Оріхівський районний суд Запорізької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2010 року м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючої судді А.А.Шудрик, при секретарі В.Ю.Лазько, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом

ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та про оскарження бездіяльності управління Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку та виплати недоплаченої щомісячної допомоги „Дітям війни, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області, в якому вказує, що він належить до соціальної категорії «Дитина війни» та відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» розмір пенсії підвищується на тридцять відсотків мінімальної пенсії за віком. Відповідач всупереч Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р., яким були визнані неконституційними окремі положення Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» в тому числі й щодо зупинення ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», не здійснив нарахування та виплату відповідного підвищення до пенсії.

Просить суд визнати незаконною бездіяльність відповідача, що призвела до порушення права на 30 % підвищення пенсії з 2006 року по теперішній час, передбаченого ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни. Зобовязати відповідача провести нарахування та виплату позивачу, щомісячної державної соціальної допомоги, як дитині війни у розмірі 30 %мінімальної пенсії за віком з 2006 року по теперішній час. Зобовязати відповідача виплачувати позивачу, пенсію у подальшому з дати винесення рішення суду з урахуванням підвищення на 30 % від мінімальної пенсії за віком як дитині війни. Поновити строк позовної давності за даним позовом (2006-2009 роки), як пропущений із поважних причин.

Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутність.

Відповідач у судове засідання не зявився надав клопотання, у якому прохає розглянути справу без участі управління Пенсійного фонду України в Оріхівському районі. Також від відповідача до суду надійшло заперечення до цивільного позову в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Також в обґрунтування своїх доводів зазначив, що позивач у відповідності до вимог Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має статус дитини війни. У відповідності до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" позивач має право на отримання з 01 січня 2006 р. щомісячної державної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Оскільки Законом України „Про соціальний захист дітей війни" передбачено, що фінансування виплат по даному Закону проводиться із Державного бюджету України, який затверджує Верховна Рада України, а не із бюджету Пенсійного фонду України, який затверджує Кабінет Міністрів України, дії відповідача щодо відмови у виплаті підвищення пенсії дітям війни за період з 09.07.2007 року по 01.01.2008 рік не

порушують діюче законодавство. Крім того, законодавством до 01.01.2008 року не було встановлено величини, з якої мало обчислюватися вказане підвищення, що не давало можливості визначити його розмір.

Що стосується надбавки дітям війни на 2008 -2010 роки: відповідно ч.іст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту) до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни.

Відповідно п. 20 ч.І ст. 14 Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 15 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, іншим учасникам війни - на 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Отже, починаючи з січня 2008 року по теперішній час позивач отримує всі належні йому як дитині війни надбавки до пенсії, а саме 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає частковому задоволенню за таких обставин:

Позивач має статус «Дитини війни», підтвердженням чого є посвідчення, що міститься в матеріалах справи.

Враховуючи зазначений статус позивача, він відповідно до ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" має право на отримання державної соціальної підтримки, а саме підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Із заперечень УПФУ в Оріхівському районі Запорізької області, встановлено, що відповідач не здійснює позивачу зазначених виплат, посилаючись на невизначеність розрахункової величини (мінімальної пенсії за віком) для розрахунку підвищень до пенсії категорії громадян, які мають статус дітей війни.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Законом України «Про державний бюджет на 2006 рік» від 20.12.2005р. дію ст. 6 зазначеного Закону на 2006 рік зупинено. Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік» від 19.01.2006р., який набрав чинності 15.03.2006р., до ст. ПО Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік було внесено зміни, якими встановлено, що пільги дітям війни, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", у 2006 році запроваджуються поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, у 2006 році пільги, встановлені ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" запроваджені не були.

Закони України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 р. та „Про внесення змін до Закону України „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 р. неконституційними не визнані та діяли протягом 2006 р.

Таким чином, відповідно до вищезазначених Законів, у відповідачів не було підстав нараховувати та сплачувати позивачеві доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", оскільки до 15.03.2006 р. дію зазначеної норми було зупинено, а потім передбачені нею виплати не запроваджені.

Крім того, надаючи перевагу Законам України" Про Державний бюджет на 2006 рік" від 20.12.2005 р. та „Про внесення змін до Закону України" „Про Державний бюджет на 2006 рік" від 19.01.2006 р., суд виходить з того, що закони є актами єдиного органу

законодавчої влади - Верховної Ради України. Конституція України не встановлює пріоритету в застосуванні того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає такого закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

Конституційний Суд України у п. З мотивувальної частини рішення від 03.10.1997 р. №4-зп (справа про набуття чинності Конституцією) зазначив: „Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше".

Виходячи із системного аналізу наведених норм законодавства, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються виплат доплати до пенсії за 2006 рік. Відповідач по справі протягом 2006 р. діяв у відповідності з діючим законодавством та не мав підстав здійснювати позивачу щомісячні доплати до пенсії, оскільки до 15.03.2006 р. дія ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» була зупинена, а з 15.03.2006 р. здійснення доплат визначено у інший спосіб, тобто поставлено в залежність від виконання у другому півріччі 2006 р, Закону України «Про Державний бюджет на 2006 рік».

