Справа № 2-77/10
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.02.2010 року Баштанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого :

судді Янчук С.В.

при секретарі Гуровій Л.А.,

за устю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка справза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 1 2 частку житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими спору дами

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 27 січня 1й8<> рок> між ним та відповідачкою був укладений шлюб, який було розірвано Баштанським районним судом 08 вересня 2008 року. В період шлюбу вони разом придбали житловий будинок по вулиці Молодіжній 80, який за рішенням суду від 21 серпня 2003 року належить відповідачу. Відповідно і всі правовстановлюючі документи на житловий будинок буди оформлені на відповідача. Після розірвання шлюбу відповідачка не погоджуються на добровільний поділ майна, мотивуючи що даний житловий будинок зареєстрований на ній. Відповідно до вищевказаного позивач просив розділити сумісно придбаний під час шлюбу будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, визнавши за ним 1/2 частину вказаного будинку та господарських споруд, стягнувши з відповідача судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги змінив , та просив розділити даний житловий будинок, визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного будинку та господарських споруд, а судові витрати з позивачки не стягувати.

Відповідач: ОСОБА_2, в судове засідання з»явилась, позовні вимої н ви знала частково. В судовому засіданні пояснила, що дійсно даний будинок, вона з позивачем придбали за час спільного проживання в шлюбі, однак вона не бажає , щоб позивач мав право власності на 14 частину даного будинку, так як вона все рівно має бажання перереєструвати даний будинок на доньку та сина, та вважає, що даний будинок все рівно буде власністю дітей.

Дослідивши та оцінивши матеріали цивільної справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд дійшов до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 27.01.1980 року відділом реєстрації актів цивільного стану Нижньогорожанської сільської ради, Сколівського району. Львівської області зареєстровано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 актовий запис № -4 ).

Із матеріалів справи вбачається, що за цей час, спільною працею останні придбали житловий будинок в с.Виноградівка, Баштанського району, по вулиці Молодіжній №-80 відповідно до договору купівлі-продажу між радгоспом «Виноградівський» та

відповідачем, будинок по вулиці Молодіжній №-80, що в с.Виноградівка, Баштанського району, Миколаївської області, яким визнано законність придбання даного будинку на підставі рішення суду від 21.08.2003 року .

Сімейний кодекс України регулює відносини, які виникли починаючи з дня набрання ним чинності. Сімейний кодекс не має зворотної сили і не може поширюватися на відносини, які виникли до 01.01.2004 року. В даному випадку дані правовідносини регулюються Кодексом про шлюб та сімю України.

Відповідно до ч.І ст. 22 КпШС України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю,

Наведені обставини свідчать про те, що в відповідності до положень ст.ст. 22.28 КпШС, які були чинними на момент виникнення права власності відповідача на вищевказане майно, останнє є спільною сумісною власністю позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2. Таким чином суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.

Право власності на дане майно зареєстровано за відповідачем.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2 ст.60 СК України).

Частиною 1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки будь-яких доказів про існування домовленостей між сторонами щодо майна не надано, суд вважає, що їх частки у спільному майні є рівними, том враховуючи наведені обставини та положення ст.ст.60,70 СК України суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою. с.Виноградівка, Баштанського району, по вулиці Молодіжній №-80, Миколаївської області.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.60,61,68,70,71 Сімейного Кодекс України, ст.. 10,60,212, 215, 218 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на /г частину житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими спорудами - задовольнити повністю.

Розділити житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами і є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши право власності на /г частину житлового будинку №-80 по вул. Молодіжній в с. Виноградівка, Баштанського району, як обєкта спільної сумісної власності подружжя.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.