Справа №22-ц-483 Суддя-доповідач - Семеній
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Шевченка В.А.,

суддів Семеній Л.І., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми, відкритого акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В.Фрунзе»

про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 01 грудня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми (далі по тексту Відділення ВДФССНВВПЗУ в м. Суми ) на користь ОСОБА_1 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя внаслідок професійного захворювання.

В задоволенні позовних вимог до ВАТ «Сумське НВО ім. Фрунзе» відмовлено в звязку з необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі Відділення ВДФССНВВПЗУ в м. Суми, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Вказує, що судом недостатньо оцінені та не враховані наявність, характер, обсяг моральних страждань позивача. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтримали скаргу з мотивів в ній викладених, представника позивача ОСОБА_4, який заперечує проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що з 20 вересня 1979 року ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ВАТ «Сумське НВО ім. М.Ф.Фрунзе».

Згідно акту розслідування професійного захворювання №34 від 23 липня 2004 року у позивача виявлене професійне захворювання, яке отримане під час роботи в шкідливих умовах.

03 листопада 2004 року Сумська фтизіатрична МСЕК при первинному огляді встановила ОСОБА_1 40 відсотків втрати професійної працездатності.

Вказані обставини суд встановив з достатньою повнотою, належно оцінивши докази по справі, в тому числі і висновок експертизи Сумського обласного центру МСЕК №492 від 29 квітня 2009 року про відсутність медичних ознак моральної шкоди внаслідок трудового каліцтва, зазначивши, що медичний аспект є лише одним з критеріїв наявності чи відсутності немайнових втрат особи.

За таких обставин висновок суду про те, що внаслідок ушкодження здоровя на виробництві позивачка зазнала фізичних і моральних страждань, які полягають у значному погіршенні стану здоровя та призвели до часткової втрати звичних життєвих звязків та що це змусило позивачку вживати додаткових зусиль для організації свого життя, є законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції вірно поклав обовязок по відшкодуванню моральної шкоди саме на відділення Фонду соцстрахування, оскільки Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який діяв до внесення до нього змін та на момент спірних правовідносин, обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладався на Фонд соцстрахування.

Посилання апелянта на те, що позивачем, при зверненні до суду у вересні 2008 року, пропущений строк позовної давності, не ґрунтуються на законі, оскільки у відповідності до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, не поширюється.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження суду першої інстанції і отримали обєктивну оцінку.

Рішення суду узгоджується з доказами, наявними у справі, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 грудня 2009 року даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -