Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-296/10
РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2010 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Білик Г.О.

при секретарях Заковоротній Т.І., Облакевич А.С., Самогран С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання рішення органу приватизації частково недійсним та визнання права спільної часткової власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання рішення органу приватизації частково недійсним та визнання права спільної часткової власності на квартиру.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно рішення виконкому Броварської міської ради від 21.04.1967 року за №111 позивачу видано ордер на зайняття квартири АДРЕСА_1, до ордеру також внесені ОСОБА_3 та сини: ОСОБА_4 і ОСОБА_1 Олександрович.01.07.1989 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб, від якого 19.04.1990 року народилась донька ОСОБА_2, з дня її народження дитина проживала разом зі своїми батьками в батьків ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 . 27.10. 1993 року ОСОБА_4 помер, але за його бажанням донька була взята на облік реєстрації за місцем проживання його батька ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3, хоча, як стверджує позивач в тексті позовної заяви, жодного дня після народження ОСОБА_2 не проживала за місцем реєстрації.

14.04.1998 року орган приватизації Броварської міської ради Київської області своїм розпорядженням № 1083 видав свідоцтво про право власності на житло квартиру АДРЕСА_4, до якого внесені прізвища ОСОБА_1, його дружини ОСОБА_3 та онуки ОСОБА_2

Вважаючи вищевказане розпорядження незаконним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати розпорядження органу приватизації Броварської міської ради Київської області № 1083 від 14 квітня 1998 року частково недійсним, а саме в частині приватизації 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 на імя ОСОБА_2 та визнати за ним та його дружиною право часткової власності на квартиру АДРЕСА_6 по ? частині кожному.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснення надав аналогічні позовній заяві, додатково зауважив, що його онука ОСОБА_2 жодного дня після свого народження не проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, додатково пояснив, що відповідно чинного житлового законодавства, діти до виповнення їм 15 років проживають та зареєстровані за місцем проживання батьків, тому паспортистом допущена помилка при знятті з реєстрації матері відповідача ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_7 та реєстрації за адресою: в гуртожитку по вул.Незалежності, 16-Б в м.Броварах Київської області.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила в їх задоволенні відмовити повністю, пояснила, що існувала усна домовленість її матері з позивачем та третьою особою про реєстрацію ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_8 з метою проведення приватизації вказаної квартири і на онуку, щоб після смерті батька ОСОБА_4 частина квартири залишилась ОСОБА_2

Представник відповідача - Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила в їх задоволенні відмовити, пояснила, що приватизація спірної квартири проведена відповідно чинного законодавства, що діяло на момент приватизації, позивачем та третьою особою підписана заява на приватизацію вказаної квартири, у вказаній заяві були вписані позивач, третя особа та ОСОБА_2, в документах, що вимагались при оформленні приватизації, саме в довідці форми № 3 було зазначено, що сімя складається з трьох осіб ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила в їх задоволенні відмовити, пояснила, що оскільки онука взагалі не проживала в спірній квартирі, дід з бабою не були її опікунами, тому приватизувати частину квартири, без згоди власної матері дитина не мала права.

Допитана в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_7 суду пояснила, що відповідно порядку реєстрації разом з ОСОБА_6 при знятті з реєстраційного обліку в 1998 році з адреси АДРЕСА_8, разом з її заявою паспортист автоматично повинен буз зняти і її малолітню доньку ОСОБА_2 та зареєструвати за місцем нової реєстрації матері, тому в даному випадку паспортистом допущена помилка, так як малолітня дитина залишилась зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, суд вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача - Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області, третьої особи, спеціаліста, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідно Розпорядження органу приватизації Броварської міської ради № 1083 від 14 квітня 1998 року видане свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру АДРЕСА_6 на ОСОБА_1В- голову сімї, ОСОБА_3 -його дружину, ОСОБА_2- їхню онуку.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 на момент приватизації було неповних вісім років.

В цей час її матір ОСОБА_6 була зареєстрована в гуртожитку за адресою: вул.Незалежності, 16-в в м.Бровари Київської області, але фактично матір з донькою проживали в ІНФОРМАЦІЯ_3.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент приватизації не проживала в квартирі позивача, даний факт не заперечувався самою ОСОБА_2 в судовому засіданні.

Відповідно ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку).

П.п.2 ч.1 ст.5 вищевказаного закону визначає, що до членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до п.5. чинного на момент приватизації спірної квартири Затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року N 56 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян -передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Таким чином в даному випадку при приватизації спірної квартири органом приватизації дійсно була порушена процедура приватизації, так як приватизувати частину квартиру малолітня дитина, яка не проживала в даній квартирі, без письмової згоди її батьків, в даному випадку матері, не мала права брати участь у приватизації даної квартири АДРЕСА_6, так як постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно ст.60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті підстави, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч.4 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право.

Таким чином в ході розгляду справи на підставі встановлених фактів та відповідним їм правовідносинам судом зроблено висновок, що процедура приватизації квартири АДРЕСА_6 дійсно була грубо порушена, тому розпорядження органу приватизації Броварської міської ради Київської області № 1083 від 14 квітня 1998 року необхідно визнати частково недійсним, а саме в частині приватизації 1/3 частини вказаної квартири на імя ОСОБА_2

Що стосується позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права часткової власності на квартиру АДРЕСА_6 по ? частині кожному, суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні, так як вказана позовна вимога частково стосується ОСОБА_3, яка не є позивачем по справі, тому вирішувати питання про визнання за нею права часткової власності суд не уповноважений, крім того після скасування розпорядження органу приватизації позивач та третя особа мають право звернутись із заявою про приватизацію вказаної квартири виключно на них двох.

Керуючись ст. 5 , ч.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.4 ч.1 ст. 268 ЦК України, ст.ст. 60, 88, 213- 215 ЦПК України, - суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати розпорядження органу приватизації Броварської міської ради Київської області № 1083 від 14 квітня 1998 року частково недійсним, а саме в частині приватизації 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 на імя ОСОБА_2.

В задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 права часткової власності на квартиру АДРЕСА_6 по ? частині кожному, - відмовити.

Стягнути солідарно з Управління комунальної власності Броварської міської ради Київської області та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 17 ( сімнадцять) грн. 00 коп., витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 157 ( сто пятдесят сім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Білик