Справа № 2-3217/2010 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2010 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області:

у складі: головуючого-судді Писанець Н.В.

при секретарі: Дадашевій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кирпичний завод «Альтком» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ТОВ «Кирпичний завод «Альтком» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що з 15.06.2009року по 11.02.2010 року він працював в ТОВ «Кирпичний завод «Альтком» слюсарем ремонтником по обслуговуванню обладнання. Даний факт підтверджується копіями виписок з наказів про його призначення на посаду та звільнення з роботи. При звільненні з Підприємства, з ним не був проведений повний розрахунок, хоча законодавством про працю передбачений чіткий порядок розрахунку при звільненні. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться вдень звільнення. Виходячи з наведеного, позивач просить стягнути з ТОВ «Кирпичний завод «Альтком» заробітну плату у сумі 8446,26 грн. та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 1928,57 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник, неодноразово уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ТОВ «Кирпичний завод «Альтком» заробітну плату у сумі 5509,42 грн., компенсацію за затримку виплати заробітної плати у сумі 220,71 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у сумі 4275,75 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що дійсно у підприємства мається заборгованість перед позивачем ОСОБА_1 у уточненій позовній заяві сумі 5509,42 грн., а також він згодний із сумою компенсації за затримку виплати заробітної плати у сумі 220,71 грн. Не визнає вимоги у частині сплати середнього заробітку, оскільки підкреслює відсутність вини підприємства у затримці розрахунку з позивачем. На підтвердження своєї позиції вказує на письмове повідомлення позивачу від 17.04.2010р. про пропозицію прибуття за отриманням заробітної плати, а також на пояснення свідка ОСОБА_2 щодо належного повідомлення позивачу про можливість отримання вчасно заробітної плати. Просить у цій частині відмовити у задоволенні позову.

За поясненнями свідка ОСОБА_2, яка підтвердила у судовому засіданні, що нею як бухгалтером ТОВ «Кирпичний завод «Альтком», було повідомлено позивачу про суму заборгованості по його заробітній платі та запропоновано отримати її у день звільнення, але останній відмовився її отримувати оскільки вважав, що розмір заборгованості по його заробітній платі повинен бути більшим.

Заслухавши пояснення учасників процесу, пояснення свідка ОСОБА_2, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.

Відповідно до ст. 213 ч.3 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 15.06.2009року по 11.02.2010 року працював в ТОВ «Кирпичний завод «Альтком» слюсарем ремонтником по обслуговуванню обладнання. Даний факт підтверджується копіями виписок з наказів про його призначення на посаду та звільнення з роботи (а.с.10-12; 35-36).

11 лютого 2010 року на підставі наказу № 77п від 11.02.2010 року позивач був звільнений, припинивши трудові відносини на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.36).

Заборгованість, згідно довідки відповідача по заборгованості заробітній платі складає 5509,42 грн. за період з вересня 2009 року по лютий 2010 року (а.с.70). Розрахунок компенсації за затримку виплати заробітної плати у сумі 220,71 грн. проведений відповідачем та зазначений розмір визнаний позивачем у судовому засіданні та уточненій позовній заяві (а.с.71).

Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за затримку виплати заробітної плати у вищевказаних розмірах такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд приходить до наступного.

У відповідності з ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вказаний порядок розрахунку встановлений для підприємства, з якого працівник звільняється.

Позивачем у судовому засіданні було оголошено про відсутність письмових пропозицій з боку відповідача про виплату заборгованості по заробітній платі, одразу після звільнення, та заявлено про навмисний виклик його по телефону на підприємство за отриманням заробітної плати у липні 2010р., однак у час прибуття на підприємство, його не пустила на територію охорона та отримання заробітної плати не відбулось.

Викладені пояснення позивача спростовуються долученими до матеріалів справи повідомленням, квитанцією та листом № 23-09-2-5 від 17.04.2010р.(а.с.63-65), поясненнями свідка ОСОБА_2 у частині повідомлення нею позивачу, у день звільнення, про розмір заборгованості по заробітній платі та пропозицію її отримати. Доводи позивача про вчасне неотримання ним суми заборгованості з вини відповідача, на підставах дій охорони підприємства щодо заборони проходу на підприємство, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та є недоведеними перед судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 115-117, 233, 234, Кодексу Законів про працю України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», ст. ст. 10, 11, 88, 209, 214-215, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Кирпичний завод «Альтком» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Кирпичний завод «Альтком» на користь ОСОБА_1 заборгованость по заробітній платі у сумі 5509,42 (п»ять тисяч п»ятьсот дев»ять) грн. 42 коп.

Стягнути з ТОВ «Кирпичний завод «Альтком» на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виплати заробітної плати у сумі 220,71 (двісті двадцять) грн. 71 коп.

Відмовити у задоволенні інших позовних вимог за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: