ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
справа № 2-1072/10
провадження № Б/н 1336
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" лютого 2010 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі судді Вовка Є.І., при секретарі Цукановій С.Г., в приміщенні Дарницького районного суду м.Києва, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 щодо трудових відносин, третя особа: Дарницький районний центр зайнятості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив: на підставі п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України розірвати Трудовий договір між працівником і фізичною особою від 14.11.2005р., який зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості від 14.11.2005р. за №2279, або визнати його неукладеним.

В обґрунтування заявлених вимог позивач, зокрема, вказав, строковий трудовий договір між працівником - відповідачем ОСОБА_3 і фізичною особою - позивачем, підприємцем ОСОБА_2, був підписаний 14.11.2005р., та зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості 14.11.2005р. за №2279, проте відповідач не виконував трудових обовязків за вказаним трудовим договором.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов.

У судовому засіданні представники Дарницького районного центру зайнятості не заперечували щодо розірвання Трудового договору між працівником і фізичною особою від 14.11.2005р.

Відповідач у письмових поясненнях не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо визнання вказаного договору неукладеним та пояснив, що підписав вказаний трудовий договір, проте не працював, а поїхав до м. Малин, де знайшов нову роботу (а.с.13).

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню; обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Дослідивши та проаналізувавши наведенні дані, матеріали справи, в тому числі, копії: трудового договору між працівником ОСОБА_3 і фізичною особою ОСОБА_2 від 14.11.2005р. (а.с.5); листів позивача та зворотного повідомлення (а.с.6-8), суд встановив наступні факти: строковий трудовий договір між працівником - відповідачем ОСОБА_3 і фізичною особою - позивачем, підприємцем ОСОБА_2, був підписаний 14.11.2005р., та зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості 14.11.2005р. за №2279, проте відповідач не виконував трудових обовязків за вказаним трудовим договором, оскільки на роботу не заявлявся; відповідно до п.8 вказаного трудового договору, останній набирає чинності з моменту його підписання.

Відповідно до п.4 ч.І ст.40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, а саме належить: на підставі п.4 ч.І ст.40 Кодексу законів про працю України розірвати Трудовий договір між працівником і фізичною особою від 14.11.2005р., який зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості від 14.11.2005р. за №2279.

В задоволенні решти позовних вимог належить відмовити, як у необгрунтованих та безпідставних.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 8 грн. 50 коп. та збору на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. належить стягнути з ОСОБА_3 на користь підприємця ОСОБА_2.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

На підставі п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України розірвати Трудовий договір між працівником і фізичною особою від 14.11.2005р., який зареєстрований Дарницьким районним центром зайнятості від 14.11.2005р. за №2279.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 8 грн. 50 коп. та збору на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 37 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь підприємця ОСОБА_2.

Заяву про апеляційне оскарження рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя