29.07.10 ,
Апеляційний суд Херсонської області
Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач Орловська Н.В.
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів Майданіка В.В.

ОСОБА_2

При секретарі Мірзе Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 травня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк», треті особи у справі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки та додаткового договору до договору іпотеки, застосування наслідків

недійсності правочину, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» (надалі ВАТ «Морський транспортний банк») про визнання недійсним кредитного договору, договору іпотеки та поруки, зобов»язання вчинити дії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 16.07.2008 року між ним та ВАТ «Морський транспортний банк» укладено кредитний договір № 01373/ЮС, відповідно до якого йому надано кредит у сумі 39784 доларів США за умови сплати 11,9 % річних за користування кредитними коштами, щомісячного погашення заборгованості по кредиту відповідно до графіку погашення та кінцевим строком повернення коштів до 15.07.2028 року.

16.07.2008року, в забезпечення виконання боргових зобов»язань за кредитним договором, між ним та ВАТ «Морський транспортний банк» укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки та додатковий договір до іпотечного договору від 13.10.2008 року, згідно з якими ним передано відповідачу у іпотеку земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд площею 0,0595 га, розташовану по вул.Нечуя-Левицького,60 у м. Херсоні.

16.07.2008року між відповідачем та ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 виступила його поручителем за зобов»язаннями, що виникають з умов кредитного договору у повному обсязі цих зобов»язань.

При цьому позивач вважає, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки всупереч ч.І ст.524 та ч.І ст.533 ЦК України, предметом договору є іноземна валюта і відсутність у відповідача індивідуальної ліцензії на надання такої фінансової послуги позбавляло його права укладати спірний договір.

Крім того, умовами договору ризик зростання курсу іноземної валюти у порівнянні до національної грошової одиниці ш кладено лише на позичальника, що порушує його права, як споживача фінансових послуг згідно п.З ч.І ст.21 ЗУ "Про захист прав споживачів" і дає право звернення до суду за їх захистом у відповідності до п.1 ст. 4 цього Закону.

Позивач просив суд визнати недійсним кредитний договір № Ф01373/ІІХ від 16.07.2008 року, визнати недійсним договір іпотеки від 16.07.2008 року та додатковий договір №1 до нього від 13.10.2008 року, визнати недійсним договір поруки та зобов»язати приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_5 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку і господарських споруд площею 0,0595 га, розташовану пч вул.Нечуя-Левицького,60 у м. Херсоні.

В ході розгляду справи позивач позовні вимоги уточнив (а.с.10-16) і остаточно просив визнати недійсним кредитний договір, договір іпотеки, додатковий договір до договору іпотеки та зобов»язати відповідача прийняти у нього визначену кредитним договором суму у розмірі 156816,05 грн. з розстрочкою платежів до 16.07.2028 року із визначенням щомісячного платежу у розмірі 703,21 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 07 травня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Кредитний договір №Ф01373/ІІХ від 16.07.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ВАТ «Морський транспортний банк» та іпотечний договір від 16.07.2008 року, укладений між цими ж сторонами, яким в іпотеку передано земельну ділянку площею 0,0595 га за адресою : м.Херсон, вул.Нечуя-Левицького,60 та додатковий договір №1 від 13.10.2008 року до іпотечного договору визнано недійсними.

З Бадьо, С.М. на користь ВАТ «Морський транспортний банк» стягнуто 156816,05 грн. за кредитним договором №Ф0137 /ЮС від 16.07.2008 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

З ВАТ «Морський транспортний банк» стягнуто судовий збір на користь держави у сумі 1700 ґрн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 83 грн.

В апеляційній скарзі ВАТ «Морський транспортний банк» просйть скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В письмових запереченнях ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги не визнав, вважає їх безпідставними, а ухвалене у справі рішення законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

/в

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в

межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи недійсним кредитний договір, суд першої інстанції виходив з того, що договір укладений внаслідок нечесної підприємницької практики Банку, яка спонукала позивача дати згоду на здійснення правочину, предметом якого є іноземна валюта, тоді як відповідач не мав дозволу на здійснення валютної операції та при укладанні цього договору не отримав індивідуальну ліцензію НБУ, про що позичальника не повідомив.

Однак колегія судців не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, оскільки суд дійшов до них з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до ст.215 ЦК України, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав встановлених законом.

Згідно ч.2 ст.192, ч.З ст.533 ЦК України, іноземна валюта та її використання при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку і на умовах встановлена к законом.

Положеннями ст.2, п.З ч.І ст.47, ч.І ст.49 ЗУ "Про банки та банківську діяльність" визначено, що кошти - це гроші у національній чи іноземній валюті. На підставі банківської ліцензії банки здійснюють банківські операції, зокрема розміщення залучених коштів від

Крім того, не можна погодитися із висновком суду щодо факту порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, оскільки при укладенні договору ОСОБА_3 у належній формі ознайомлений із змістом договору, текст якого ним погоджений та підписаний.

Враховуючи наведене та положення ст.1054 ЦК України, колегія суддів вважає, що умови спірних договорів не суперечать вимогам законодавства, що діяли на час їх укладення та не порушують прав позивача, а тому помилковим є висновок суду щодо визнання недійсними кредитного договор ', договору іпотеки і додаткового договору до нього з підстав зазначених у позові.

Оскільки висновки суду суперечать встановленим обставинам справи і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку про наявність передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки і додаткового договору до нього, застосування наслідків недійсності правочину і ухвалення у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог з вище наведених підстав.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, розподіл судових витрат підлягає зміні, з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» підлягають стягненню понесені відповідачем витрати по оплаті судового збору у сумі 850 грн., витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 травня 2010 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки і додаткового договору до договору іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину і ухвалити у цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Морський транспортний банк» про визнання недійсними кредитного договору, договору іпотеки, додаткового договору до договору іпотеки, застосування наслідків недійсності правочину - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Морський транспортний банк» витрати по оплаті судового збору у сумі 850 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційт ої інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двох місяців до Верховного Суду України шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді