Справа № 2-214/10
Провадж.№ -
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

26.10.2010 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Бібік М.В.

при секретарі Слюсаренко А.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Новий Буг цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми договором позики,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 10000 грн. за договором позики посилаючись на те, що 16.10.2009 року за усним договором позики передав відповідачці 10000 грн., про що позичальник надала розписку Однак у зазначений термін відповідачка свої зобов'язання не виконала, грошові кошти не повернула. Просив стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування боргу 10000 грн. та судові витрати в сумі 220 грн.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив заявлені вимоги і пояснив, що 01 квітня 2008 року за договором кредиту з ПАТ ПриватБанк отримав кредитну картку з кредитним лімітом на 7000 грн. Зазначену картку, як позику на зазначену суму, за усною домовленістю з ОСОБА_4 відразу передав останній, а та знову таки ж за взаємною домовленістю повинна була виконувати його зобов'язання перед банком як позичальника щодо сплати відповідних платежів за користування кредитним лімітом. Користуючись позиченими у нього коштами відповідачка з березня 2009 року припинила сплачувати щомісячні платежі до банку, а згодом представники банку звернулися до нього з приводу невиконання ним як позичальником своїх зобов'язань за користування кредитним лімітом, його неодноразові звернення до відповідачки з приводу повернення йому грошових коштів, які були використані нею, не мали позитивних наслідків, остання повернула кредитну картку, заявивши про свою неспроможність виконати грошові зобов'язання. Щоб уникнути зайвих збитків 16.10.2009 року сплатив банку заборгованість за користування кредитним лімітом в сумі 10389 грн. і цього ж дня відповідачка надала йому письмову розписку про визнання боргу в сумі 10000 грн., а 12.11.2009 року остаточно закрив кредитну картку. Ухилення відповідачки від повернення йому грошових коштів змусило його звернутися до суду, вважає, що остання повинна повернути йому зазначений розмір грошових коштів, просив задовольнити заявлені вимоги та стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_4 позов визнала частково і пояснила, що дійсно 01.04.2008 року за усною домовленістю з ОСОБА_1 отримав від останнього кредитну картку з кредитним лімітом на 7000 грн. як позику, зазначені кошти за декілька раз зняла з рахунку та витратила до кінця травня 2008 року, в період часу з квітня 2008 року і до березня 2009 року сплачувала банку щомісячні платежі по 500 грн., крім сплачених нею 250 грн. в березні 2008 року, за користування кредитним лімітом. З квітня 2009 року припинила сплачувати щомісячні платежі за відсутністю грошових коштів, про що повідомила ОСОБА_1 та запропонувала останньому при можливості самостійно сплачувати відповідні платежі чи взагалі закрити кредитну лінію, в жовтні 2009 року ОСОБА_1 посилаючись на понесені ним збитки у зв'язку із сплатою ним банку заборгованості за кредитом і погрожуючи застосувати щодо неї фізичне насильство змусив її написати письмову розписку про отримання від нього грошових коштів в сумі 10000 грн. та про їх повернення при першій нагоді і за умови відсутності погроз з боку членів його сім'ї, тому вимоги позивача визнає на суму 7000 грн., які дійсно були отримані нею з кредитної карти позивача і які будуть нею обов'язково повернуті.

Вислухавши пояснення сторін, опитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Матеріали справи та пояснення сторін вказують на те, що дійсно 01.04.2008 року за усною домовленістю між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 остання отримала від позичальника ОСОБА_1 кредитну картку з кредитним лімітом на 7000 грн. як позику на зазначену суму з правом розпорядження наявними грошовими коштами на власний розсуд, взявши на себе зобов'язання їх повернути.

Визнання відповідачкою отримання (зняття з рахунку) грошових коштів в сумі 7000 грн., що належали позикодавцю ОСОБА_1 на підставі кредитної карти (кредитний ліміт), переданої їй як позичальнику, а також письмова розписка останньої, вказують на укладення між сторонами 01.04.2008 року договору позики, ознаки якого визначені ст.1046 ЦК України, але без встановлення строку повернення отриманої позики.

На час розгляду справи в суді позичальником ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 7000 грн., отримані від позикодавця ОСОБА_1, останньому не повернуті взагалі, тому в силу ст.1049 ЦК України відповідачка ОСОБА_4 зобов'язана повернути зазначені кошти позикодавцеві.

Відповідачка ОСОБА_4 не була стороною за договором кредитної лінії, який укладав позивач ОСОБА_1 з ПАТ ПриватБанк, і не може відповідати по його зобов'язанням як позичальника за укладеним ним кредитним договором, за умовами якого саме він, а не відповідачка, зобов'язався повернути кредит та сплати проценти банку, тому вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідачки грошових коштів, сплачених ним до установи банку в жовтні-листопаді 2009 року в рахунок відшкодування заборгованості за користування кредитним лімітом не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 належить стягнути судові витрати понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) у розмірі 190 грн. (70 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 7000 (сім тисяч) гривень, а також судові витрати у розмірі 190 грн.

В останній частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя