Справа № 2-2648/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бошкова М.І. при секретарі Іваненко В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кілія цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

про

визнання права власності на спадщину ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання, в якому вказали, що ОСОБА_3 при житті був власником житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. О.Кошевого, 54. В 1981 році помер ОСОБА_3, після смерті якого права на зазначене майно успадкувала ОСОБА_3, що померла в 1986 році.. На момент відкриття спадщини позивачі, як єдині спадкоємці за заповітом, що претендували на спадкове майно, фактично прийняли спадщину. У зв'язку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому порядку, так як позивачі не зверталися до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав, позивачі просять суд визнати за ними в рівних частках право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. О.Кошевого, 54.

Представник позивачів у судовому засіданні підтвердив пред'явлені позовні вимоги.

Судом були встановлені наступні юридичні факти з певними їм правовими відносинами, а саме:

Як вказано в дозволі на виконання робіт від 01.12.1969 року виконком Вилківської міської ради дозволив ОСОБА_3, ОСОБА_4 будівництво житлового будинку на земельній ділянці, що розташована в мю Вилкове по вул. О.Кошевого, 52, про що було складене відповідне рішення виконкому про дозвіл на руйнування старого будинку, план забудови земельної ділянки. Збудований житловий будинок був прийнятий до експлуатації 23.02.1990 року, про що свідчить відповідний акт про прийняття будинку до експлуатації, який затверджений рішенням виконкому Вилківської міської ради № 132 від 13.09.1990 року.

ОСОБА_3 помер 08.09.1981 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть ІІ-ЖД № 321744 від 08.09.1981 року.

ОСОБА_4 померла 12.03.1986 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про смерть серія ІІ-ЖД № 458933 від 12.03.1986 року.

В заповідальному розпорядженні ОСОБА_4 від 23.12.1985 року вказано, що належне їй на момент смерті майно вона заповідає ОСОБА_2 та ОСОБА_1, позивачам. Складений заповіт був посвідчений секретарем виконкому Вилківської міської ради та зареєстрований в реєстровій книзі під № 199.

Позивачі розірвали шлюбні відносини 20.09.2000 року, про що свідчить відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу серія І-ЖД № 285048 від 20.09.2000 року.

В технічному паспорті, складеному КП «Кілійське РБТІ та РОН» 28.12.2007 року вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, який знаходиться в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. О.Кошового, 54 складається з: літ. А - житловий будинок, літ. Б - літня кухня, літ. В - сарай, літ. Г - сарай, літ. Д - гараж, літ. Е - вбиральня, літ. Ж - вбиральня, № 1-5,1 надвірні споруди та розташований на земельній ділянці площею 1337,0 кв.м..

Згідно з статтею 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 328, 386, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності; власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

* Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття

спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження ^ фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як встановлено ч.З ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У судовому засіданні судом було встановлено, що позивачі після смерті ОСОБА_4, як наслідок заповідального розпорядження та фактичного прийняття спадщини, успадкували належні спадкодавцю права на нерухоме майно у вигляді зазначеного житлового будинку в м. Вилкове по вул. О.Кошевого, 54 відповідно до положень ст. 549 ЦК (редакція 1963 р.), що мав юридичну силу та застосовувався відносно спадкових правовідносин на момент смерті спадкодавців, тобто відкриття спадщини, так як фактично вступив в володіння та управління спадковим майном. При житті спадкодавця правовстановлюючі документи на нерухоме майно належним чином оформлені не були. Спадкоємці, вступивши в володіння та управління спадковим майном, не зверталися до нотаріальної кантори за належним оформленням спадкових прав на спадкове майно. На даний момент позивачі несуть всі необхідні витрати, повязані з доглядом та утриманням^ нерухомого майна. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, судом не виявлено.

Дослідивши письмові докази по справі, заслухавши пояснення представника позивачки у судовому засіданні, беручі до уваги досліджені факти правонаступництва, у тому числі й спадкових прав спадкодавців законним спадкоємцям, та у звязку з неможливістю оформити спадкові права інакше, ніж у судовому засіданні, суд вважає предявлений позов, таким, що є заснованим на законі, не порушує законних прав та інтересів інших осіб, невизнане право підлягає захисту відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, тобто, шляхом визнання такого права, а тому, враховуючі вищенаведене, задовольняє позов у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. З, 4, 8, 107, 209, 210, 212-215 ЦПК України та ст. ст. 15, 16, 316, 318, 319, 328, 331 ч.2,

386 та 392, 1218, 1223, 1261-1268 ЦК України суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках право на спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області в м. Вилкове по вул. О. Кошового, 54 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 11.03.1986 року

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 14 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. О.Кошевого, 54 на земельній ділянці площею 1337,0 кв.м..

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 14 частину житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, що розташований в м. Вилкове Кілійського району Одеської області по вул. О.Кошевого, 54 на земельній ділянці площею 1337,0 кв.м..

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5