Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-1759/09
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2010 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого судді Левченка А.В.

при секретарі Банасько І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори Київської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

встановив:

23.04.2008 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому вказала, що 10 жовтня 2006 року померла її рідна тітка ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2, 81 гектарів, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 058902, виданим на підставі рішення виконкому Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 14 березня 201 року на ім"я ОСОБА_5. За життя ОСОБА_4 подарувала їй житловий будинок № 29 по вул. Чапаєва в м. Борисполі. Однак подарувати земельну ділянку ОСОБА_4 не змогла, так як такий правочин не здійснювався. Після смерті тітки позивач в шестимісячний строк звернулась до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Проте, на час звернення до нотаріальної контори ОСОБА_1 не мала можливості надати нотаріусу оригінал Державного акта на право приватної власності на землю так, як він був втрачений ще за життя спадкодавця. У звязку з цим вона звернулась з заявою до ОСОБА_2 районної державної адміністрації про видачу дублікату Державного акта та, отримавши розпорядження райдержадміністрації від 15 червня 2007 року № 991 «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо виготовлення дубліката державного акта на право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_4 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Іванківської сільської ради», почала виготовляти документи для отримання дубліката Державного акта. Під час оформлення дублікату Державного акта їй стало відомо про існування заповіту ОСОБА_6 від 19 лютого 2003 року, зареєстрованого за № 480 на прізвище ОСОБА_3, згідно якого остання являється спадкоємицею на земельну ділянку загальною площею 2,81 га, що знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 058902. ОСОБА_1 вважає заповіт на користь ОСОБА_3 недійсним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_7 померла у віці 74 років і в силу свого віку дуже легко піддавалась сторонньому впливу, між нею та покійною ОСОБА_4 до самого останнього дня були дуже добрі стосунки, своїх дітей у померлої не було, вона була єдиним рідним і близьким родичем і наголошувала, що позивач єдина її спадкоємиця. Також позивач здійснила її поховання. З цих підстав ОСОБА_1 вважає, що заповіт був укладений внаслідок помилки, омани або інших дій сторонньої особи, які вплинули на спадкодавицю. Крім того, ознайомившись із змістом заповіту, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори Київської області, позивач вважає його нікчемним в зв"язку з тим, що заповіт посвідчений на заповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2. Проте, за вказаною адресою проживала тітка позивача ОСОБА_4 і у всіх документах, в тому числі і паспорті, було зазначено прізвище тітки ОСОБА_4. Тому позивач вважає, що державним нотаріусом грубо порушено вимоги Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій. В зв"язку з цим позивач просить суд визнати заповіт, складений від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори Київської області 19 лютого 2003 року по реєстру № 480, недійсним. Позивач та її представник заявлені вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 міська державна нотаріальна контора в судовому засіданні заперечила проти позову та зазначила, що гр. ОСОБА_5 особисто з'явилася до нотаріальної контори та на випадок її смерті розпорядилася та заповідала земельну ділянку площею 2,81 га, що знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, належної їй на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІV-КВ № 058902, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на ім'я ОСОБА_3. При складанні та посвідченні заповіту нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори була перевірена дієздатність гр. ОСОБА_5 шляхом спілкування з нею, про що відмічено в посвідчувальному написі вищевказаного заповіту. ОСОБА_5 особисто його підписала о 14 год. 15 хв., заповіт було посвідчено в приміщенні ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори Київської області 19.02.2003 року за реєстром № 480 за вільним волевиявленням ОСОБА_5 з повною цивільною дієздатністю та заповіт відповідав її волі.

Третя особа ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила, що заповіт укладений законно,підстави для скасування відсутні.

Представник третьої особи позов не визнала та пояснила, що підстав для скасування заповіту немає, оскільки є рішення суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, яке набрало законної сили та, згідно ухвали апеляційного суду Київської області, винесене у відповідності до закону.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що під час його роботи в міліції зверталась громадянка ОСОБА_1 з заявою про витребування документів, які їй не віддавала якась родичка.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона восени 2006 року на протязі 3-х місяців доглядала ОСОБА_5 , оскільки та знаходилась в лікарні з приводу травми ноги. Вона була нормальна і адекватна людина, все розуміла. До неї приїздили позивачка з чоловіком, третьої особи в лікарні вона не бачила.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що знала ОСОБА_5 в період 1999 по 2004 рік, оскільки її обслуговувала як соціальний працівник. Вона була малограмотна і свідок їй допомагала оформлювати необхідні документи. Заповіту не бачила і про нього їй нічого не відомо, але померла їй говорила, що все хоче передати позивачці. Вона особисто отримувала паспорт і в УПСЗН померла значилась так , як вказано в паспорті.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що також померлу ОСОБА_5 обслуговувала, як соціальний працівник в період 2005-2006 роки. Зі слів померлої в неї багато родичів, але все вона хоче заповісти позивачці.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що її тітка ОСОБА_5 з її слів після смерті хотіла залишити все своє майно на позивачку. Про заповіт їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що з померлою проживала по сусідству.Все своє майно вона хотіла залишити на позивачку. ОСОБА_3 до неї ходила, допомагала. Вона дуже пила.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

10 жовтня 2006 року померла тітка позивача - ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації смертей відділу реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області 12 жовтня 2006 року зроблений відповідний актовий запис за № 549. (а.с.7)

Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2, 81 гектарів, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-КВ № 058902, виданим на підставі рішення виконкому Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 14 березня 201 року на ім"я ОСОБА_5. (а.с.9)

За життя спадкодавець ОСОБА_5 подарувала позивачу житловий будинок № 29 по вул. Чапаєва в м. Борисполі Київської області та заповіла ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,81 га, що знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Заповіт від 19 лютого 2003 року, зареєстрований за № 480 на ім"я ОСОБА_3, згідно якого остання являється спадкоємицею на земельну ділянку, загальною площею 2,81 га, що знаходиться на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, належної померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серії IV-КВ № 058902. ( а.с. 14).

Відповідно до ст. 541 ЦК ( 1963 року), заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Позивач просила визнати вказаний заповіт недійсним з тих підстав, що її тітка ОСОБА_7 померла у віці 74 років і в силу свого віку дуже легко піддавалась сторонньому впливу, між нею та покійною до самого останнього дня були дуже добрі стосунки, своїх дітей у померлої не було, вона була єдиним рідним і близьким родичем. ОСОБА_7 наголошувала, що позивач єдина її спадкоємиця. Крім того, ознайомившись із змістом заповіту, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори Київської області, позивач вважає його нікчемним в зв"язку з тим, що заповіт посвідчений на заповідача ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак за вказаною адресою проживала тітка позивача ОСОБА_4 і у всіх документах, в тому числі і паспорті було зазначено прізвище тітки ОСОБА_4. Тому ОСОБА_1 вважає, що державним нотаріусом грубо порушено вимоги статей 43,47 Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, яка була чинною на час складення заповіту, а саме, що при вчиненні нотаріальних дій нотаріуси встановлюють особу громадянина. Встановлення особи здійснюється за паспортом або іншими документами, які унеможливлюють будь-які сумніви щодо особи громадянина. Також державний нотаріус в оскаржуваному заповіті посилається на державний акт на право приватної власності на землю IV-КВ №058902 щодо заповідання земельної ділянки площею 2,81 га, розташованої на території Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області. При цьому державний нотаріус при зазначенні в заповіті конкретного документа (Державного акта на землю) повинен виконувати запис відповідно належно оформленого документа. Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-КВ №058902 виданий на прізвище ОСОБА_14, а не на прізвище ОСОБА_4.

Угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом, тому в справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Частиною 1 ст. 48 ЦК ( 1963 року) передбачено, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

В судовому засіданні були досліджені матеріали цивільної справи № 2-433/2008р., з якої вбачається, що спадкодавиця особисто приходила до нотаріуса і хотіла подарувати землю ОСОБА_3 Проте, в зв"язку з тим, що такий правочин не міг бути здійснений, ОСОБА_5 вирішила скласти заповіт. Матеріалами даної справи доведено, що ОСОБА_5 мала намір і здійснила його, заповівши належну їй земельну ділянку на користь ОСОБА_3 (справа № 2-433/08р. а.с. 104)

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 25.05.2009 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу встановлено факт, що заповіт ВАЕ № 090892 від 19.02.2003 року, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори Київської області ОСОБА_15 та Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ № 058902 належить ОСОБА_4, яка померла 10.10.2006 року. Ухвалюючи рішення , суд виходив з того, що , оскільки сторони в судовому засіданні фактично визнали, що Державний акт на право приватної власності на землю ІV-КВ № 058902, виданий на ім"я ОСОБА_14 належить ОСОБА_4, яка померла 10.10.2006р., і тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, даний факт не підлягає додатковому доказуванню, а також підтверджується зібраними по справі доказами. (справа № 2о-41/2009р.)

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 03.11.2009 року визначено, що зазначене вище рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини та факти. Суд приймає до уваги, що рішення Бориспільського міськрайонного суду від 25.05.2009 року в апеляційній інстанції залишено без змін, тому формальне (технічне) порушення при вчиненні нотаріальних дій не може бути підставою для визнання заповіту недійсним.

Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про визнання недійсним заповіту, складеного від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори Київської області 19 лютого 2003 року по реєстру № 480договору купівлі-продажу від 30.08.2004 року.

Заповіт, який оскаржується, складений 19.02.2003 року, тобто до набрання чинності Цивільним Кодексом України, а тому при вирішенні позову про визнання заповіту недійсним суд керувався нормами Цивільного Кодексу (1963 року).

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 48,541 ЦК України (1963 року), п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 року №3 „ Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", ст. ст. 10, ч. 1,3 ст. 61 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської державної нотаріальної контори, третя особа ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення та наступної подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: А.В. Левченко