ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-408/10
провадження № б/н 631
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" лютого 2010 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді: Шкоріної О.І.

при секретарі: Телегіній Н.О., Пікало К.В.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про повернення суми. Свої вимоги мотивував тим, що 27 грудня 2007 року він за попередньою домовленістю з відповідачем, видав на ім»я останнього довіреність на розпорядження автомобілем марки «АУДІ» модель А4 1996 року випуску, державний номер НОМЕР_1, є його власністю. В своє чергу відповідач повинен був сплатити йому гроші в сумі 13500 доларів США. В присутності свідків 29 грудня 2007 року відповідач передав йому 3500 доларів США, а залишок суми в розмірі 10000 доларів США пообіцяв повернути протягом дня. Не зважаючи на досягнуті домовленості, відповідач у встановлені терміни гроші не сплатив, у зв»язку з чим позивач 24 січня 2008 року скасував довіреність. До часу звернення суду, відповідач свої зобов»язання не виконав, гроші не сплатив, автомобіль, розібравши, лав на запчастини.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і просили позов задовольнити, пославшись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав і просив в задоволенні позову відмовити, пояснивши, що дійсно між сторонами була досягнута усна домовленість, згідно з умовами якої відповідач прийняв автомобіль та був уповноважений продати автомобіль на свій розсуд, в подальшому домовилися про продаж автомобіля на запчастини. Автомобіль був проданий за кошти, еквівалентні сумі 3500 доларів США, які і були повернуті позивачу, а тому борг перед позивачем відповідач не визнає.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 грудня 2007 року ОСОБА_2 видав на ім.»я ОСОБА_3 довіреність,відповідно до договору доручення, укладеного між ними в усній формі, якою уповноважував останнього продати /заставити, обміняти, здати в оренду/ за ціну і на умовах на розсуд уповноваженого, належний йому автомобіль марки АУДІ А4 1.6, 1996 року випуску, шасі кузов/ № - WAUZZZ8DZTA282582, легковий седан В, реєстраційний номерний знак АМ 71- 49 АМ, зареєстрований в Новоград-Волониському МРЕВ УДАЇ УМВС в Житомирській області. Строк дії довіреності 10 років. Зазначена довіреність посвідчена приватним нотаріусом Новоград-Волинського міського нотаріального округу Житомирської області /а.с.6/.

Таким чином, суд вважає встановленим, оскільки проти цього не заперечують сторони, що між сторонами був укладений договір доручення на відчуження автомобіля за ціну і на мовах на розсуд уповноваженого, тобто відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному.

На виконання договору доручення та наданої довіреності, відповідач продав автомобіль на запчастини, за ціну на свій розсуд. Представник відповідача підтвердив, що кошти, отримані від продажу автомобіля, відповідач повернув позивачу.

В свою чергу позивач та його представник також не заперечують, що гроші в розмірі 3500 доларів США відповідач передав позивачу.

Позивачем та його представником в судовому засіданні не доведено, що між нами була домовленість про продаж автомобіля за 13500 доларів США, що 10000 доларів США відповідач позивачу не повернув.

В довіреності, яка видана на виконання договору доручення відсутнє взагалі посилання вартість автомобіля, за яку відповідач повинен був продати автомобіль, а будь-яких письмових доказів судом не здобуто.

Оцінюючи покази свідка ОСОБА_4 в тій частині, що йому відомо зі слів ОСОБА_2 що автомобіль він домовився продати через ОСОБА_3 за 13500 доларів США, суд вважає такими, що не можуть бути прийняти судом, оскільки він не був присутній при мові сторін, під час якої була б визначена вартість автомобіля. Крім того, свідок пояснив, він давав у борг ОСОБА_3 у вересні 2007 року гроші в сумі 3000 доларів США для придбання останнім автомобіля у ОСОБА_2 В той же час позивач пояснив, що гроші в розмірі 3500 доларів США були йому передані відповідачем при підписання довіреності, тобто 29 грудня 2007 року. Таким чином, пояснення позивача не узгоджуються з показами свідка ОСОБА_4

Крім того, оскільки позивачем не доведено, що між сторонами існували інші зобов»язання, ніж ті, які випливають із дій, визначених в довіреності, в задоволенні позову відмовити.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні лозову слід відмовити.

Керуючись ст. ст..10,11,15,60,208,213-215 ЦПК України і на підставі ст..ст. 206, 1000.

З ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2. Вікторовича до ОСОБА_3 про стягнення суми відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва. Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду може подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: