Справа № 2-117/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року

Комсомольський районний суд м. Херсона

у складі :головуючого -судді Ігнатенко О.Й.

при секретарі Красношапка О.Ю.,

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Національної акціонерної страхової компанії»Оранта» про стягнення страхового відшкодування,

встановив:

07.03.2007 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому зазначив, що 12.03.2003 року між ним та відповідачем по справі був укладений договір обовязкового страхування водіїв. 01.09.2003 року позивач отримав травму,про яку сповістив відповідача, але у виплаті страхового відшкодування останнім було відмовлено. Позивач також вказує, що ,як зясувалося пізніше, головний бухгалтер Комсомольського відділення НАСК»Оранта» ОСОБА_3 виготовила інший фіктивний договір страхування, вказавши страхову суму в розмірі 1000 грн. Саме з посиланням на цю суму відповідачем і було запропоновано виплата страхового відшкодування в розмірі 30 грн. Відносно ОСОБА_3 було порушено кримінальну справі за ст. 366 ч. 1 КК України. Постановою Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.02.2007 року кримінальна справа відносна ОСОБА_3 була закрита за закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності. Позивач вважає, що оскільки договір страхування ,оформлений полісом на 1000 грн є недійсним, бо вчинений злочинним шляхом, правовідносини регулювалися договором страхування від 12.03.2003 року зі страховою сумою 18500 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь 6253 грн страхового відшкодування.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений під особистий підпис, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. При попередньому судовому засіданні підтримував свої позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в суді позов не визнав,просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, матеріали кримінальної справи № 1-37/07 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 366 ч.1 КК України,суд вважає, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки відповідно ст. 369 ЦК України(1963) державне страхування здійснюється у формі обовязкового і добровільного страхування, а ст. 373 цього ж Кодексу встановлено, що згідно зі ст. 5 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 року порядок проведення обовязкового страхування визначається Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 988 ЦК України (2004 року),на яку посилається позивач страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити виплату у строк встановлений договором.

12.03.2003 року до Комсомольського відділення Херсонської обласної дирекції ВАТ НАСК»Оранта» звернувся ОСОБА_2 з питання укладання договору обовязкового страхування водіїв на транспорті,яке регулювалося Положенням про обовязкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 959 від 14.08.1996 року та Постановою Кабінету Міністрів України» Про порядок ,умови ,проведення обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 1175 від 28.09.1996 року.

Відповідно до Положення про обовязкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 959 від 14.08.1996 року для страхування з фізичними особами,що мають власний транспорт чи експлуатують його на законних підставах встановлений єдиний ліміт страхового платежу(внеску),що складав 17 грн та відповідальності страховика,що складав 1000 грн.

Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України» Про порядок ,умови ,проведення обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 1175 від 28.09.1996 року, якою передбачалась цивільно-правова відповідальність власників наземного транспортного засобу ,як для юридичних ,так і фізичних осіб, і відшкодування шкоди(по майну або здоровю) заподіяної третій особі під час експлуатації транспортного засобу,зазначеного в полісі страхування,встановлений мінімальний розмір страхової суми за відповідною таблицею, в залежності від виду транспортного засобу, місця його реєстрації, водійського стажу, що в даному випадку складала 147 грн, та відповідальності страховика в розмірі 18500 грн за майнову шкоду.

12.03.2003 року з позивачем був укладений договір обовязкового страхування водіїв на транспорті оформлений полісом страхування № 0780279 відповідно до Порядку, умов, проведення обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів,але при цьому позивачем було сплачено страховий платіж в сумі 17 грн, а не 147 грн, як це вимагав зазначений вище Порядок. Після виявлення недоплати ОСОБА_2 було запропоновано провести доплату, але, ця пропозиція була відхилена. Після чого оригінал полісу № 0780279 ОСОБА_2 був повернутий страховику та останнім анульований як зіпсований. Взамін цього полісу ОСОБА_2 виданий поліс страхування водіїв на транспорті № 0901567,оформлений відповідно Положення про обовязкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті з урахуванням раніше сплачених позивачем 17 грн страхового платіжу.

Як на підставу своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилається на копію полісу №0780279,але, Порядок ,умови ,проведення обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів передбачає ліміт відповідальності страховика в розмірі 18500 грн у разі настання страхової події та виплату страхового відшкодування виключено третій особі, що зазнала шкоди по майну під час експлуатації застрахованого транспортного засобу страхувальником чи особою ,яка зазначена в договорі,тобто не передбачає виплату страхового відшкодування страхувальнику.

Крім цього, виплата страхового відшкодування за правилами Положення про обовязкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті здійснюється страхувальнику у разі ушкодження здоровя під час експлуатації транспортного засобу, зазначеного у полісі страхування. А ні при розгляді цієї цивільної справи, а ні при розслідуванні та судовому розгляд кримінальної справи не було встановлено факту дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого здоровю ОСОБА_2 було заподіяно шкоду. Більш того, із заяви власноручно написаної ОСОБА_2 вбачається,що він отримав побутову травму, а посилання на довідку госпіталю для лікування інвалідів Великої Вітчизняної війни є безпідставним, оскільки відповідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 27.10.2006 року така довідка цією лікувальною установою не видавалася.

Таким чином, заявлені позовні вимоги не можуть бути задоволені .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11,60,88, 212,213,215 ЦПК України, ст. ст. 369,373 ЦК України(1963),ст. 988 ЦК України(2004), Положенням про обовязкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 959 від 14.08.1996 року, Постановою Кабінету Міністрів України» Про порядок ,умови ,проведення обовязкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів № 1175 від 28.09.1996 року, суд-

Вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Національної акціонерної страхової компанії»Оранта» про стягнення страхового відшкодування.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський райсуд м. Херсона.

Суддя: