Справа № 2-175/2010 р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Корха О.І.,

при секретарі Александровій Н.Л.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківці у приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі про нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувсь до суду з цим позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. (далі Закон) є дитиною війни. Згідно ст. 6 зазначеного Закону з 01.01.2006 р. їй повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком. Виплата підвищення до пенсії мала здійснюватись відповідачем. Всупереч положень ст. 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, п.17 ст. 77 та ст. 110 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 р.» від 20.12.2005 р. та п. 12 ст. 71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 та 2007 роки відповідно. Пунктом 41 розділу ІІ ЗУ « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення статті 6 Закону, було викладено в новій редакції, відповідно до якої право на державну соціальну допомогу дітям війни було обмежено, проте рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 та № 10-рп/2008 від 22.05.2008 р. положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення. Позивач вважає, що зупинивши Законом України «Про Державний бюджет України на 2006 р.» дію ст. 6 Закону на 2006 р., було грубо порушено положення основного Закону, тому відповідач зобовязаний здійснити нарахування державної соціальної допомоги в розмірі 30% і за 2006 рік також.

Керуючись вищезгаданим рішенням Конституційного суду України та чинним законодавством України, позивачем було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної йому, як дитині війни соціальної державної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за 2006 2009 роки, та забезпечити її виплату. Однак відповідач відмовив позивачу у їх гарантованому Конституцією України та ст. 6 Закону праві. Позивачка вважає, що дана відмова є незаконною, протиправною і такою, що суперечить Конституції та законам України.

Позивач просить зобовязати відповідача надати інформацію про розмір виплаченої йому пенсії із зазначенням розміру доплат, якщо такі проводилися, передбачених ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» за період з 01.01.2006 р. по 31.12.2008 р. Визнати відмову відповідача щодо виплати позивачу щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправною. Зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком та забезпечити її виплату за 2006-2008 роки в сумі 4471 грн. 20 коп..

У судове засідання позивач не зявився, в позові зазначив, що просить справу розглянути без його участі, так як за станом здоровя та через похилий вік він не зможе зявитися в судове засідання, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі в судовому засіданні надав суду письмові заперечення згідно якого з позовними вимогами не згоден, свої заперечення обґрунтовує тим, що відповідач діяв в межах наданих йому законами та підзаконними нормативно-правовими актами повноважень.

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позови, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково за наступних підстав. По справі встановлено, що позивач відповідно до ст. 1 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» від 18.11.2004 р. (далі Закон) є дитиною війни, який на час закінчення (02.09.1945 року) Другої світової війни не досяг 18 років. Дана обставина не заперечується відповідачем та підтверджується наданою копією посвідчення, яке має дані, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 (посвідчення № 114789), є дитиною війни. Згідно ст. 6 «Про соціальний захист дітей війни», редакція якої діяла до 01.01.2008 року, дітям війни повинна виплачуватись щомісячна соціальна допомога у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Ст. 46 КУ встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, і також у старості і в інших випадках, передбачених законом. Таким чином щомісячна доплата до пенсії для дітей війни є формою реалізації конституційного права на соціальний захист громадян, які відповідно до спеціального закону, є дітьми війни.

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», іншого нормативно-правового акта, який би визначав або встановлював цей розмір немає. Розмір підвищення до пенсії відповідно до ст. 6 Закону складає 30% мінімальної пенсії за віком. Мінімальна пенсія за віком відповідно до ст. 28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із законом «Про державний бюджет України на 2006 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня 359 грн., з 01 квітня 359 грн., з 01 жовтня 366 грн.

Згідно із ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня 380 грн., з 01 квітня 406 грн., з 01 жовтня 411 грн..

Згідно із ЗУ «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність складає: з 01 січня 470 грн., з 01 квітня 482 грн., з 01 жовтня 498 грн.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок Державного бюджету України, а не за рахунок бюджету Пенсійного фонду. За умови відсутності у Державному бюджеті коштів на виплату щомісячних надбавок дітям війни, це створює ситуацію правової невизначеності стосовно джерела коштів з яких має виплачуватись зазначена надбавка. Однак, суд вважає, що дана обставина не може бути підставою для порушення прав громадян на соціальний захист в тому числі й на отримання надбавки до пенсії, яка передбачена Законом.

Реалізація особою права, що повязане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно - правових актів національного законодавства не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобовязань судом не приймається до уваги. Виплата підвищення до пенсії мала здійснюватись відповідачем, що також не заперечується. Відповідно до ст. 22 Конституції України, якими передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Положення ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було зупинено на 2006 рік згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2006 р.» від 20.12.2005 р, однак у звязку з виключенням п. 17 ст. 77 ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 р.» відповідно до ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державний бюджет України на 2006 р.» від 19.01.2006 року дію ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» було відновлено.

Згідно п. 12 ст. 71 ЗУ «Про державний бюджет України на 2007 рік» з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом зупинено на 2007 рік ст. 6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 року положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення.

Пунктом 41 розділу ІІ ЗУ « Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 р. положення статті 6 Закону, було викладено в новій редакції (яка набрала чинності 01.01.2008 року): « Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або до щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним з законів».

Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року № 10-рп/2008 року положення, що призупиняли дію ст. 6 Закону, було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) та втратили свою чинність з дня їх ухвалення.

Згідно ч. 2 ст. 152 КУ Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Суд вважає, що невиплачена позивачу щомісячна державна соціальна допомога, як дитині війни підлягає нарахуванню та виплаті, враховуючи те, що право на отримання щомісячної доплати до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, передбаченої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» не залежить від розміру доходів одержувача чи наявності фінансування з бюджету, має безумовний характер, тому підлягають задоволенню вимоги позивача, щодо стягнення виплати недоплаченої пенсії, як дитині війни з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року, з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Відповідно до ЦПК України для звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється 3-х річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Керуючись вищезгаданим рішенням Конституційного суду України та чинним законодавством України, позивачем було направлено письмове звернення до відповідача з вимогою здійснити нарахування належної йому, як дитині війни соціальної державної допомоги у розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком за 2006 2008 роки, та забезпечити її виплату. Однак відповідач відмовив позивачу у його гарантованому Конституцією України та ст. 6 Закону праві, з врахуванням даної обставини слід вважати, що позивач дізнавсь про порушення його прав з вказаного листа. Водночас суд зазначає, що в період з 2006 року по 9 липня 2007 року до винесення вищезазначеного рішення Конституційним судом України, відповідач діяв у відповідності з нормами Закону «Про державний бюджет України» та ст. 95 Конституції України, а тому підстав для визнання його дій в частині відмови в виплаті щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком противоправною та зобов»язанна нарахування та виплати щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком , у вказаний період, незаконними немає. А отже, в цій частині позовні вимоги в частині зобовязання відповідача здійснити нарахування доплати до пенсії задоволенню не підлягають.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Так як позов частково задовольняється, то з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи, а так як сторони звільнені від сплати держмита, то вказані витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.21,24,46, 152 Конституції України, ст. 1, 6, 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», ЗУ« Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про державний бюджет на 2007 рік», Законом України «Про державний бюджет на 2008 рік», Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року, Рішенням Конституційного Суду України від 25.05.2008 року, п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60,137, 208, 213-216, 218, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі про нарахування та виплату щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни задовольнити - частково.

Визнати відмову управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області щодо виплати ОСОБА_2 щомісячної соціальної допомоги встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» у розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року противоправною.

Зобовязати управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області нарахувати пенсію ОСОБА_2 з підвищенням її розміру як дитині війни на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, встановленої Законом України «Про соціальний захист дітей війни» з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року і здійснити відповідні виплати на користь позивача за виключенням виплаченого підвищення до пенсії за вказаний період.

Стягнути з управління Пенсійного Фонду України в Корюківському районі Чернігівської області на користь держави витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду даної цивільної справи у розмірі 37 ( тридцять сім ) гривень 00 коп.

Звільнити сторони від сплати державного мита відповідно законодавства, витрати віднести на рахунок держави.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження до Корюківського районного суду Чернігівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення та шляхом подачі апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя Корх О.І.