Справа №22-ц-327/10 Суддя-доповідач - Сибільова
УХВАЛА

18 лютого 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючої Сибільової Л.О.,

суддів - Дубровної В.В., Лузан Л.В.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2009 року про закриття провадження

у справі за позовом приватного підприємця ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

третя особа: ОСОБА_3,

про стягнення заборгованості за договором підряду,

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою суду провадження у даній справі закрите.

Розяснено ОСОБА_1 право звернення за вирішенням цього спору за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить ухвалу скасувати.

Зазначає, що є безпідставними і ґрунтуються на припущеннях висновки суду в оскаржуваній ухвалі про проведення з ним розрахунків за договором з боку відповідача та третьої особи, направлення саме ним двох осіб для проведення монтажу виготовлених дверей, існування між ним та відповідачем господарських відносин як субєктів підприємницької діяльності та про укладення між ними як підприємцями договору підряду на користь іншої юридичної особи. З огляду на це вважає необґрунтованими висновки про те, що між ним та ОСОБА_2 виникли господарські правовідносини.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав скаргу з мотивів, в ній викладених, представника відповідача та третьої особи, які заперечують проти скарги та вважають ухвалу суду вірною, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з направленням справи на новий розгляд з наступних підстав.

В квітні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 17 листопада 2008 року між ним та ОСОБА_2 в присутності свідків був укладений в усній формі договір підряду, згідно якого до 15 грудня 2008 року він повинен був виготовити два деревяні дверні блоки, а замовник, відповідач у справі, повинен був прийняти та оплатити роботу. Він видав ОСОБА_2 рахунок на суму 7000 гр. 14 грудня 2008 року ОСОБА_2 отримав замовлені дверні блоки, які направив до м. Одеси, але не заплатив йому за виконану роботу. 04 березня 2009 року він звернувся до Роменського міськрайвідділу внутрішніх справ щодо неправомірних дій відповідача. Просив стягнути з відповідача на його користь борг за договором підряду в сумі 7000 гр.(а.с.4).

Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 28 травня 2009 року було передано справу до господарського суду Сумської області для розгляду за підсудністю (а.с.27).

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 30 червня 2009 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Роменського міськрайсуду від 28 травня 2009 року було скасовано, а справу направлено для розгляду по суті до Роменського міськрайсуду (а.с.46).

28 серпня 2009 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору підряду недійсним, витребування від відповідача належних йому двох деревяних блоків в належному стані та стягнення на відшкодування моральної шкоди 7000 гр. (а.с.57-58).

28 вересня 2009 року та 9 листопада 2009 року, уточнивши вимоги, ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визнання укладеним договору підряду на виготовлення двох дверних деревяних блоків між ним як фізичною особою - підприємцем та ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 7000 гр. за договором підряду від 17 листопада 2008 року (а.с.71-72, 84-87).

В судовому засіданні 22 грудня 2009 року ухвалою суду третьою особою в справі на стороні відповідача було залучено ОСОБА_3 (а.с.129-130).

Закриваючи провадження в справі на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд виходив з того, що сторони є субєктами підприємницької діяльності, спірні правовідносини виникли між ними як між фізичними особами - підприємцями з приводу виконання робіт за договором підряду та їх оплати на користь іншої, юридичної, особи - ТОВ «Строй Капітал Ін вест», тобто між сторонами виник господарський спір.

Такий висновок суду не відповідає вимогам процесуального права.

Згідно п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Ч.1 ст. 15 ЦПК України передбачає, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно зареєстровані як субєкти підприємницької діяльності фізичні особи (а.с.10, 24).

В справі є три письмові заяви ОСОБА_2, в яких він посилається на те, що замовляв дверні блоки як фізична особа-підприємець і між ним та позивачем існують господарські відносини (а. с. 22-23, 37-39, 80-81).

Крім того, в справі є заява ОСОБА_2 про відсутність між ним та позивачем будь-яких угод ні як фізичної особи, ні як підприємця, з посиланням на те, що угоди про виготовлення дверних блоків з позивачем укладало ТОВ «Строй-Капітал Інвест», а він лише контролював виконання позивачем цих робіт (а.с.94-99).

Проте, звертаючись в порядку, визначеному ЦПК України, з позовом до ОСОБА_2 як до фізичної особи, у якої він прийняв замовлення на виготовлення дверних блоків та якому видав виготовлені дверні блоки, ОСОБА_1 заперечував наявність між ними господарських відносин як між субєктами підприємницької діяльності та укладення між ними господарського договору, наполягаючи, що таких угод і з іншими особами він не укладав та замовлення від них не приймав, а тому спір саме з відповідачем є цивільним з приводу стягнення боргу за договором підряду.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, суд повинен був розглядати спір саме в межах вимог, заявлених позивачем, враховуючи предмет та підставу позову, і в залежності від їх доведеності позивачем, вирішити його.

Крім того, при вирішенні процесуального питання про закриття провадження в справі, суд як на підставу для цього послався як на встановлені обставини, на ті факти, які є спірними за позовом і підлягають встановленню при вирішенні справи по суті.

Зокрема, обґрунтовуючи висновок про наявність між сторонами в справі та іншою, юридичною, особою, господарських відносин, суд зазначив в ухвалі, що судом встановлено, що 17 листопада 2008 року між сторонами в присутності свідків в усній формі був укладений договір підряду, за яким ОСОБА_1 до 15 грудня 2008 року мав виконати роботу по виготовленню двох деревяних дверних блоків розміром 1600х3000 мм, а замовник ОСОБА_2 прийняти та оплатити роботу, вказаний договір був укладений у присутності знайомого відповідача третьої особи в справі ОСОБА_3, 14 грудня 2008 року відповідач отримав замовлення та направив дверні блоки до м. Одеса, документи про оплату виконаної роботи і про письмову угоду на виготовлення дверних блоків у справі відсутні, ОСОБА_2 не заперечує, що ним як аванс без документального оформлення було передано ОСОБА_1 1000 гр., а третя особа ОСОБА_3 того факту, що після виконання зазначених робіт ним без документального оформлення було сплачено позивачу 6000 гр.

Таким чином, суд, не вирішуючи спір по суті і закриваючи провадження в справі, передчасно зробив висновок про те, що з позивачем вже проведені розрахунки.

З огляду на вищезазначене, висновок суду про те, що, відповідно до ст. 1, ч.1 ст. 12 ГПК України, спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підвідомчий господарському суду як такий, що виник при виконанні господарського договору, є безпідставним.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 23 грудня 2009 року про закриття провадження в даній справі скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до цього ж суду в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді