РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Справа №2-4975/10

12 серпня 2010 р. Ленінський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого Лазарєва А.В.,

секретаря Клименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківській області про визнання дій протиправними, зобов»язання перерахувати та виплатити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати протиправними дії відповідача, управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківській області щодо перерахування йому державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії. Зобов»язати відповідача з 1 липня 2001 р. здійснити перерахунок і виплату йому на підставі ст.. ст.. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» державної пенсії по інвалідності та додаткової за шкоду, заподіяну здоров»ю та здійснювати такі нарахунки і виплати в подальшому, мотивуючи тим, що він визнаний інвалідом 2 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії.

У відповідності до вказаного Закону він має право на пенсію по інвалідності в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

У судове засідання сторони не з»явилися, звернувшись до суду з заявами з проханням розглянути справу за їх відсутністю.

У своїй заяві позивач позовні вимоги підтримав.

Відповідач надіслав суду письмові заперечення проти позову.

Приймаючи до уваги, що сторони про час слухання справи були повідомлені належним чином, просять суд розглянути позов за їх відсутності, керуючись ст.. 169 ЦПК України, суд вважає можливим заслухати справу у відсутності сторін.

Згідно заперечень відповідача, частина 5 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 /в редакції на 1 січня 2007 р./ та ч. 7 ст. 54 цього ж Закону / в редакції станом на 1 січня 2008 р./., встановлюють, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання від Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.

На підставі цієї норми Управління Пенсійного фонду України в Харківському районі при нарахуванні основної та додаткової пенсії позивачу керувалося Постановами КМУ:

«Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету» від 3 січня 2002 р., яка встановлювала, що виходячи з розміру 19 гр. 91 коп. провадився розрахунок пенсій, призначених у відповідності до ст.. ст.. 50, 54 ч. 4 Закону України №796; від 13 липня 2004 р. №894, відповідно якої розмір пенсії збільшувався на 12%; від 27 грудня 2005 р. №1293 «Про збільшення розмірів пенсії деяким категоріям громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою з 1 січня 2006 р. передбачено збільшення пенсій учасникам ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986 р. у 3,5 рази. Зазначеною постановою для інвалідів 2 групи встановлено мінімальний розмір пенсії 500 гр.; від 28 травня 2008 р. №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян»;

від 16.07.2008 р. № 654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою з 1 липня 2008 р. встановлено мінімальний розмір пенсії для інвалідів 2 групи в сумі 1090 гр..

При визначенні розміру пенсій відповідач також керувався Законами України про Державний бюджет на 2008 2010 р., якими було встановлено розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Ст.. 63 Закону України №796 передбачено, що фінансування витрат, пов»язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету

Відповідач вважає, що виплати позивачу проводилися у відповідності до Закону, а тому у задоволенні позову просить відмовити. Вважає неможливим вчиняти виплати позивачу на майбутнє, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому. Також просить застосувати передбачений ст.. 256 ЦК України строк позовної давності у 3 роки..

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Позивач з 1 липня 2001 р. знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківській області та отримує пенсію по інвалідності 2 групи внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації аварії на ЧАЕС.

Позивач віднесений до категорії 1 постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС..

Згідно ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також в старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст.. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796 від 28 лютого 1991 р. / далі Закон №796/, позивач має право на державну пенсію і додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Розмір державної пенсії інвалідам 2 групи визначений у ч. 4 ст. 54 Закону №796 в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком.

Розмір щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю визначений

ст. 50 Закону №796 інвалідами 2 групи у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст.. 53 Закону №796, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

Вперше виплата вказаних пенсій, виходячи з розміру прожиткового мінімуму передбачена з 12 січня 2005 р. ст.. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування».

До цього розмір пенсій не визначався у співвідношенні до прожиткового мінімуму.

Частиною 3 ст. 67 Закону №796 в редакції закону від 5 жовтня 2006 р. встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. ст.. 50, 54 Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, особам, віднесених до категорії 1,2,3,4. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового прожиткового мінімуму.

Аналіз зазначеної норми, яка є імперативною, свідчить, що підставою для перерахунку пенсії є встановлення нового прожиткового мінімуму і цей перерахунок здійснюється з дня встановлення цього мінімуму.

Наявність у позивача такого права є визначальним для вирішення вказаного спору, крім того, це право гарантується ч. 2 ст. 46 Конституції України.

Відповідач нарахування і виплату державної і додаткової пенсії позивачу здійснював у меншому розмірі ніж передбачено Законом №796.

Закон України « Про Державний бюджет України на 2007 р.» зберіг такий порядок виплати пенсій.

Рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. дані положення Закону «Про бюджет України на 2007 р.» визнані неконституційними.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України статтю 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» змінено та встановлено, що особам, віднесеним до категорії 1, інвалідам 2 групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю інвалідам 2 групи у розмірі 20% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначається на момент виплати додаткової пенсії згідно із законом про Державний бюджет України і не може коригуватися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 р. №10-рп/2008 вказані зміни визнані неконституційними.

Відповідно ст..5.3 вказаного Рішення Конституційного Суду України, закон про Держбюджет не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов»язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України.

Оскільки, згідно ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, то відповідач з 22 травня 2008 р. під час обчислення додаткової пенсії позивачу повинен був керуватися ст.. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в редакції від 6 червня 1996 року №796.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи із пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов до висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ст. ст.. 50, 54 Закону України №796, а не Постанови Кабінету Міністрів, які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Приймаючи до уваги, що з 1 липня 2001 р. по 11 січня 2005 р.. не передбачався розрахунок пенсій в залежності від прожиткового мінімуму, а в періоди з 1 січня 2007 р. по 8 липня 2007 р. і з 1 січня 2008 р. по 21 травня 2008 р. порядок виплат пенсій неконституційним не визнавався, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог за вказані періоди часу.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме: за період з 12 січня 2005 р. по 31 грудня 2006 р., з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. і з 22 травня 2008 р. по теперішній час..

Заперечення відповідача про застосування передбаченої ст.. 256 ЦК України строку позовної давності у 3 роки являються необґрунтованими, оскільки позовна давність не розповсюджується на пенсії, які не були виплачені з вини державних органів.

Також являються необґрунтованими і заперечення стосовно неможливості зобов»язати відповідача на майбутнє вчиняти дії по перерахунку і виплати пенсій, оскільки суд зобов»язує відповідача на майбутнє виконувати вимоги Закону, тобто не порушувати Закон та здійснювати перерахунок і виплату пенсій позивачу в подальшому у відповідності до діючих ст.. ст.. 50, 54 Закону України №796.

Керуючись ст.. ст.. 212 215 ЦПК України, ст.. ст.19,46, 64, 124, 152 Конституції України, ст.. ст.. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про Державний бюджет України», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України», Рішеннями Конституційного Суду України від 9 липня 2007 р. та від 22 травня 2008 р. суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківській області про визнання дій протиправними, перерахування, виплати державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківської області в частині нарахування і виплати з 12 січня 2005 р. ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст.. 50 і ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов»язати управління Пенсійного фонду України в Харківському районі Харківській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 на підставі ст.. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як інваліду 2 групи, державної пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірі 75% мінімальної пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» з 12 січня 2005 р. по 31 грудня 2006 р., з 9 липня 2007 р. по 31 грудня 2007 р. та з 22 травня 2008 р. здійснювати такий перерахунок і виплату пенсій в подальшому.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Лазарєв А.В.