Справа № 22 ц3346 Головуючий у 1-й інстанції Кравців В.І.
Категорія: 57 Доповідач в апел. Інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 липня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Гончарук Л.Я., Шандри М.М.

при секретарі Панчук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Львова цивільну справу за апеляційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області на постанову Самбірського міськрайонного суду суду Львівської області від 10 липня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до управління праці та соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області про зобовязання нарахувати та виплатити одноразову допомогу на оздоровлення,-

в с т а н о в и л а :

Постановою суду від 10 липня 2009 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області щодо відмови виплатити ОСОБА_2 одноразову допомогу на оздоровлення за 2004-2008 роки у розмірі п»ять мінімальних заробітних плат щорічно, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції вказаного Закону України від 06.06.1996 року.

Зобов»язано управління праці та соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області провести нарахування та виплатити ОСОБА_2 одноразову допомогу на оздоровлення за 2004-2008 роки у розмірі, передбаченому ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали -внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції вказаного Закону України від 06.06.1996 року, тобто п»ять мінімальних заробітних плат за кожний рік за вирахуванням виплаченої грошової допомоги на здоровлення та проводити виплату одноразової допомоги на оздоровлення у розмірах, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У решті частині позову про стягнення допомоги на оздоровлення за 2004-2008 роки у сумі 9 293, 50 грн. відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Стягнуто з управління праці та соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області судовий збір у сумі 3,40 грн.

Постанову суду оскаржило Управління праці та соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області. Просить постанову скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки висновки суду не відповідають вимогам Конституції України, Законам України, постанові Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід відхилити з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з управління праці та соціального захисту населення Самбірської РДА Львівської області недоплаченої суми одноразової допомоги на оздоровлення за 2004-2008 роки в розмірі 9 203, 50 грн. та зобов»язання відповідача проводити виплату одноразової грошової допомоги на оздоровлення в розмірах, визначених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії і згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, розмір якої визначається на момент виплати.

Із посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС,

виданого 07.10.1994 року, встановлено, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації

наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році другої категорії.

Встановлено, що відповідно до статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому повинна виплачуватися щорічна допомога на оздоровлення у розмірі п»яти мінімальних заробітних плат, і це право гарантується Конституцією України (частина 2 статті 46 Конституції України).

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов правильного висновку, що при визначенні розміру щорічної допомоги на оздоровлення позивачеві застосуванню підлягає стаття 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з якої вбачається, що під час визначення розміру виплат за основу їх нарахування береться мінімальна заробітна плата, а не постанова Кабінету Міністрів України №562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав позивача.

Крім того, судом вірно враховано те, що розмір виплат, передбачених постановами Кабінету Міністрів України, не відповідає визначеному Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розміру, кратному мінімальній заробітній платі, яка збільшувалась в різні часи Законами України «Про встановлення мінімальної заробітної плати» на відповідні роки.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому надання законодавцем Кабінету Міністрів України права визначати порядок виплат особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав таких осіб, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок не порушуючи положень цього Закону.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду щодо визнання неправомірними дій відповідача в частині виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Оскільки відповідач не наполягав на відмові у позові за пропущенням строку звернення позивача до адміністративного суду, тому суд вірно вказав, що вимоги позивача підлягають задоволенню за весь вказаний ним період, тобто за 2004-2008 роки, що апелянтом не оспорюється.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові суду першої інстанції.

Постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.315, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Самбірської районної державної адміністрації Львівської області відхилити.

Постанову Самбірського міськрайонного суду суду Львівської області від 10 липня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: