Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 4-с-25/10
Провадження № -
У Х В А Л А

Іменем України

20.12.2010м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Юхно С.П.,

при секретарі Гарест О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на неправомірні дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду із скаргою на неправомірні дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_1 У скарзі вказує, що на виконанні у Ленінському ВДВС Полтавського МУЮ знаходиться виконавчий лист про стягнення на користь банку з ОСОБА_2 143 737 грн. 83 коп. 19 квітня 2010 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. 09 вересня 2010 року державним виконавцем передчасно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 5 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що боржник за вказаною адресою не зареєстрований та не проживає. Постанову про повернення виконавчого документа Банк отримав 20 вересня 2010 року. Скаргу на неправомірні дії державного виконавця Банк подав начальнику ВДВС 29 вересня 2010 року. Начальник ВДВС постановою від 08 жовтня 2010 року відмовив у задоволенні скарги у звязку з пропуском строку на оскарження виконавчого документу. Зважаючи на те, що заступник начальника ВДВС ОСОБА_1 не вжила заходів до розшуку боржника та його майна просив суд визнати дії заступника начальника ВДВС неправомірними.

Представники заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримали, уточнивши вимоги скарги та просили суд визнати дії заступника начальника Ленінського ВДВС ОСОБА_1 неправомірними в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, не направлення запитів до відповідних органів для встановлення наявності рахунків у боржника та його майна.

Заступник начальника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_1 вимоги скарги заперечувала та просила суд відмовити в її задоволенні.

Начальник ВДВС ОСОБА_3 в останнє судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що вимоги скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2010 року з ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банк «УкрСиббанк» стягнуто заборгованість в сумі 142 284 грн. 97 коп., судові витрати в сумі 1 452 грн. 85 коп., а всього 143 737 грн. 82 коп. (а.с. 9).

Згідно п. 1.1. Статуту ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 7) ПАТ «УкрСиббанк» є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банк «УкрСиббанк».

На виконання вказаного рішення суду 30 березня 2010 року видано виконавчий лист( а.с. 8).

Банк 07 квітня 2010 року подав до ВДВС заяву про відкриття виконавчого провадження (а.с. 54), в якій просив державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист від 30 березня 2010 року, що виданий Ленінським районним судом м. Полтави про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 143 737 грн. 83 коп., у тому числі звернути стягнення на заставлене майно, а саме транспортний засіб марки CHEVROLTT, модель LACETTI СПГ, 2008 року випуску.

Постановою від 09 квітня 2010 року (а.с. 12) заступник начальника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_1 відкрила виконавче провадження, та наклала арешт на все майно боржника.

Згідно актів держаного виконавця від 17 червня 2010 року та від 05 серпня 2010 року (а.с.37, 47) боржник ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, не проживає, а з 2008 року згідно рішення суду виписаний.

09 серпня 2010 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у звязку з тим, що в наслідок вжитих дій місце знаходження боржника не встановлено (а.с. 10). Вказана постанова, згідно поштового штемпеля на конверті, Банку направлена 16 вересня 2010 року (а.с. 11), яка ним отримана 20 вересня 2010 року, що підтверджується копією журналу реєстрації вхідної кореспонденції (а.с. 63).

29 вересня 2010 року Банк подав начальнику ВДВС скаргу на неправомірні дії заступника начальника ВДВС ОСОБА_1 (а.с. 57 -59).

На адресу Банку 12 жовтня 2010 року надійшла постанова начальника ВДВС про перевірку виконавчого провадження від 08 жовтня 2010 року (а.с. 55), згідно якої начальник ВДВС в розгляді скарги відмовив у звязку з пропуском строків на оскарження виконавчого документа.

Банк, не погодившись з постановою начальника ВДВС, 21 жовтня 2010 року звернувся до суду з скаргою на дії заступника начальника ВДВС ОСОБА_1

З врахуванням викладеного та вимог підпункту 4.1.1. пункту 4 Нормативу і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затверджених наказом Міністерства транспорту та звязку України від 12 грудня 2007 року № 1149 (а.с. 68-70) суд приходить до висновку, що Банк при зверненні до суду із вказаною скаргою не пропустив строки, що визначені ст. 385 ЦПК України.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Згідно статті 5 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Як уже зазначалося державним виконавцем під час виконання рішення суду було встановлено, що боржник за вказаною у виконавчому листі адресою не проживає та не зареєстрований (а.с. 37, 47).

Як пояснила заступник начальника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_1, вона не зверталася до стягувача з пропозицією відшкодувати витрати на розшук боржника та авансувати такі витрати, оскільки це не передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 5 ст. 42 вказаного Закону, за виконавчими документами державний виконавець може звернутися до суду з поданням про розшук боржника або дитини чи винести постанову про оголошення розшуку майна боржника за наявності письмової згоди стягувача відшкодувати витрати на розшук та авансувати зазначені витрати відповідно до цього Закону. В цьому випадку стягувач має право у судовому порядку вимагати від боржника компенсації витрат, пов'язаних з проведенням розшуку.

Виходячи із змісту вказаної норми Закону, а також враховуючи те, що не встановлення місцезнаходження боржника перешкоджає подальшому виконанню рішення суду, суд приходить до висновку, що в даному випадку державний виконавець повинен був повідомити стягувача про дані обставини та запропонувати йому авансувати кошти на розшук боржника.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що в даному випадку заступник начальника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_1 при виконанні рішення суду не вжила всіх необхідних заходів до його виконання та передчасно винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а тому вимоги скарги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи вимоги скарги в частині визнання дій заступника начальника Ленінського ВДВС ОСОБА_1 не правомірними щодо не направлення запитів до відповідних органів для встановлення наявності рахунків у боржника та майна суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається із змісту заяви про відкриття виконавчого провадження Банк просив державного виконавця звернути стягнення на застане майно, а саме транспортний засіб (а.с. 54).

Державний виконавець постановою від 09 квітня 2010 року про відкриття виконавчого провадження (а.с.12) наклав арешт на все рухоме та нерухоме майно. Копію даної постанови направлено на виконання до ВДАІ м. Полтави (а.с. 16).

З метою виконання рішення суду державний виконавець двічі виходив за останнім відомим місцем проживання божника, про що складено відповідні акти (а.с. 37, 47).

Стаття 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. За постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору, винесеної у виконавчому провадженні про звернення стягнення на заставлене майно, стягнення звертається на вільне від застави майно боржника. Реалізація заставленого майна провадиться в порядку, встановленому цим Законом. З коштів, одержаних від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого вони використовуються для задоволення вимог заставодержателя.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що державний виконавець в даному випадку вжив всіх необхідних заходів щодо звернення стягнення на заставлене майно.

За вказаних обставин вимоги скарги в частині визнання дій заступника начальника Ленінського ВДВС ОСОБА_1 не правомірними щодо не направлення запитів до відповідних органів для встановлення наявності рахунків у боржника та майна задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст. ст. 5, 20, 40, 42, 48, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на неправомірні дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції ОСОБА_1 Альбертівниякі виразилися у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 09 вересня 2010 року по виконанню виконавчого листа № 2-1929, виданого Ленінським районним судом м. Полтави 30 березня 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 143 737 грн. 82 коп.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Стягнути з Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» сплачений при подачі скарги судовий збір в сумі 4 грн. 25 коп. та кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи в сумі 18 грн. 50 коп., а всього 22 грн. 75 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4