Відповідно до п. 12 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 цього Закону, було зупинено.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 р. за №6-рп/2007 року, у справі за поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36 ч. 2 ст. 56, ч, 2 ст. 62, ч. 1 ст. 66, п.п. 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, ЗО, 39, 41, 43, 44, 45, 46, ст., 73, ст., ст., 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п. 12 ст.71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік», яким зупинено дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням ст. 111 вказаного Закону.

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність,

Виходячи з приписів ч. 2 ст., 152 Конституції України та дати ухвалення рішення Конституційним Судом України, УПФУ в Оріхівському районі Запорізької області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" з 09.07.2007 р., оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пункту 12 статті 71 Закону України „Про Державний бюджет України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 09.07.2007 р. мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Стосовно позовних вимог щодо здійснення позивачу доплати до пенсії за 2008 рік, суд вважає їх підлягаючими задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" текст статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" викладено в наступній редакції. Дітям війни

(крім тих на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України „Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів.

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 за №10-рп/2008 року, у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст.65 розділу 1, пунктів 61, 62, 63, 66 розділу 2, пункту 3 розділу 3 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та. про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і 101 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 67 розділу 1, п.п. 14, 6-22. 24-100 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа щодо предмета та Змісту закону про Державний бюджет України), визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) положення п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Рішення Конституційного Суду України у цій справі має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначеного закону, що визнані неконституційними. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене.

Виходячи із системного аналізу зазначених норм законодавства, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 року та приписів ч.2 ст. 152 Конституції України, суд дійшов висновку, що з 22.05.2008 року УПФУ в Оріхівському районі Запорізької області повинен був нараховувати та сплачувати позивачу доплату до пенсії, передбачену ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції; яка діяла до 01.01.2008 року, оскільки з моменту ухвалення Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності пп.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", ця норма втратила чинність та не підлягала застосуванню. Отже, відповідач з 22.05.2008 року мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни", нараховувати та здійснювати позивачу доплату до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Між тим, до 22.05.2008 року, тобто до ухвалення зазначеного рішення Конституційним Судом України, відповідач, здійснюючи позивачу доплати, передбачені ст.6 Закону України „Про соціальний захист дітей війни" в редакції від 01.01.2008 року, з урахуванням п.п.41 розділу 2 Закону України „Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», діяв на підставі та у відповідності з діючою нормою зазначених законів, а тому позовні вимоги, щодо стягнення доплати до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з 01.01.2008 рок у по 21.05.2008 року задоволенню не підлягають.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2009 рік» та Закону України «Про Державний бюджет на 2010 рік», дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» не було зупинено. Отже, відповідач з 01.01.2009 р. мав діяти у відповідності з приписами діючої норми ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», нараховувати та здійснювати позивачу відповідні доплати.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Таким чином, доводи відповідачів, в частині неврегульованості на законодавчому рівні порядку здійснення доплат особам, які мають статус дітей війни не може бути підставою для їх не здійснення або відмови в задоволенні позову.

Суд також вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо не визначеності на законодавчому рівні питання відносно органу на який покладено обов'язок здійснення виплат підвищення до пенсії особам, які мають статус дитини війни.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобовязання відповідача у подальшому, з дня винесення рішення, виплачувати пенсію, з урахуванням підвищення на ЗО % від мінімальної пенсії за віком як дитині війни, оскільки спори на майбутнє суд не вправі вирішувати.

Пенсійний фонд України діє у відповідності до Положення, Дро Пенсійний фонд України" і здійснює свої повноваження на підставі п. 15 зазначеного положення через створені в установленому порядку його територіальні управління. Відповідно до Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" рішення про призначення та перерахунок пенсій приймаються районними управліннями Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонерів.

Таким чином, обов'язок по нарахуванню та виплаті доплати до пенсії позивача, передбаченої ст. 6 Закону України,Дро соціальний захист дітей війни" покладено на УПФУ в Оріхівському районі Запорізької області, за місцем проживання позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 64, 124, 152 Конституції України, ст.ст. З, б Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ст.15 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області про поновлення пропущеного строку для звернення до суду та про оскарження бездіяльності управління Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку та виплати недоплаченої щомісячної допомоги ,Дітям війніі- задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом.

Визнати протиправною бездіяльність Управління пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України в Оріхівському районі Запорізької області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування" та провести відповідні виплати за 2007 рік - з 09.07.07 р. по 31.12.07 р., за 2008 рік - з 22.05.08 р. по 31.12.2008 р., за 2009 рік - з 01.01.2009 р. по 31.12.2009 рік, за 2010 рік-з 01.01.2010 року по 03.08.2010 рік.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

На дане рішення може бути подано заяву на оскаржене протягом 10 діб та апеляційна скарга протягом 20 діб після подання заяви на оскарження рішення до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області.

Суддя Оріхівського районного суду:

ОСОБА_2