Іванківський районний суд Київської області
Справа № 2- 721 /2010
РІШЕННЯ

іменем України

27 липня 2010 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючої - судді Тетервак Н.А., при секретарі - Мельниченко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності та виплатити її,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання незаконними дій відповідача та зобов`язання здійснити перерахунок розміру пенсії по інвалідності, доплати як особі, що проживає на території зони добровільного відселення у зв`язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва та виплатити її.

Позивачка просить визнати дії відповідача незаконними, зобов`язати перерахувати їй пенсію відповідно до ст..ст.39, 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « за період з 14.05.2007 рік та стягнути різницю між перерахованою та виплаченими сумами.

Позивачка посилається на те, що він є інвалідами 2 групи, категорії 1 внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками ліквідації аварії на ЧАЕС та проживає на території гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй, як інваліду 2 групи, щодо якої встановлено причинний зв`язок з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, пенсія повинна бути призначена в розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком. Крім того, відповідно до ст. 50 вказаного Закону, йому повинна бути призначена додаткова пенсія за шкоду як особі,що віднесена до категорії 1 - як інваліду 2 групи,- це в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком.

Проте, відповідач виплачував їй пенсію не у відповідності із Законом, а відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 2008 року №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян».

Крім того, їй, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території, що віднесена до зони гарантованого добровільного відселення, у зв`язку з обмеженням споживання продуктів місцевого виробництва,відповідно до ст.. 39 Закону »Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», щомісяця до пенсії повинні проводити доплату в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Позивачка просить визнати дії відповідача, Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі щодо призначення їй пенсії в розмірах,що не відповідає вимогам ст. 39,ст.. 54 та ст. 50 Закону України від 28.02. 1991 року № 796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

Зобов`язати відповідача з 14.05. 2007 року провести перерахунок її пенсії на рівні,не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, відповідно до вимог ст.. 54 ч.4 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії - в розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст.. 50 Закону, виходячи з мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.І ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та доплати згідно ст.. 39 Закону, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні та стягнути з Управляння Пенсійного фонду України в Іванківському районі на її користь недоплачену суму державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як різницю між фактично виплаченою сумою пенсії та належною йому сумою, з урахуванням уже виплачених сум.

В судове засідання позивачка не з`явилася.

Подала заяву, в якій позов підтримує та просить розглядати без її участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлений вчасно, надіслали суду письмове заперечення, в якому позов не визнають, посилаючись на те, що управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі діяло в мтжах чинного законодавства України, визнавши, що відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розміри державних пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 2 групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком.

Проте, ч.3 ст. 28 Закону України „ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення пенсій, призначених згідно із цим законом, а тому щодо пенсіонерів, яким призначена пенсія за іншими законами, він не застосовується. Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначено пенсії, виходячи з мінімальної пенсії за віком, який для цієї категорії пенсіонерів законодавчо встановлений не був. Відповідач діяв у межах бюджетного законодавства, постанов КМ України, якому відповідно до ст.. 62 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» надано право роз`яснення порядку застосування цього закону.

Відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що позивачка ОСОБА_2 , 1954 року народження,- є потерпілою від Чорнобильської катастрофи №3, постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи -1 категорії(посвідчення Серії НОМЕР_1 ), інвалідом 2 групи, що підтверджено відповідним довідкою ЕИО-1 №076125, довідкою Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі.

Позивачка , проживаючи у АДРЕСА_1 , одержує з січня 2007 року нараховану відповідачем пенсію:

З січня 2006 року по грудень 2006 року року основна пенсія - 400 грн. 00 коп.; Додаткова - 14 грн. 93 коп.; з січня по березень 2008 року- основна: 564грн.; додаткова - 94,00грн.;з січня 2009 року по червень 2010 року.

Надбавка( ст.. 39 )- по 10 грн. 50 коп. Довідка пенсійного фонду від 14.06. 2010 року).

Відповідно до ст. 50 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема, інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.4 ст. 54 цього ж Закону „ в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим ,зокрема: по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком».

За чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України „ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування "іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював цей розмір, немає, а тому посилання відповідача на те, що ст. 28 Закону України „ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо розміру мінімальної пенсії за віком не може застосовуватися до визначення розміру пенсії, призначеної за Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд вважає некоректним, оскільки в останньому визначено за базу для обрахування пенсії саме мінімальну пенсію за віком.

Пенсія та додаткова пенсія позивачу нараховувалася та виплачувалася саме відповідачем, а тому посилання на те, що вони не є розпорядниками коштів Фонду, з якого виплачуються такі видатки, є некоректним, як і посилання на те, що коштів на такі виплати Пенсійний фонд немає, оскільки вони не фінансуються з коштів пенсійного фонду. Так, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 08.11.2005 року по справі „Кечко проти України в п.23 зазначив „ суд зауважує, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїх робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовити у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. П. 26 Суд не приймає до уваги аргумент Уряду щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань .

Крім того, позивачка просить зобов`язати відповідача з 14.05. 2007 року нараховувати їй та стягнути на її користь доплату до пенсії,що передбачена ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як особі, що проживає в зоні гарантованого добровільного відселення - в розмірі двох мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях(зокрема у зоні гарантованого добровільного відселення) ... підвищується у розмірах, встановлених частиною першою цієї статті.

У зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати.

Як слідує з копії паспорту позивачки, вона проживає в смт. Іванків, вул.. Толочина.

Відповідно до Постанови КМ УРСР №106 від 23 липня 1991 року смт. Іванків Київської області віднесено до 3-ої зони-зони гарантованого добровільного відселення.

З ст. 62 Закону слідує, що Кабінет Міністрів України дає роз`яснення порядку застосування Закону, і аж ніяк не встановлює розмір компенсацій, чи змінює той, що вже вказаний в Законі.

А отже постанови КМ України, на які посилається у своєму запереченні відповідач, як на підставу відповідності своїх дій чинному законодавству ( № 523 від 30.05.1997 року, № 530 від 28.05.2008 року, № 654 від 16.07.2008 року) є такими, що не відповідають нормам ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що визначав за базу обрахунку пенсії таким особам з розрахунку мінімальної пенсії за віком.

В даному випадку мають враховуватися засади пріоритетності Законів України над урядовими нормативними актами та вимоги ст. 92 Конституції України, згідно якої виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина ( п. 1) та основи соціального захисту ( п.6).

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Виплата коштів у розмірі, який значно менший ніж той, що встановлений ст.ст. 39, 50, 54 Закону, є неправомірною.

Відповідно до положень Конституції України, найвищою соціальною цінністю України є людина, її права і свободи та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а їх утвердження і забезпечення є головним обов`язком держави ( ст.З), права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( ст. 21), їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений ( ст.22).

Окрім того, встановлений ч.2 ст. 95 Конституції України , ч.2 ст. 38 Бюджетного Кодексу України перелік правовідносин, які регулюються Законом про Державний бюджет України, є вичерпним, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків , пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України, зокрема, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та не може будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

За змістом положень ч.2 та 3 ст. 22 Конституції України конституційні права гарантуються, а держава повинна утримуватися від прийняття будь-яких актів, які призводили б до скасування чи звуження змісту та обсяг існуючих прав і свобод.

Таким чином, враховуючи те, що зазначені вище зміни до ст. ст.. 39, 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи 09.07.2007 року та 22.05.2008 року визнані неконституційними, а отже втратили чинність саме з цього дня, відповідно чинними з того ж дня і по даний час є попередня редакція цих статей, тому позов слід задовольнити частково: визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачці основної та додаткової пенсій у розмірах, визначених ч.4 ст. 54 та ст.,50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,та ст.. 39 Закону , починаючи з 09.07.2007 року по 31.12. 2007 року та з 22.05.2008 року.

В решті позову -відмовити.

На підставі викладеного, ст.. ст. 39, 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», керуючись ст. 5, 10, 57, 60, 64, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України „Про Державне мито, суд

ВИРІШИВ:

1.Цивільний позов задовольнити частково.

2.Визнати дії відповідача щодо перерахунку основної та додаткової пенсії ОСОБА_3 за період з 09.07. 2007 року по 31.12. 2007 року та з 22.05. 2008 року, відповідно до ст..ст. 39, 50, 54 Закону України» «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» неправомірними.

3.3обов`язати відповідача - управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області ,- провести ОСОБА_4 перерахунок та виплату пенсії, яка повинна становити 8(вісім) мінімальних пенсій за віком згідно ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю згідно ч.1 ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи «, яка повинна становити 75 % від мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною першою ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 52 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007, 2008,2009 та 2010 рік», а також державну соціальну допомогу як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідно до ч. 2 ст.. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і повинна становити дві мінімальні заробітні плати , встановлені відповідно до ст.. 53 Закону України «Про Державний бюджет України на 2010 рік» , 2007,2008,2009 років за період з 09.07. 2007 року по 31 .12. 2007 року та за період з 22.05. 2008 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області на користь ОСОБА_2 різницю між призначеною пенсією відповідно до ст..ст.39, 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та сумою виплаченої пенсії, за період з 09.07. 2007 року по 31.12. 2007 року та за період з 22.05. 2008 року .

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі протягом 10 днів з моменту його проголошення заяви про апеляційне оскарження, і протягом 20 днів з дня подачі такої заяви - апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. А якщо заява була подана, але у встановлений строк не подано апеляційну скаргу, рішення набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: