Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
№ 2-4136 /10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И .

1 листопада 2010 р.

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

У складі : головуючого судді Голубковій М.А.

Секретаря Дребущак О.О.

Адвокатів ОСОБА_1

ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , П»ятою нотаріальної контори, ОП ЗМБТІ про розірвання договору довічного утримання , суд

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що згідно свідоцтва №1994 про право особистої власності на домоволодіння , виданого Запорізьким міськомунгоспом 02. 11. 1962 г. ій на праві власності належало 3/4 частини житлового будинку № 80-А по вул. Солідарності м. Запоріжжя.

13 жовтня 2005 р. між нею та відповідачкою ОСОБА_4 був укладений договір довічного утримання.

За умовами даного договору вона передала у власність відповідачки належну їй частку домоволодіння № 60 А по вул.. Солідарності м. Запоріжжя , а відповідачка забов»язалася довічно утримувати її та доглядати, а саме: забезпечувати її харчуванням, одягом, необхідною допомогою та зберігати в її безкоштовному довічному користування повністю зазначену частину житлового будинку.

Вартість матеріального забезпечення /харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги, зазначена у розмірі 100 грв.

У відповідності до ст.. 751 УК України ця оцінка підлягає індексації у порядку передбаченому законом.

Після укладення договору , враховуючі той факт, що вона людина похилого віку, постійно хворіє, вона передала відповідачці ключі від будинку, щоб вона мала постійний доступ.

Спочатку відповідачка виконувала взяті на себе забов»язання , але з часом , вона повністю припинила доглядати за нею. Вона не відвідує її, матеріальної допомоги не надає, продуктами харчування не забезпечує, одяг не покупає, ніякої допомоги не господарству не надає.

Забов»язання щодо передачі в її безкоштовне користування зазначеної частини будинку виконується частково, вона вимушена сама оплачувати витрати на комунальні послуги.

На її звернення , відповідачка тільки обіцяє прийти до неї, та придбати необхідні ліки , продукти харчування , але вона не приходить , допомоги не надає.

Відповідно до ст.. 755 ч.1 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якого він був укладений , у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх забов»язань, незалежно від його вини.

Позивачка просить розірвати договір довічного утримання , укладений 13 жовтня 2005 р. між нею та відповідачкою у зв»язку з тим , що відповідачка не належно виконувала взяті на себе забов»язання утриманню та доглядом позивачки.

Відповідачка позов не визнала, пояснила, що позивачка її бабуся, вони мешкають в одному будинку. На прохання бабусі, вона погодилася укласти з нею договір довічного утримання, оскільки за той не кому було доглядати. Бабуся добре до неї відносилась, жаліла її, а після смерті сина , її батька у 2004 р., вона сама позвала її з сім»єю переїхати жити до неї у будинок, з цього часу вони проживали фактично однієї сім»єю, після того, як бабуся увірилась в тому, що до неї всі добре відносяться , вона сама запропуновала укласти з нею договір довічного утримання , вона бажала передати свою власність їй. Вона про це бабусю не просила, вона була давала собі раду при укладанні договору довічного утримання. З часу вселення у будинок, вона доглядала за нею, виконувала всі свої забов»язання, всі були раді цьому.

Після прописки у будинок, по згоді бабусі, її невістки ОСОБА_5 , дружини молодшого сина, у них з нею склалися неприязне ні відношенні , почались конфлікти, вона зверталась до міліції, про що є постанова про відмову в порушенні кримінальної справи. За цей час догляду вона зробила для бабусі поліпшення биту: у 2005 р. на дворі будинку збудувала літній душ з кирпичу , яким також користувалась бабуся, у 2009 р. зробила новий підвід єлектроєнергії, нову вбиральню, доглядала за бабусей, лікувала її за свої кошти .

Відповідачка вважає, що вона повністю виконувала свої забов»язання згідно договору довічного утримання , тому підстав для його розірвання не має.

Свідки ОСОБА_5, С.О., ОСОБА_6, ОСОБА_7. ОСОБА_8 підтвердили , що відповідачка виконувала свої забов»язанння відносно ОСОБА_3Ф, інші свідки надали суду пояснення, що відповідачка не завжди виконувала свої забов»язання відносно позивачки.

Треті особи надали суду листи про розгляд справи в їх відсутність.

Суд, вислухав сторони , приходить до висновку , що позов підлягає задоволенню за мотивами:

Між сторонами було укладено договір довічного утримання , який передбачає , що відповідачка забов»язана довічно утримувати та доглядати позивачку, а саме: забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом , необхідною допомогою та зберігати в її безкоштовному довічному користуванні повністю належану їй частину будинку.

Згідно до ст.. 755 ч.1 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої сторони , на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем свої обов»язків , незалежно від його вини.

Суд , вислухав сторони, свідків, прийшов до висновку, що договір довічного утримання між позивачкою та відповідачкою підлягає розірванню у зв»язку з тим,що відповідачка не належно виконувала свої забов»язання , вказані при укладанні договору. Позивачка у судовому засіданні наставала на цьому, свідки частково підтвердили даний факт , при прийнятті рішення суд прийняв до уваги пояснення позивачки у частині невиконання зі сторони відповідачки договору та її бажання розірвати цій договір.

За ст.. 10 ЦПК України цивільне законодавство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь по справі , мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимога або заперечень., крім випадків , встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів до ст.. 60 ЦПК України , за якою кожна сторона забов»язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу свої вимог и заперечень,.

Суд прийшов до висновку , що відповідача не надала суду доказів її виконання обов»язків до договору довічного утримання відносно позивачки.

Керуючись ст.. 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.. 10, 60, 755 ЦК України, суд-

В И Р И Ш И В :

Розірвати договір довічного утримання , укладений 13 жовтня 2005 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 , посвідчений державним нотаріусом П»ятою Запорізькою державною конторою.

Скасувати реєстрацію права власності за ОСОБА_9 на 3/4 частини житлового будинку № 80-А по вул.. Солідарності м. Запоріжжя на підставі договору довічного утримання , укладеного 13 жовтня 2005 р. та посвідченого державним нотаріусом П»ятою державною нотаріальною конторою .

Поновити реєстрацію права власності на 3/4 частини житлового будинку № 80 по вул.. Солідарності м. Запоріжжя за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва № 1994 про право особистої власності на домоволодіння , виданого Запорізьким міськомунгоспом 2.11. 1962 р. , зареєстрованого у Запорізькому міжміському бюро технічною інвентаризації в реєстровій книзі № 114 .

Скасувати заходити заборони відчуження 3/4 частин житлового будинку № 80 по вул.. Солідарності м. Запоріжжя .

Строк оскарження рішення до Запорізького апеляційного суду протягом 10 дію з часу проголошення.

Суддя Голубкова М.А.