РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-344/10

Провадження № 2-344/10

06.07.2010

Московський районний суд м. Харкова

у складі:

головуючого судді Погасій О.Ф.

при секретарі Щегульній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові справу № 2-344 2010р.

за позовом (уточненим) ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділу по справам громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ГУМВС України в Харківській області про розірвання договору найму, визнання осіб такими, що втратили право користування, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю виселення, та зняття з обліку реєстрації.

За зустрічним позовом (доповненим та уточненим) ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_6, 3-ті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про становлення сервітуту права безстрокового користування спірною квартирою, визнання правочинів недійсними, повернення сторін в первісний стан, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відділ по справам громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ГУМВС України в Харківській області про розірвання договору найму, усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю виселення, та зняття з обліку реєстрації.

У позовній заяві позивачка вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Квартира була придбана у звязку із необхідністю використання житла для проживання позивачки та членів її сімї. У вищевказаній квартирі зареєстровані та фактично проживають наймачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також зареєстрована, але фактично не проживає ОСОБА_6 Позивачкою була направлена телеграма на адресу проживання відповідачів з повідомленням, що вона є новим власником квартири, та попередженням, що договір найму буде розірвано у звязку із необхідністю використання житла для проживання сімї позивачки. Ця телеграма була отримана відповідачкою ОСОБА_3 Але відповідачі після закінчення двохмісячного строку добровільно не звільнили квартиру. Реєстрація відповідачів в квартирі АДРЕСА_1 перешкоджає позивачці здійснювати своє право власності на зазначену квартиру.

Позивачка просила суд розірвати договір найму квартири АДРЕСА_1, діючий між позивачкою наймодавцем, та наймачами - відповідачами, у звязку із необхідністю використання житла для проживання позивачки та членів її сімї, усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю: виселити громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення з зняттям з обліку реєстрації відповідачів з вищевказаної квартири.

В судовому засіданні представник позивачки уточнив позовні вимоги та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд розірвати договір найму квартири АДРЕСА_1, діючий між позивачкою наймодавцем, та наймачами - відповідачами, у звязку із необхідністю використання житла для проживання позивачки та членів її сімї, визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаною квартирою, усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні власністю позивачки: виселити громадян ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення з зняттям з обліку реєстрації відповідачів з вищевказаної квартири.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 позов не визнали, подали зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

В зустрічній позовній заяві вказали, що на момент укладання договору купівлі-продажу вищевказаної квартири вони були зареєстровані у цій квартирі і протягом усього часу, з моменту побудови будинку, в якому знаходиться спірна квартира, проживали там, знаходяться з продавцем квартири ОСОБА_7 у родинних відносинах та постійно оплачують комунальні послуги та послуги за енергоносії. Крім того, ОСОБА_2 є пенсіонером та інвалідом 2-ї групи, ОСОБА_3 є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи, ОСОБА_5 є інвалідом 3-ї групи, іншого житла відповідачі не мають, ніяких перемов з відповідачами ОСОБА_7 не вела, до їх уваги не доводила, що збирається коїти якісь дії зі спірною квартирою. Продавець спірної квартири ОСОБА_7 ввела в оману покупця та нотаріуса, який оформлював угоду, що є підставою для визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, представник ОСОБА_5 первісні позовні вимоги не визнали.

Відповідач ОСОБА_2 доповнив та уточнив зустрічну позовну заяву, в якій просив суд визнати право власності на ? частку грошового паю та ? частку паєнагромадження шляхом спадкування за законом, визнати правочини недійсними, встановити сервітут право безстрокового користування спірною квартирою.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 дала пояснення, що відповідач ОСОБА_2 є сином покійного ОСОБА_9, який був членом Житлово-будівельного кооперативу м. Харкова № 293 «Призма», що збудував житловий будинок № 18-А по вул. Уборевіча у м. Харкові.

Після смерті батька ОСОБА_2 не звертався до державної нотаріальної контори із будь-якими заявами, ані про прийняття спадщини, ані про відмову від прийняття спадщини і проживаючи постійно із спадкодавцем, своїм батьком, на час відкриття спадщини, фактично прийняв спадщину та вступив у володіння та управління нею.

Представник ОСОБА_2, також вказала, що дослідивши за аналогією норму Сімейного кодексу України, можна дійти наступного висновку: при відчуженні нерухомого майна одним із подружжя повинні бути враховані інтереси членів родини. Той із подружжя, хто не є власником майна, може, однак, набувати щодо нього інше речове право зокрема право користування чужим майном (сервітут), також пояснила, що договір дарування, спірної квартири, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повинен бути визнаний судом недійсним, як такий, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, повинен бути визнаний судом недійсним як такий, що вчинений під впливом обману, оскільки продавець ОСОБА_7 ввела в оману покупця ОСОБА_1 щодо відсутності будь-яких прав третіх осіб на нерухоме майно, яке відчужувалось. Між ОСОБА_1 та відповідачами також не був укладений договір найму, оскільки позивачку відповідачі ніколи не бачили, жодної пропозиції від неї про укладання договору найму не отримували, договір найму згідно чинного законодавства повинен укладатися у письмовій формі, тому і вимога щодо його розірвання не може бути задоволена судом. На цій підставі представник ОСОБА_2 просила суд визнати недійсними свідоцтва про право власності та право на спадщину на імя ОСОБА_6, визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частку грошового паю та ? частку паєнагромадження, яка знаходиться в ЖБК м. Харкова № 293 «Призма», яке залишилось після смерті ОСОБА_9 шляхом спадкування за законом, встановити безстроковий сервітут на користування нерухомим майном - спірною квартирою, визнати недійсним договір дарування ОСОБА_6 спірної квартири на імя ОСОБА_7 та визнати недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, сторони повернути в первісний стан.

Відповідач ОСОБА_2 в період слухання справи декілька разів доповнював і змінював позовні вимоги, при цьому змінено і доповнено предмет спору.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 дала пояснення, що жодних порушень права власності ані ОСОБА_6, ані ОСОБА_7, а тим більше ані ОСОБА_1 сімя ОСОБА_6 не чинила. Договір дарування, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, суперечить нормам Сімейного кодексу України, який передбачає, що той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сімї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобовязані враховувати інтереси дитини, інших членів сімї, які відповідно до закону мають право користування ним. Оскільки право сімї ОСОБА_6 на користування обєктом дарування не було враховано, це ставить під загрозу реалізацію останніми, передбаченого Конституцією України права на житло. Договір дарування спірної квартири повинен бути визнаний судом недійсним, як такий що суперечить Цивільному кодексу України, нормам Сімейного кодексу України, а також моральним засадам суспільства. Договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, повинен бути визнаний судом недійсним як такий, що порушує публічний порядок, тому що був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Представник позивача за зустрічним позовом просила винести рішення по зустрічній позовній заяві в редакції від 08 грудня 2009 року в частині встановлення сервітуту права безстрокового користування спірною квартирою та в редакції від 02 березня 2010 року в частині визнання правочинів недійсними, повернення сторін в первісний стан, просила не розглядати зустрічний позов в частині визнання права власності на ? частку грошового паю та ? частку паєнагромадження шляхом спадкування за законом за ОСОБА_2

Представник позивачки та ОСОБА_7 зустрічні позовні вимоги не визнав.

Відповідач ОСОБА_6 надала до суду нотаріально посвідчену заяву про визнання первісного позову (уточненого) та заперечення проти зустрічного доповненого та уточненого позову, в якій просила задовольнити первісний позов, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, у звязку із похилим віком просила слухати справу та постановити рішення по справі у її відсутність.

3-тя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_8 пояснила, що нотаріальне посвідчення договору дарування спірної квартири, який був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 01 квітня 2008 року, реєстровий № 1595, та договору купівлі-продажу спірної квартири, який був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 від 22 липня 2008 року, реєстровий № 3695, відбулося згідно вимог чинного законодавства України. Надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність.

Представник відділу по справам громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ГУМВС України в Харківській області надав до суду заяву, в якій просив слухати справу за його відсутністю.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що є рідною сестрою ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_2 її брат, відповідачка ОСОБА_6 її рідна мати, відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 її племінники. Спірна квартира відносилась до житлового приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу «Призма № 293», членом якого був її покійний батько. В квартирі вони почали проживати разом із батьками, братом, сестрою з 1974 року. Після смерті батька у 1983 році мати ОСОБА_6 звернулася до Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори м. Харкова з заявою про видачу свідоцтв на право власності та про право на спадщину за законом та отримала ці свідоцтва. Cама ОСОБА_10, її сестра ОСОБА_7, її брат ОСОБА_2 звернулись разом до тієї ж 11-ї ХДНК із заявами про відмову від спадщини. Мати ОСОБА_6 після смерті батька була прийнята в члени кооперативу. Також на її імя було переоформлено особистий рахунок. Мати проживала разом із сімєю ОСОБА_6 у спірній квартирі. З 1995 року до початку 2006 року проживала переважно у своєї дочки ОСОБА_7, потім виявила бажання повернутися у спірну квартиру. Але, сімя ОСОБА_6 створила умови за яких мати не змогла проживати у цій квартирі і вона знов повернулась проживати до своєї дочки. Про перешкоди у проживанні у спірній квартирі їй сімєю ОСОБА_6 казала сама мати. У звязку із тим, що піклувалась про ОСОБА_6 виключно її дочка ОСОБА_7 саме ОСОБА_10 запропонувала матері подарувати спірну квартиру дочці ОСОБА_7 Про продаж спірної квартири ОСОБА_10 стало відомо від ОСОБА_7, яка пояснила, що їй потрібні гроші на утримання та лікування матері.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що є рідною тіткою ОСОБА_2, ОСОБА_7, рідною сестрою ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_2 із своєю сімєю проживав у спірній квартирі разом із батьками та сестрами, але після того, як відносини між ним та його батьком погіршились, сімя ОСОБА_2 переїхала проживати до неї у квартиру, де проживали з 1981року по 1985 роки. Потім знову повернулися проживати у спірну квартиру. Її сестра ОСОБА_6 проживала разом із сімєю ОСОБА_6, деякий час жила у своєї дочки ОСОБА_7, але у 2006 році переїхала знову до спірної квартири. Сестра скаржилась, що сімя ОСОБА_6 перешкоджає у проживанні у спірній квартирі. Окремої кімнати у сестри не було, вона проживала у кімнаті разом із сином. У звязку із тим, що відносини між ОСОБА_6 та сімєю ОСОБА_6 погіршились, сестра повернулась проживати до дочки ОСОБА_7, де проживає і на цей час. Сестра казала про намір подарувати квартиру дочці ОСОБА_7 Про продаж спірної квартири ОСОБА_11 стало відомо від ОСОБА_7, яка пояснила, що їй потрібні гроші на утримання та лікування матері.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що є сусідкою відповідачів. Знайома з відповідачами, ОСОБА_7 з 1989 року. Сварок у сімї відповідачів не бачила. Надавала медичну допомогу ОСОБА_6 Скарг від неї на сімю ОСОБА_6 не чула. Про сварки між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та відповідачами їй невідомо. З власником спірної квартири ОСОБА_1 не знайома. Це прізвище їй стало відомо, коли ОСОБА_3 показала їй телеграму від ОСОБА_1, в якій повідомлялось про те, що вона є новим власником квартири, та попередженням, що договір найму буде розірвано у звязку із необхідністю використання житла для проживання сімї ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_7, ОСОБА_3 його тітки, ОСОБА_2 його дядько, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 його троюрідні сестра та брат, ОСОБА_6 його бабка. З 2004 року по 2009 року проживав у спірній квартирі разом із відповідачами, оскільки навчався та працював у м. Харкові. Відносини у сімї були нормальними. Про сварку, яка стала причиною переїзду ОСОБА_6 йому стало відомо зі слів ОСОБА_3 та сусідів, так як у той день він не був у спірній квартирі. Про намір подарувати спірну квартиру своїй дочці , ОСОБА_6 йому нічого не казала.

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний (уточнений) позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Власником квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_6, якій ця квартира належала на праві особистої приватної власності на підставі Свідоцтва про власність, виданого Московською районною в м. Харкові радою 17.03.2008 року на підставі рішення виконавчого комітету Московської районної в м. Харкові ради від 11.03.2008р.за № 71/74 та зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 19.03.2008р. за реєстровим № 22507072.

Згідно договору дарування від 01 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 від 22.07.2008р., реєстр. № 1595, та зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 17.04.2008 року, реєстраційний № 22507072, квартира АДРЕСА_1 була подарована ОСОБА_6 своїй дочці ОСОБА_7.

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_8 від 22.07.2008р., реєстр. № 3675. та зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 11.08.2008 року, реєстраційний № 22507072, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. Вищевказана квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 43,8 кв. м. Купівлю квартири вчинено за 395250,00 грн.

Спірна квартира була придбана позивачкою у звязку із тим, що вона проживає разом із чоловіком ОСОБА_14, повнолітніми дітьми: сином ОСОБА_15 та дочкою ОСОБА_16, а також матірю чоловіка ОСОБА_17 у трикімнатній квартирі 49 у будинку 8 по б. ОСОБА_18 у м. Харкові, що належить вищевказаним громадянам на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло. Дочка позивачки збиралася одружитися і, таким чином, спірна квартира була куплена позивачкою у звязку із необхідністю використання її для проживання членів сімї позивачки: чоловіка та сина окремо від інших членів сімї.

Згідно довідки Кооперативного обєднання житлових кооперативів „ПРИЗМА № 293 від 04.11.2008р. у спірній квартирі зареєстровані та фактично проживають наймачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6 хоча також зареєстрована, але фактично не проживає у спірній квартирі.

Плату за користування житловим приміщенням та за комунальні послуги відповідачі сплачують частково, є заборгованість. Цей факт підтвердили у судовому засіданні відповідачки ОСОБА_3, ОСОБА_4

Згідно із ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого в найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця.

Згідно із ч. 3 ст. 825 ЦК України, договір найму квартири може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сімї.

Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяця.

13.09.2008 року позивачкою була направлена телеграма на адресу проживання відповідачів з повідомленням, що вона є новим власником квартири, та попередженням, що договір найму буде розірвано у звязку із необхідністю використання житла для проживання моєї сімї.

Телеграма була отримана відповідачкою ОСОБА_3, що підтверджується повідомленням з поштового відділення від 14.09.2008р.. Це підтвердила у судовому засіданні і сама відповідачка.

Але, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 після закінчення двохмісячного строку добровільно не звільнили квартиру

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 391 ЦК України вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Реєстрація відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у квартирі АДРЕСА_1 перешкоджає позивачці здійснювати своє право власності на зазначену квартиру.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає, що первісний позов (уточнений) підлягає задоволенню повністю.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 щодо встановлення безстрокового сервітуту на користування нерухомим майном, а саме квартирою № 28 у будинку № 18-А по вул. Уборевіча у м. Харкові, не мають правового значення та не тягнуть за собою правових наслідків, оскільки спірна квартира відносилась до житлового приміщення в будинку Житлово-будівельного кооперативу «Призма № 293». Ні Житловим кодексом УРСР, який був введений дію з 01.01.1984 року, ні Цивільним кодексом УРСР, в редакції 1963 року, що діяв на той момент, не було передбачено поняття, зміст сервітуту та правові підстави його встановлення.

Доказів про те, що договір дарування спірної квартири, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, повинен бути визнаний судом недійсним, оскільки суперечить статтям Цивільному кодексу України, Сімейного кодексу України, а також моральним засадам суспільства, відповідачем ОСОБА_2 та його представником суду надано не було, що є обовязком сторони відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Не надано суду доказів щодо того, що договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, повинен бути визнаний судом недійсним як такий, що порушує публічний порядок, тому що був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Таким чином, суд вважає, що у зустрічному позові (уточненому та доповненому) про встановлення сервітуту права безстрокового користування спірною квартирою, визнання правочинів договору дарування спірної квартири, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 недійсними, повернення сторін в первісний стан необхідно відмовити. ОСОБА_19 не є стороною за договором купівлі-продажу квартири і не є сторону за договором дарування квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ч. 1 ст. 319, ст. 391, 814, ч. 3 ст. 825 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати договір найму квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_21.

Виселити ОСОБА_19, ОСОБА_20 , ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

Зобовьязати відділ по справам громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ГУМВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_19, ОСОБА_20 , ОСОБА_4, ОСОБА_5 за адресою квартири АДРЕСА_2.

В іншій частині в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити

В задоволенні позову ОСОБА_19 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя О.Ф.Погасій