Справа № 2-362/2010
РІШЕННЯ
Вінницький районний суд Вінницької області

м. Вінниця, вул. Вінніченка, 29, 21009, (0432) 61-82-86

15 квітня 2010 року м. Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
В складі: судді Войтко Ю.Б.
При секретарі: Штойко О.П.
За участю представника позивача: ОСОБА_1 .
Відповідача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 м. Вінниця до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної державі, -
Встановив:
Військова частина НОМЕР_1 м. Вінниця звернулася до Вінницького районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної державі. Позивач зазначив, що у період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 майор запасу ОСОБА_2 перебував на продовольчому забезпечені у військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 був виключений зі списків військової частини.
16 жовтня 2009 року Контрольно-ревізійним Департаментом Міністерства оборони України було проведено перевірку господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до акту ревізії, виявлено перевитрату продуктів харчування, що спричинило заподіяння шкоди державі по перевитраті продуктів харчування в кількості 1157 дободач, чим спричинені збитки на суму 48171,06 грн..
В обревізованому періоді облік руху військовослужбовців, що харчувалися у військовій частині НОМЕР_1 , продовольчою службою вівся відповідно до вимог Керівництва по обліку.
Суцільною ревізією обліку руху тих, хто харчувався, встановлено, що І підсумкові дані у книзі (форма 42) про кількість тих, хто мав право на безкоштовне продовольче забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , продовольчою службою визначалися з урахуванням відомостей, що надавалися стройовою частиною штабу, вірно.
У військовій частині НОМЕР_1 не припинялося надання харчування ньотному складу, який не допускався до польотів у зв`язку із закінченням строку дії постанов лікарсько-льотної комісії про придатність до льотної роботи, що суперечило вимогам ст. 7.29.6.3 Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час, затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.02 № 402.
Зазначив, що ст. 5.10 Положення про військово-лікарську експертиз у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.08 № 402, ст. 337 Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, введеного в дію наказом Міністра оборони України 01.03.94 №2, встановлено термін дії постанови лікарсько-льотної комісії про придатність до льотної роботи один рік, особи льотного складу, у яких закінчився строк дії постанови, до польотів не допускаються.
Відповідно даних медичних книжок льотного складу військової частини НОМЕР_1 і свідоцтв про хворобу термін дії постанови лікарсько- льотної комісії про придатність до льотної роботи, майора ОСОБА_3 .-03.08.08.
За даними штабу щодо нальоту відповідача він до польотів не допускався у зв`язку із закінченням строку дій постанови лікарсько-льотної комісії, проте із харчування своєчасно не знімався, що суперечило ст. 7.29.6.3 Положення про продовольче забезпечення. Службовим розслідуванням, яке проведено у військовій частині було встановлено, що несвоєчасне зняття з харчування сталося внаслідок особистої недисциплінованості відповідача внаслідок порушення вимог ст. 12 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.
Таким чином своїми діями ОСОБА_2 завдав матеріальної шкоди державі на суму 2348,28 грн.
Доказами, що підтверджують обставину того, що сума заподіяної матеріальної шкоди становить 2348,28 гривень є додаток до акту ревізії, проведеної контрольно-ревізійним Департаментом Міністерства оборони України, в ході проведення якої виявлено перевитрату продуктів харчування, що спричинило заподіяння шкоди державі по перевитраті продуктів харчування.
Розрахунок, який підтверджує суму перевитрати продуктів харчування, що спричинило заподіяння шкоди державі по перевитраті продуктів харчування є вартість однієї добової видачі послуги з харчування особового складу за нормою №2 - льотна, що становить 35 грн. 58 коп.(без
Незгідно ч. І ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав посилаючись на те, що він є майором запасу, перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника служби безпеки польотів. Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 28.05.09 № 225 був звільнений з військової служби у запас. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.06.09р. № 119 був виключений зі списків військової частини.
Зазначив, що в ст. 12 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України говориться, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження, військовослужбовець зобов`язаний доповісти своєму безпосередньому начальнику. В даному випадку, безпосереднім начальником відповідача був командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 .
В серпні місяці 2008 року стан здоров`я відповідача погіршився і це стало причиною неможливості проходження лікарсько-льотної комісії вчасно. Відповідач вимушений був звернутися за медичною допомогою 12.08.08р. до лікаря в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 .. На підставі висновку лікаря частини, відповідач доповідав рапортом командиру в/ч - НОМЕР_1 про те, що потребує стаціонарного лікування, і за погодженням командира в/ч НОМЕР_1 був направлений до Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону (ВМКЦЦР) в м. Вінниця, де і перебував на стаціонарному лікуванні.). Таким чином порушення вимог ст. 12 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України не було. Після закінчення лікування, через деякий час, стан здоров`я знову погіршився. Відповідач вимушений був 30.09.08 звернутися до лікаря в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , і в цьому випадку він діяв згідно вимог ст.12 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, тобто доповідав рапортом на ім`я командира в/ч НОМЕР_1 . За погодженням командира в/ч НОМЕР_1 перебував на стаціонарному лікуванні в ВМКЦЦР в м. Вінниця. В обох цих випадках відповідач діяв правомірно, тобто без порушення мною ст. 12 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.
Після закінчення лікування, за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_1 від 17.10.08 № 459, був направлений на Головну лікарсько-льотну комісію ВМКЦ ЦР м. Вінниці для визначення придатності до льотної роботи, про що зазначено в свідоцтві про хворобу.
Щловна лікарсько-льотна комісія ВМКЦ ЦР м. Вінниці постановила непридатність до льотної роботи, але придатність до військової служби, про що було знову повідомлено командира в/ч НОМЕР_1 .
Після цього відповідач ще двічі продовжував лікуватися стаціонарно в ВМКЦ ЦР м. Вінниці. Дії були аналогічні вище зазначеному.
На підставі ст. 87 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України начальник медичної служби частини зобов`язаний аналізувати стан захворювань серед особового складу частини, дані цього аналізу з пропозиціями щодо запобігання захворювань і поліпшення стану особового складу частини доповідати щомісяця командиру частини.
Згідно ст. 83 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник мед, служби частини зобов`язаний вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом частини звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів.
В свою чергу начальник продовольчої служби частини, згідно ст. 97 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний складати разом із начальником мед. служби частини, начальником їдальні та інструктором-кухарем розкладку продуктів.
Відповідач зазначив, що згідно ст. 68 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, за організацію всієї внутрішньої служби в частині, а також за стан обліку особового складу, несе відповідальність начальник штабу частини. Згідно ст. 69 цього Статуту, начальник штабу частини зобов`язаний організовувати роботу' штабу й щоденно керувати нею, узгоджувати роботу заступників командира частини та начальників служб.
Проте в позовній заяві вказується, що за даними штабу в/ч НОМЕР_1 , відповідач до польотів не допускався, в зв`язку із закінченням строку дії постанови лікарсько-льотної комісії (з 03.08.08), але із харчування своєчасно не знімався. Отже штабу в/ч НОМЕР_1 було відомо про сплив строку постанови лікарсько-льотної комісії і відповідним посадовим особам необхідно було виконувати вчасно свої обов`язки щодо певного діловодства з цього приводу, але цього не було зроблено, що і було виявлено при проведенні ревізії фінансово-господарської діяльності продовольчої служби в/ч НОМЕР_1 .
Також зазначив, що в акті контрольно-ревізійного Департаменту МОУ сума коштів, яка зазначена в позовній заяві про відшкодування шкоди, заподіяної державі, конкретно стосовно ОСОБА_2 , не визначена.
В позовній заяві вказано, що підсумкові дані у книзі (Ф-42) про кількість тих, хто мав право на безкоштовне продовольче забезпечення у в/ч НОМЕР_1 , продовольчою службою визначалися з урахуванням відомостей, які надавалися стройовою частиною штабу в/ч НОМЕР_1 були вірними. Виходячи із цього, стройова частина штабу в/ч НОМЕР_1 також зобов`язана була займатися обліком особового складу частини та щоденно готувати дані для продовольчої служби частини. В обов`язки відповідача не входило контролювати повсякденну роботу стройової частини штабу в/ч НОМЕР_2 /1.
Згідно ст. 27 Постанови введеної наказом МОУ від 01.11.82 №200 щодо обліку особового складу у суворій звітності, штабом в/ч НОМЕР_1 не виконувалося щоденного контролю за відпрацюванням наказів по стройовій частині і добових відомостей, тому й не припинялось надання харчування льотному складу, який не допускався до польотів. Частиною другою ст.58 КУ передбачено: «Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.»
Отже, вважаю, що з мого боку прямої дійсної шкоди державі не було. Обов`язки за займаною на той час мною посадою виконувалися належнгт чином, тобто не було протиправної поведінки. За 2008-2009 роки дисциплінарних стягнень я не отримував. Не було в мене на меті причинного зв`язку між діяннями та настанням шкоди.
Таким чином, позивач вважає що позов є необгрунтованими, надуманим і упередженим. В позовній заяві, щодо відповідача, факти є неправдивими, а неналежне виконання посадовими особами в/ч НОМЕР_1 своїх службових обов`язків не може бути розглядом особистої недисциплінованої поведінки відповідача, а тим більше заподіяної державі шкоди на суму 2348гр. 28коп.
Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
16 жовтня 2009 року Контрольно-ревізійним Департаментом Міністерства оборони України було проведено перевірку господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до акту ревізії, виявлено перевитрату продуктів харчування, що спричинило заподіяння шкоди державі по перевитраті продуктів харчування в кількості 1157 дободач, чим спричинені збитки на суму 48171,06 грн..
В цей час, у період проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , майор запасу на даний час, ОСОБА_2 перебував на продовольчому забезпечені у військовій частині НОМЕР_1 .
Данні факти підтверджуються матеріалами справи та не заперечуються сторонами.
Позивач зазначив, що за даними штабу щодо нальоту відповідача він до польотів не допускався у зв`язку із закінченням строку дій постанови лікарсько-льотної комісії, проте із харчування своєчасно не знімався, що суперечило ст. 7.29.6.3 Положення про продовольче забезпечення. Службовим розслідуванням, яке проведено у військовій частині було встановлено, що несвоєчасне зняття з харчування сталося внаслідок особистої недисциплінованості відповідача внаслідок порушення вимог ст. 12 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.
Даному факту відповідають правовідносини відповідальності за завдану майнову шкоду.
Згідно ч. І ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю майну юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обоє язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивніш наслідком поведінки завдавана шкоди.
Судом встановлено, що відповідно даних медичних книжок льотного складу військової частини НОМЕР_1 і свідоцтв про хворобу термін дії постанови лікарсько-льотної комісії про придатність до льотної роботи майора ОСОБА_2 закінчився 03.08.08 р.
Згідно ст. 83 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, начальник мед. служби частини зобов`язаний вести облік і складати звітність у встановленому порядку, щомісяця проводити з підрозділами і підпорядкованим складом частини звірку облікових даних, в установлені терміни проводити перевірку підрозділів відповідно до своїх обов`язків із складанням відповідних актів.
Начальник продовольчої служби частини, згідно ст. 97 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний складати разом із начальником мед. служби частини, начальником їдальні та інструктором- кухарем розкладку продуктів.
Згідно ст. 68 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сш України, за організацію всієї внутрішньої служби в частині, а також: за стан обліку особового складу, несе відповідальність начальник штабу частину. Згідно ст. 69 цього Статуту, начальник штабу частини зобов`язаний організовувати роботу штабу й щоденно керувати нею, узгоджувати роботу заступників командира частини та начальників служб.
Той факт, що командуванню військової частини було відомо про закінчення терміну придатність відповідача до льотної роботи підтверджує та обставина, що після закінчення дії постанови лікарсько- льотної комісії про придатність відповідач не допускався до польотів, що не заперечував у судовому засіданні представник позивача та дана обставина зазначено в позовній заяві. А так, в судовому засіданні встановлено, що командуванню військової частини достеменно було відомо, що з 03.08.2008 року відповідач не відносився до льотного складу частини и відповідно до «Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час», затвердженого наказом Міністра оборони України від 09.12.02 № 402, відповідачу повинно бути припинено надаватися харчування. Обоє язок щодо вчинення таких дій, відповідно до зазначених вище норм Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, покладається на командування військової частини.
Враховуючи наведене, посилання представника позивача на порушення відповідачем ст. 12 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України з підстав того, що останній не доповів командиру про сплив строку постанови лікарсько-льотної комісії не має правового значення, оскілки вести такий облік діючими нормами права покладено в обов`язок конкретним посадовим особам частини і, як вбачається з самої позовної заяви, цим особам було відомо про сплив строку постанови. Крім того, факт належного виконання положень ст. 12 Статуту відповідачем підтверджується матеріалами справи згідно яких вбачається, що стройова частина своєчасно повідомлялася про переміщення відповідача, оскільки останній своєчасно зараховувався та знімався з продовольчого забезпечення, однак на підставі чого ОСОБА_2 , після спливу строку постанови лікарсько-льотної комісії, неодноразово, а саме 28.08.2008, 18.11.2008, 20.12.2008 року, зараховувався на безкоштовне продовольче забезпечення, представник позивача суду не зміг пояснити.
З встановлених правовідносин законом на позивача покладається обов`язок надання суду доказів того, що існує причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою розміру збитків однак зазначених обставин позивач у судовому засіданні не довів, навіть не довів сам факт протиправної поведінки відповідача, чим не виконав вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести пг обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень а тому в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 11, 22, 1167 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03,1992р. (зі змінами), ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -
Вирішив:
В задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 м. Вінниця відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги або в порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.
Суддя: