Справа№2-2/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2010 року м.Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя у складі судді Сараєва І.А., при секретарі Рослік Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку та моральної шкоди і зустрічному позову ОСОБА_2 до ТОВ «МЕРТА», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування матеріального збитку і моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із основним позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 23 204.86 гривень, моральної шкоди 5000 гривень, а також стягнути витрати на правову допомогу та судові витрати.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду, розмір якої буде додатково встановлений після проведення авто товарознавчої оцінки, а також у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

Під час судового розгляду справи позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 доповнив свої позовні вимоги, просив суд стягнути солідарно з відповідачів ТОВ «МЕРТА», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 47 899,54 гривень, та у відшкодування моральної шкоди 5000 гривень.

В суді позивач за основним позовом ОСОБА_3 свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив його позов задовольнити. Зустрічний позов не визнав та у його задоволенні просив відмовити.

Представник позивача за основним позовом ОСОБА_6 також підтримала позовні вимої н ОСОБА_3, просила суд його позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. В обгрунтування суду пояснила, що 07.06.2005 року сталась дорожньо-транспортна подія, автомобіль «Нісан-Максіма» під керуванням ОСОБА_2 рухався по пр.Нахімова в напрямку вул. Лавіцького в Приморському районі м.Маріуполя, та відповідач, рухаючись в правому ряду, не переконавшись у безпеці виконує мого маневру та відсутності попутних транспортних засобів, став виконувати маневр повороту ліворуч, через що допустив зіткнення з рухавшимся в попутному напрямку в лівому ряду автомобілем позивача, через що обидва автомобілі отримали механічні ушкодження. Винним у настанні ДТП вважала відповідача за основним позовом ОСОБА_2. Розмір заподіяної ОСОБА_3 матеріальної шкоди зг ідно висновку автотоварознавчої експертизи склав 23 203,86 гривень, моральної шкоди - 5000 гривень. Моральну шкоду обґрунтовувала тим, що внаслідок ДТП позивач був вимушений багато часу витрачати на відвідування різних інстанцій, на відновлення автівки необхідна велика сума та час, через що порушився його звичайний уклад життя.

Відповідач за основним позовом (він же позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 проти задоволення основного позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, свої позовні вимоги підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача за основним позовом-позивача за зустрічним ОСОБА_7 підтримала позицію свого довірителя, суду пояснила, що 07.06.2005 року вона разом з ОСОБА_2 їхала в автомобілі «Нісан-Максіма» під його керуванням в лівому ряду по пр.Нахімова в напрямку вул. Лавіцького, та включивши покажчик повороту ліворуч, переконавшись у відсутності зустрічного транспорту , стали виконувати маневр повороту ліворуч, після чого сталось зіткнення з рухавшимся в лівому ряду автомобілем відповідача ОСОБА_3 під керуванням третьої особи ОСОБА_5. Вважала, що ДТП сталось з вини водія автомобіля «Фольксваген», який порушив п. 12.3, 12.4 ГІДР. Матеріальну шкоду оцінює в 10000 доларів США, моральну в 5000 гривень, мотивуючи її отриманням незначних тілесних ушкоджень внаслідок ДТП.

Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог ОСОБА_5 суду пояснив, що він, керуючи автомобілем «Фольксваген», який належить ОСОБА_3, рухався в лівому ряду по пр.Нахімова в м.Маріуполі. Попереду нього в попутному з ним напрямку, на відстані 50-60 метрів, рухався автомобіль «Нісан-Максіма», який почав виконувати поворот ліворуч та виїхав на його смугу руху, що призвело до зіткнення автомобілів.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що у задоволенні як основного позову, так і зустрічного слуд відмовити з наступних підстав.

Гак. судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 червня 2005 року, о 16-00 годині, на пр.Нахімова в Приморському районі м.Маріуполя поблизу «Будинку побуту» сталась дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Фольксваген» держомер 586-21 ЕК під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні ушкодження.

З матеріалу про відмову у порушенні кримінальної справи №590 слід, що постановою від 14.06.2005 року у порушенні кримінальної справи за фактом ДТП за ознаками ст.,286 КК України відмовлено на підставі ст..6 п.2 КПК України.

В судовому порядку вина жодного з водіїв у скоєнні ДТП не встановлена, постанови суду про притягнення будь-кого з водіїв-учасників цієї дорожньо-транспортної пригоди до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП суду не надано та в суді такий факт не встановлений.

За С Г..60 ЦГІК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Згідно положень ст..57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Проаналізувавши представлені суду та зібрані по справі докази, суд вважає, що сторонами не надано допустимих та переконливих доказів вини ОСОБА_2 або ОСОБА_3 чи ОСОБА_5

'Гак, позивач за основним позовом ОСОБА_3 не надав суду доказів того, що саме з вини ОСОБА_5 сталась дорожньо-транспортна пригода, доказів на підтвердження цього суду не надано та судом такі обставини достовірно не встановлені.

Не надано також позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 суду доказів на підтвердження того, що ДТП сталось з вини саме ОСОБА_3 чи ОСОБА_5, судом такі обставини достовірно також не встановлені.

По даній цивільній справі судом призначались га проведені автотехнічна експертиза та дві додаткові авто технічні експертизи, висновки яких носять суперечливий характер.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №3385/19 від 01.02.2007 року в даній дорожній обстановці водію автомобіля «Нісан-Максіма» ОСОБА_2 перед виконанням повороту ліворуч потрібно було завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, а безпосередньо перед виконанням маневру переконатись в тому, що це буде безпечним та не створює небезпеки іншим учасникам руху, що встановлено п.10.1, 10.4 ПДР України. Водію автомобіля «Фольксваген» ОСОБА_5 потрібно було з моменту, коли а/м «Нісан» став виїжджати на смугу його руху, негайно вжити заходів до зниження швидкості до його повної зупинки, тобто діяти відповідно до п. 12.3 ПДР. Свідчення водія ОСОБА_2 з технічної точки зору є сумнівними, а свідчення водія ОСОБА_5 з тої ж технічної точки зору не викликають сумніву. Дії водія ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1 та 10.4 ПДР (а.с. 101-103)

За висновком додаткової судової автотехнічної експертизи №4817/18 від 08 квітня 2008 року згідно варіанту №1 виходячи з свідчень водія ОСОБА_5 він мав технічної можливості попередити настання ДТП шляхом своєчасного вжиття заходів щодо зниження швидкості авто до його зупинки та його дії не відповідали вимогам п.12.3 ПДР. За варіантом №2 виходячи зі свідчень водія ОСОБА_2, в діях водія ОСОБА_5 не виявлено порушень вимог ПДР, які б перебували у причинному звязку із настанням події та ОСОБА_5 не мав технічної можливості попередити настання події, навіть виконуючи вимоги п.12.3 ПДР (а.с.128-131)

Згідно висновку №1966/18 від 09 листопада 2009 року судової авто технічної експертизи за варіантом №1, виходячи з свідчень водія ОСОБА_2, водій ОСОБА_5 мав технічну можливість попередити настання події ДТП шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР та в його діях є порушення цього пункту. За варіантом №2, виходячи з пояснень водія ОСОБА_5, водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості попередити настання ДТП шляхом виконання вимог п.12.3 ПДР та в його діях з технічної точки зору не вбачається невідповідності вимогам ПДР. Пояснення водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з технічної точки зору спростовані не можуть бути. (а.с. 199-202).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що свідчення ОСОБА_2 та ОСОБА_5 щодо обставин ДТП носять суперечливий характер і спростувати експертним шляхом такі свідчення водіїв-учасників дорожньо-транспортної пригоди та сторін по справі не надалось можливим.

Відповідно до СТ..1188 ІДК України шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають, та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ МЕРТА», ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - також не підлягають задоволенню, оскільки вина сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у даній ДТП під час судовог о розгляду справи не встановлена.

Дійшовши до висновку щодо відмови у задоволенні як основного, так і зустрічного позовів, суд скасовує вжиті за ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя від 22.12.2005 року заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на а/м «Нісан Максима» д/н АН 66-19 АК, що належить ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.208-209, 212-215. 218 1ДПК України, ст..1166, 1167, 1188, ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ «МЕРТА», ОСОБА_3, ОСОБА_5 за тими ж позовними вимогами - відмовити.

Арешт з автомобіля «Нісан Максима» д/н АН 66-19 АК, що належить ОСОБА_2 - зняти.

Рішення набирає чинності через 10 днів після проголошення, якщо протягом зазначеного терміну не буде подано заяву про його скасування.

Суддя: Сараєв І. А.