№2-349/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.08. 2010 р. м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя в складі:

головуючого судді - Сараєва І.А.

секретарі - Рослік Т.І.

представників сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу і зустрічному за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики ( розписки) недійсним -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу у розмірі 22 800 грн., оскільки остання добровільно не повертає її в зазначений термін. З вказаної причини йому також була заподіяна і моральна шкода, яку він оцінює в 1 000 грн.

ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічною заявою в якому просить визнати договір позики (розписку) недійсним, оскільки він був складений під впливом обману і в неналежній формі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свої вимоги, зустрічний позов не визнав. Пояснив, що в травні 2009 р. відповідачка ОСОБА_4 звернулась до нього з проханням зайняти їй у борг гроші в сумі 22 800 грн. для організації сезонної торгівлі на побережжі Азовського моря .

Відповідачка обіцяла йому, що деньгм поверне через один місяць.

Враховуючи вказані обставини і довірчі стосунки, що склалися, між ними, він погодився передати необхідну суму.

28 травня 2009 р., отримавши від нього 22800 грн., відповідачка власноручно написала йому розписку, в якій вказала, що передану їй грошову суму поверне йому 30.06.2009 р.

Проте, після закінчення терміну виконання зобов'язання за вказаним договором позики, відповідачка ухиляється від виконання його умов, у зв'язку з чим вимушений звертатися до суду з даним позовом.

Зустрічний позов не визнав, оскільки ОСОБА_4 вводити в оману наміри не мав, всі дії з її боку відбувалися добровільно, гроші передавалися у присутності свідків. Ларьок, який був переданий ОСОБА_4, належить його батьку, який за станом здоров'я фінансову частину ведення справи доручив йому. Договір оренди був нею складений між батьком і ОСОБА_4 в усній формі, він не знає про розрахунки між ними. Гроші у борг бралися на закупівлю товару. Це не була орендна плата, як стверджує відповідачка, оскільки в цьому не було сенсу.

У тому, що у ОСОБА_4доходи виявилися менше передбачуваних - своєї провини не бачить, оскільки це від нього не залежить

Розписка ОСОБА_4 була написана у вільній формі, проте її зміст був

зрозумілий і владнувал обох.

До теперішнього часу від відповідачки жодних сум не отримував.

Просить стягнути в свою користь 22 800 грн. боргу і 1000 грн. за заподіяну моральну шкоду - 1 000 грн., оскільки відповідачка тривалий час не повертає йому спірну суму, що відбивається на матеріальному стані сім'ї, він вимушений переживати, витрачати свій час на судовий розгляд.

Відповідачка в судовому засіданні позов ОСОБА_3 не визнала, свій - підтримала.

Пояснила, що познайомилася з ОСОБА_3 по оголошенню в «Віснику Приазов'я» про оренду на літній період ларька для продажу роздрібних товарів на побережжі Бабах - ОСОБА_2. Договір оренди відбувся з ним в усній формі, при цьому ОСОБА_5 переконав її, що ця точка є прибутковою. Ніяких грошей вона не брала, а написала вищезгадану розписку під диктування ОСОБА_3І.в рахунок оренди. На момент складання розписки віддала йому 1.000 доларів США, потім в кінці червня - 600 доларів США, розписки відсутні. Як було обумовлене з початку червня заплатила податок за землю 750 грн., єдиний податок - 600 грн., за електрику - 900 грн., виручка через касу не проходила по вказівці позивача.

Вважає, що ОСОБА_3І обманув її, переконавши, що оренда ларька - прибуткове підприємство, крім того, вважає, що розписка не відповідає необхідній формі, тому договір є нікчемним

Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків по зустрічному позову, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, а в задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити.

При цьому суд враховує наступні факти :

- у справі знаходиться розписка, складена у вільній формі ОСОБА_4 з якої виходить, що ОСОБА_3 передав їй 22 800 грн., а вона зобов'язалася повернути борг до 30.06.2009 р., інші розписки про передачу яких -либо інших сум в матеріалах справи відсутні ( а.с. 5 );

- всі умови домовленості між сторонами витримані, проте борг ОСОБА_3 не повернен по необгрунтованих причинах;

- ОСОБА_4 вважає, що ОСОБА_3 обманув її, переконавши, що ларьок - вигідне підприємство, проте такі її заяви вигадані і не істотні, тому не можуть бути прийняті судом до уваги через вимоги ст. 230 ЦК України;

- розписка складена ОСОБА_4 у вільній формі, при цьому сторони розуміли її значення і наслідки;

- суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, оскільки вони є подружжям сторін;

- свідок ОСОБА_8 підтвердив, що присутній при перерахунку позивачем і його дружиною суми грошей перед її передачею ОСОБА_4, як складалася розписка і інші обставини - не бачив.

Таким чином, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_3 правомірні і сума позики підлягає поверненню, а затвердження ОСОБА_4 про те, що склала розписку будучи введеной в оману - вигадані і не можуть бути визнані істотними.

Суд погоджується з аргументами ОСОБА_3 про спричинення йому діями ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки за обставин, що склалися він був позбавлений можливості тривалий час розпоряджатися спірною сумою грошей, переживав, звичний спосіб життя був змінений.

Керуючись ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні (позивальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позивальник зобов*язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості

Згідно ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми.

Через ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідність із ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним.

Керуючись ст.ст. 123, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 230, 1046, 1047,

1167 ЦК України суд -

ВИРІШИВ .

Позовні вимоги ОСОБА_3 михайла Івановича задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 михайла Івановича двадцять дві тисячі вісімсот гривень та у відшкодування моральної шкоди - 1 000 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання договору позики ( розписки) недійсним - відмовити.

У відшкодування судових витрат стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 держмито - 51 грн., витрати по ІТЗ судового процесу - ЗО грн, всього - 81 грн.

Рішення вступає в силу через 10 днів після проголошення, якщо протягом вказаного часу не буде подана скарга про його скасування.

Суддя: Сараєв І. А.