АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2а-1623/09Головуючий у 1-й інстанції Томчук
Провадження № 22ц-1382/10 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Ходоровський М. В., Хома М. В.,

при секретарі - Юрдига Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя

цивільну справу за апеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України в Шумському районі Тернопільської області

на постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1

до управління Пенсійного фонду України в Шумському районі /надалі «управління»/ про зобов'язання здійснити перерахунок призначеної державної та додаткової пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся з вимогами до управління про зобов'язання провести нарахування та виплату державної й додаткової пенсії згідно із законом, що регулює правовий статус осіб які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та зобов'язати продовжувати нарахування та виплату зазначених видів пенсій у подальшому.

В обґрунтування вимог вказував, що є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, інвалідом 3-ої групи захворювання, пов'язаного з Чорнобильською катастрофою, у зв'язку з чим, на підставі вимог ст.ст. 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи " (далі Закон), розмір його основної пенсії як інваліда 3-ої групи повинен становити не менше шести мінімальних пенсій за віком.

Окрім цього, вважає, що повинен отримувати додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Шумського районного суду від 28.12.09 позовні вимоги задоволено частково, визнано дії Управління неправомірними, зобов'язано відповідача провести нарахування та виплату спірних сум за період із 22 травня 2008 року по 01 вересня 2009 року з врахуванням нарахованої та виплаченої пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду, як таку, що постановлена із порушенням норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Вказує, що мінімальна пенсія за віком Законом не встановлена й, що для даних правовідносин не можна застосовувати ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ", оскільки мінімальна пенсія застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених саме за цим Законом.

Окрім того, зазначає, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету, а Управління виступає лише як розпорядник коштів державного бюджету і, отримавши асигнування, виплачує їх за цільовим призначенням.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія вважає, що скарга до задоволення не підлягає.

Судом установлено, що позивач є потерпілим від аварії на ЧАЕС першої категорії, інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, пов'язаного з наслідками аварії на ЧАЕС (інвалідність встановлена 21.05.97).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідно до вимог ст. ст. 54, 50 Закону позивач має право на одержання пенсії, не нижчої шести мінімальних пенсій за віком, і додаткової пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, а тому відповідач повинен був діяти у відповідності з даними вимогами Закону та здійснити позивачу відповідний перерахунок та виплату пенсії.

З урахуванням того, що відповідач таких дій не вчинив, чим порушив гарантоване державою право позивача на соціальні виплати у встановлених законодавством розмірах, це право підлягає захисту шляхом задоволення позову.

Із таким висновком суду апеляційна інстанція погоджується.

Відповідно до ст. 49 Закону, пенсії особам, віднесених до категорії 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ч. 4 ст. 54 Закону в усіх випадках розмір пенсій для інвалідів 3 групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком.

У силу ст. 50 Закону, особам, віднесеним до категорії 1, які є інвалідами 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Виходячи зі змісту вищезгаданих статей Закону, вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсій є мінімальна пенсія за віком, розмір якої згідно з вимогами ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет на відповідний рік, з урахуванням якого визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

Законом України від 28.12.2007 за № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" статті 50, 54, 67 Закону змінено та встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами, а розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним до першої категорії, зокрема, для інвалідів третьої групи, встановлюється у розмірі 15 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами. Максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 зміни, внесені Законом України від 28.12.2007 за № 107-УІ "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" вказані зміни визнано неконституційними і зазначено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

На підставі наведених норм законодавства суд обґрунтовано дійшов до висновку, що з 22.05.08 по 01.09.09 під час обчислення державної пенсії та додаткової пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач повинен був керуватися ст.ст. 50, 54 Закону в редакції від 06.06.96 р. за № 230/96-ВР та ст.ст. 39, 67 Закону в редакції від 05.10.2006 р. за №23 1-У.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що положення ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", яким визначено мінімальний розмір пенсії за віком, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених за цим Законом, оскільки таке положення не є перешкодою для застосування мінімального розміру пенсії за віком для розрахунку інших, пов'язаних з нею пенсій чи доплат, так як чинним законодавством не встановленого іншого мінімального розміру пенсії за віком.

З урахуванням того, що законодавством України не надано повноважень Кабінету Міністрів щодо встановлення розміру мінімальної пенсії за віком або встановлення в абсолютних цифрах розмірів соціальних виплат, які відповідно до чинного законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної пенсії за віком або розміру мінімальної заробітної плати, посилання відповідача на необхідність застосування Постанови КМ України за №654 від 16.07.2008 року "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" для основної пенсії та Постанови за №530 від 28.05.2008 року "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян ", судова колегія не приймає до уваги, виходячи з пріоритету законів над підзаконними нормативними актами, якими звужено зміст та обсяг прав громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 8 ЦПК України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Згідно із ст. 17 Закону України " Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини " суди при розгляді справ застосовують Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський Суд у рішенні від 08.11.05 по справі " Кечко проти України" звернув увагу на те, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє ( п.23).

Одночасно Європейський Суд з прав людини не прийняв до уваги аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Виходячи з наведених вимог законодавства, доводи апелянта про відсутність бюджетних асигнувань для реалізації Закону є безпідставними.

Відповідно до ст.87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більше як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії, а не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачується за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, зібраним доказам й підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Шумському районі Тернопільської області відхилити.

Постанову Шумського районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2