позивачкам 44/100 домоволодіння вони не писали, однак ОСОБА_5 по дублікатах неправомірно оформила все на себе.

Позивачка ОСОБА_4 позов також підтримала і стверджувала, що після оформлення договору дарування батько відмурував свою частину будинку і проживав окремо. ОСОБА_12 добре було відомо про волю батька і договір дарування та про всі документи які знаходилися в ОСОБА_4 Їй незрозумілі дії сестри, так як за життя батько допоміг усім 3-м дочкам побудуватися і вони живуть поряд. Разом з тим відповідачка зробила таким чином, щоб ніхто нічого не зрозумів, і давала оголошення через газету про загублені документи і оформляла в державного нотаріуса.

Враховуючи наведене, просили позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_5 позову не визнавала і показала, що дійсно в 1994 році за мировою угодою між батьками будинок був розділений, однак їй нічого не було відомо про договір дарування. Всі документи, що вимагалися, здала державному нотаріусу і не пригадує чи повідомляла її про те, що є дві сестри.

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_7 пояснила, що дійсно оформляла спадщину і видавала відповідачці свідоцтво про право на спадщину за законом та витребувала і перевірила всі необхідні документи згідно діючої інструкції. Договір дарування не був зареєстрований, і їй відповідачкою про такий не повідомлялось. При оформленні спадщини також долучено оригінал свідоцтва про смерть.

Представник Комунального підприємства ОСОБА_6 районне бюро технічної інввентаризації ОСОБА_13 в задоволенні позову не заперечував і пояснив, що проводив реєстрацію спірної будівлі з врахуванням дубліката свідоцтва та виданого свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідачку, а відносно договору дарування йому нічого не було відомо.

Заслухавши позивачок ОСОБА_3, ОСОБА_4 та адвоката ОСОБА_1, що представляє їх інтереси, відповідачку ОСОБА_5 і адвоката ОСОБА_2. який представляє її інтереси, і третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідачки ОСОБА_7 та ОСОБА_13 та вивчивши матеріали справи суд знаходить, що позовна заява підлягає до задоволення .

Так, під час судового слідства встановлено, що 27.10.1970 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час розгляду цивільної справи в Радивилівському районному суді укладено мирову угоду, відповідно до якої ОСОБА_8 оформив свідоцтво про право власності на 44/100 домоволодіння по вул.Грушевського,42 в м. Радивилів.

25.04.2002 року на дану частину будівлі виготовив технічний паспорт в Радивилівському районному бюро технічної інвентаризації, а 17.05.2002 року ОСОБА_8 подарував 44/100 даного домоволодіння своїм дочкам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (Договір дарування від 17.05.2002 року посвідчений приватним нотаріусом Радивилівського районного нотаріального округу ОСОБА_14 і зареєстрований в реєстрі за №613). Слід зазначити, що в цьому ж році в належну частину будинку була прописана дочка ОСОБА_4 ОСОБА_10

Із матеріалів інвентаризаційної справи №7-303-151 Радивилівського районного бюро технічної інвентаризації вбачається, що 29.03.2008 року за заявою ОСОБА_5 на власника ОСОБА_8 згідно дубліката свідоцтва про права власності виданого виконавчим комітетом ОСОБА_6 міської ради (взамін втраченого) оформлено витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно ( ОСОБА_2 ССІ №143844) та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно (ОСОБА_2 ССІ №143845), а саме на 44/100 частки домоволодіння по вул.Грушевського,42 в м. Радивилів.

20.06.2008 року державним нотаріусом ОСОБА_6 районної нотаріальної контори ОСОБА_7 ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 44/100 домоволодіння по вул.Грушевського,42 в м.Радивилів, що належало ОСОБА_8, який помер 14.02.2007 року (свідоцтво про право на спадщину за законом від 20.06.2008 року, посвідчене державним нотаріусом ОСОБА_6 районної нотаріальної контори ОСОБА_7Л.і зареєстроване в реєстрі №2197).

Під час судового слідства встановлено, що відповідачка при подачі заяви до державного нотаріуса не повідомила про сестер, зверталася в газету із оголошенням про втрату свідоцтва, а не до позивачок. Дане повністю спростовує її твердження щодо незнання про існування договору дарування на 44/100 домоволодіння.

Відповідно, ОСОБА_5 не мала права на спадкування 44/100 спірного домоволодіння і таке свідоцтво слід визнати недійсним.

Посилання відповідачки і її представника, що договір дарування частини домоволодіння слід вважати не укладеним через відсутність його реєстрації в органах БТІ є також безпідставне.

Сторони в пункті 6 зазначеного договору Дарування домовились, що право власності обдарованих на частину домоволодіння виникає з моменту нотаріального посвідчення. Тобто право власності переходить з моменту укладення договору, а не з часу його реєстрації.

Враховуючи зазначені обставини, слід визнати недійсним і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.06.2008 року Комунального підприємства «ОСОБА_6 районне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 22704003, де власником 44/100 спірного домоволодіння записано ОСОБА_5.

На підставі наведеного та керуючись ст.243 ЦК України (в ред.2963 року), ст.ст.319, 321.393.386,1301 ЦК України,ст. ст.10,11,60,212.213, ЦПК України суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволити.

Визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом видане ОСОБА_5 від 20 червня 2008 року посвідчене державним нотаріусом ОСОБА_6 районної нотаріальної контори ОСОБА_7 зареєстроване в реєстрі №2197 на 44/100 домоволодіння по вул.Грушевського,42 в м.Радивилів Рівненської області та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 20.06.2008 року Комунального підприємства «ОСОБА_6 районне бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер№22704003 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Драновська С.З.