РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сліпченка О.І.,

суддів: Корзаченко І.Ф., Кулішенка Ю.М.,

при секретарі: Бистрій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 липня 20$ф року у справі за позовом Григорян .^аргіса Патвакановича до ОСОБА_1 про визнання угоди укладеною та визнання права власності на земельну ділянку, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2007 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом який обґрунтував тим, що між ним та відповідачем була укладена угода, згідно якої він передав йому у власність суму в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень за належну Відповідачу земельну ділянку площею 0,18 ^_га, яка розташована в с. Пасічна, вул. Зарічна 65 Баришівського району Київської області.

Відповідачем було написано розписку про отримання від позивача повної оплати за земельну ділянку й зобов'язувався оформити договір купівлі - продажу на протязі місяця. Оскільки Відповідачем не виконані зобов'язання просив визнати угоду купівлі-продажу укладеною, та визнати право власності на земельну ділянку.

Рішенням Баришівського районного суду від 16 липня 2007 року позов задоволено. Визнано угоду купівлі - продажу земельної ділянки укладеною та визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення та направити на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального "^ава.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог про визнання угоди укладеною та визнання права власності на земельну ділянку, суд першої інстанції виходив з того, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, а інша сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення.

З таким висновком суду першої інстанції погодиться не можна з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються.

Суд першої інстанції не врахував, що за вимогою ст. 132 ЗК України угоди повинні містити: назву сторін (прізвище, ім'я та по батькові громадянина, назва юридичної особи); вид '"'-оди; предмет угоди (земельна ділянка з визначенням місця розташування, площі, цільового призначення, складу угідь, правового режиму тощо); документ, що підтверджує право власності на земельну ділянку; відомості про відсутність заборон на відчуження земельної ділянки; відомості про відсутність або наявність обмежень щодо використання земельної ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути тощо); договірну ціну; кадастровий номер земельної ділянки; момент переходу права власності на земельну ділянку. Додатком до угоди, за якою здійснюється відчуження земельної ділянки приватної власності, є державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується (або відчужувалась). Угоди про перехід права власності на земельну ділянку підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Оскільки судом першої інстанції зроблені неправильні висновки про задоволення іїозову, колегія судді вважає, що рішення повинно бути скасовано, а по справі необхідно ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити, оскільки судом першої інстанції було встановлено факти які не були доведенні позивачем та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи чим порушив норми матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 липня 20й^року скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1 про визнання угоди укладеною та визнання права власності на земельну ділянку.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Г оловуючий

Судді