Справа № 2-106/2010 року.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2010 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області України в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.

при секретареві Грабовій І.Г.

з участю:

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2

ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в смт. Фрунзівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про витребування безпідставно придбаного майна і коштів від недобросовісних набувачів та відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2010 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про витребування безпідставно придбаного майна і коштів від недобросовісних набувачів та відшкодування моральної шкоди. Вона пояснює, що 15 лютого 2010 року приїхала з Пермської області Російської Федерації до своєї бабусі - ОСОБА_4, яка мешкала по вул. Леніна, 117 в смт. Фрунзівка Одеської області. Так як бабуся хворіла, позивачка привезла для її лікування 800 евро і 200 доларів США. Коли позивачка виїжджала до Пермської області, вона залишила у шафі ОСОБА_4 500 евро, 200 доларів США та 190 гривень.

11 березня 2010 року ОСОБА_4 померла і позивачка, дізнавшись про це, зателефонувала відповідачці ОСОБА_2 та сказала їй, де знаходяться бабусині кошти у розмірі 1800 гривень, які необхідно використати на поховання померлої, а кошти в розмірі 500 євро, 200 доларів США та 190 гривень - зберегти та повернути їй по приїзду.

27 квітня 2010 року позивачка, приїхавши в смт. Фрунзівка, з'ясувала, що ОСОБА_2 взяла вищезгадані кошти, а також 1800 гривень, призначених на поховання бабусі.

Відповідачка повернула частину коштів у розмірі 200 євро. а іншу частину коштів у розмірі 300 євро, 200 доларів США та 190 гривень, зобовязалась повернути на протязі місяця.

До теперішнього часу відповідачка зазначені кошти не повернула, будь-якого спілкування з позивачкою уникає.

Крім цього, як зазначає позивачка, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли із житлового будинку померлої ОСОБА_4 без відома та згоди позивачки, як єдиної спадкоємиці, індивідуально визначене майно, яке належить позивачці на праві

приватної власності у порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі. Всього на суму 3 985 гривень.

Тому ОСОБА_1 просить суд зобовязати відповідачів повернути безпідставно присвоєні кошти, майно, а також відшкодувати їй завдану моральну шкоду, яку позивачка оцінює в 2000 гривень.

В судовому засіданні позивачка позов підтримує в повному обсязі.

Відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовними вимогами не згодні, факт своєї причетності до втрачених грошей та майна заперечують.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки відповідачів, свідчення свідків по справі, суд дійшов висновку, що необхідно відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Крім доводів позивачки про те, що вона дійсно залишала гроші в бабусиному домі, ніяких доказів, які б підтверджували причетність відповідачів до їх зникнення судом не добуто.

В позовній заяві посилання позивачки на норми зобов'язального права не є правильним, так як в даному випадку не виникає жодних зобовязальних правовідносин. Ніхто не може підтвердити, що відповідачі брали вищезгадані кошти та майно, чи зобовязувались повернути їх ОСОБА_1, також відсутні письмові докази, які б підтверджували цей факт - договір, розписка тощо. Позивачка не може виступати кредитором по відношенню до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, так як вони не зобовязувались здійснювати жодних дій по використанню коштів позивачки. Це підтверджують також свідки, які пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що похороном ОСОБА_4 займались виключно відповідачі, згадала те, що вони наглядали за нею до смерті. Щодо того, які саме кошти використовувались для похорону і хто їх надав, вона не знає.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що коли покійниця ОСОБА_4 захворіла, її онука ОСОБА_1 приїхала навідати, а по її відїзду доглядала за бабусею - ОСОБА_3 після того, як ОСОБА_4 померла, вона подзвонила ОСОБА_1 і повідомила про це. Та сказала, щоб під подушкою і в гаманці взяли кошти на похорон. Свідок сказала про це ОСОБА_3, а скільки саме там було грошей, вона не знає. Також вона згадує те, що ОСОБА_1 по телефону сказала, щоб брали гроші з правої половини шафи, а ліву не чіпали.

Свідок ОСОБА_7 повідомила, що якось приходила до ОСОБА_4, де зустріла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 сказала їм, щоб вони дозволили ОСОБА_7 набрати в мішок кукурудзи. Тобто дане майно використовувалось тільки з дозволу господарки .

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_3 повністю займалась похоронами покійниці, які саме кошти використовувались на це - не знає. Згадала також, що ОСОБА_3 розказала їй про телефонний дзвінок ОСОБА_1 до сусідки померлої - ОСОБА_6, в якому та повідомила про те, де брати гроші на похорон.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 витрачали гроші і під час догляду за ОСОБА_4, возили її до лікарні, а похоронами також займались лише вони. Сказала також, що ніяке майно в покійниці ніхто не брав.

Свідок ОСОБА_10 повідомила, що стосовно грошей їй нічого не відомо, знає лише, що похоронами ОСОБА_4 займались виключно відповідачі, а онука приїжджала до смерті і після поховання.

Свідок ОСОБА_11 пояснив наступне. В лютому місяці 2010 року його дружина - ОСОБА_1О поїхала до своєї бабусі - ОСОБА_4, яка мешкала по вул. Леніна, 117 в смт. Фрунзівка Одеської області. Бабуся хворіла, тож дружина привезла для її лікування 800 евро і 200 доларів США. Коли дружина приїхала назад до Пермської області, вона сказала, що залишила у шафі ОСОБА_4 500 євро і 200 доларів США. 11 березня 2010 року ОСОБА_4 померла і ОСОБА_1О, дізнавшись про це, зателефонувала ОСОБА_2 та сказала їй, де знаходяться бабусині кошти у розмірі 1800 гривень, які необхідно використати на поховання померлої, а кошти в розмірі 500 евро та 200 доларів США - зберегти та повернути їй по приїзду. Коли дружина приїхала знову до смт. Фрунзівка, вже після смерті бабусі, то з'ясувала, що ОСОБА_2 взяла вищезгадані кошти, а також 1800 гривень, призначених на поховання бабусі. Відповідачка повернула частину коштів у розмірі 200 евро, а іншу частину коштів у розмірі 300 евро та 200 доларів США зобовязалась повернути на протязі місяця. До теперішнього часу відповідачка зазначені кошти не повернула.

Заслухавши пояснення свідків, суд встановив, що жоден свідок не може підтвердити те, що відповідачі брали вищезгадані кошти і майно, чи зобовязувались повернути їх позивачці.

Що стосується вимоги позивачки повернути їй незаконно придбане майно, тут суду також не надано достатньо доказів, щоб на їх основі зробити висновок про вину відповідачів і причетність їх до зникнення коштів та майна.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід відмовити ОСОБА_1 в її позовних вимогах за відсутністю достатніх доказів про причетність відповідачів до зникнення коштів та майна.

Керуючись ст.ст. 16, 204, 219 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про витребування безпідставно придбаного майна і коштів від недобросовісних набувачів та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення заяви про апеляційне оскарження і подання після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: