03.06.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-933/10 Головуючий в 1 інстанції:
Доповідач: Приходько Л.А.
УХВАЛА

2010 року червня місяця 03 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Кузнєцовій О.А.

суддів Бездрабко О.В.

ОСОБА_2

при секретарі Ляшенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 грудня 2009 року в справі

за позовом

акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,

встановила:

Ухвалою Дніпровського районного суду с. Херсона від 18 грудня 2009 року відкрито провадження у справі за позовом АКІБ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення правил підсудності просить ухвалу скасувати, позовну заяву повернути позивачу.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши додержання вимог закону, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

За загальним правилом підсудності позови до фізичної особи предявляються в суд за місцем її проживання (ч.1 ст. 109 ЦПК України).

Місцем проживання фізичної особи згідно зі ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Як вбачається з матеріалів справи місце проживання ОСОБА_3 з 18.02.2003 року зареєстровано за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відносини, повязані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні регулюються Законом України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні», який також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання та встановлює випадки їх обмеження. Під місцем поживання цей Закон визначає адміністративно-територіальну одиницю, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік( ст.3 Закону). Відповідно до ст. 6 Закону громадяни України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом 10 днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

А отже, позов може бути предявлений за місцем фактичного перебування лише у разі, якщо суду будуть надані відповідні докази, що відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, а постійно, переважно чи тимчасово проживає поза межами реєстрації.

Апелянтом не надано будь-яких доказів за підтвердження своїх доводів, що він фактично проживає за іншою адресою.

За таких обставин суд першої інстанції правильно визначив підсудність на підставі ч.1ст.109 ЦПК України за місцем постійного проживання (реєстрації) відповідача.

Ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: