РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2010 року Справа №2-377/10

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Сергійка В.В.,

при секретарі Тишкевич К.Б.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Черняхові справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Біоленд Вінниця» про стягнення заборгованості про заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказувала, що вона працювала бухгалтером Житомирського регіонального відділення в TOB «Біоленд-Вінниця» з 01 липня 2008 року по 12 січня 2009 року. При звільненні їй не була нарахована та виплачена заробітна плата за липень 2008 року, яка становила 1200 грн.. В зв'язку з цим відповідач при її звільненні розрахувався не в повному обсязі, а тому просила стягнути з нього заборгованість по заробітній платі в сумі 1200 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку в сумі 8680 грн., три проценти річних від простроченої суми, що складають 260 грн., та суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає 8671 грн.,, а всього 18811 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 збільшила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача 1230 грн. заборгованості по заробітній платі згідно представленої відповідачем довідки про нараховану заробітну плату, а також просила стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку, три проценти річних та інфляційні у розмірі, встановленому на день винесення рішення.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов своєї довірительки підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, просила відмовити позивачці у позові за безпідставністю. В судове засідання представлений відзив на позов, де вказано, що позивачка дійсно була прийнята на роботу бухгалтером з 01 липня 2010 року, однак до роботи безпосередньо 01 липня 2008 року вона не стала, оскільки просила надати їй відпустку без збереження заробітної плати. ЇЇ заява про надання цієї відпустки була задоволена та винесено наказ по підприємству. Цей факт також стверджується табелем обліку робочого часу. Факт того, що позивачка не працювала в липні місяці 2008 року також стверджується тим, що вона не зверталась до товариства із заявою про виплату їй заробітної плати за липень місяць як під час роботи на підприємстві так і під час розрахунку при звільненні. В зв'язку з тим, що товариство розрахувалось із позивачкою, то нести відповідальність за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні воно не повинно. Також відсутні будь-які підстави для стягнення трьох процентів річних та інфляційних за невиконання договору, оскільки, стягнення вказаних коштів, передбачено ст. 626 ЦК України, а саме за невиконання цивільного договору. Між товариством та позивачкою був укладений трудовий договорі, а тому всі правовідносини, що виникли між сторонами

регулюються законодавством про працю, а не нормами ЦК України.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечення проти позову підтримала, крім того просила викликата судове засіданні свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він працював в ТОВ «Біоленд- Вінниця» охоронником. Його робоче місце було поряд з конторою, де знаходилась бухгалтерія. Працював сутки через двоє, бачив що в липні 2008 року позивачка повз робочого місця проходила на роботу. Записів щодо приходу та уходу з роботи працівник контори не вів.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в ТОВ «Біоле Вінниця», в той час коли позивачка влаштувалась на роботу, тобто в липні 2008 року, робоче місце не було поряд із бухгалтерією, але вона повинна була щомісячно здавати звіти в бухгалтерію, в липні їх здавала позивачці. Також пояснила, що кожен день здавала відоме по кількість використаного палива у бухгалтерію. А тому може ствердити, що в липні 2008 року кожен день бачила позивачку на робочому місці.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що вона в 2008 році працювала ТОВ «Біоленд-Вінниця», ствердила, що в липні 2008 року позивачка була на роботі, вона своїх посадових обов'язках подавала звіти у бухгалтерію. В липні їх подавала позивачці.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що влаштувався на роботу трактористом в «Біоленд-Вінниця» приблизно в середині липня 2008 року. Позивачку в липні 2008 року бачив, декілька раз. Писав заяву про прийом на роботу, носив її в бухгалтерію, де і підписувала позивачка. Характер його роботи був такий, що він не мав можливості бачити чи була позивачка кожен день в липні 2008 року на роботі чи ні.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він працевлаштувався «Біоленд-Вінниця» в серпні 2008 року.

Судом досліджені також наступні докази, представлені сторонами по справі:

копія трудової книжки ОСОБА_4, згідно записів в якій вбачається, що позивач прийнята на роботу 01 липня 2008 року (наказ № 01/07/08/12-К від 01 липня 2008 року) звільнена з роботи 12.01.2009 року ( наказ № 12/01/09/02-К від 12 січня 2009 року) (а.с. 3);

копія паспорту позивачки та довідка про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с. 5);

копія заяви ОСОБА_4 від 04.06.2009 року, у відповідності із якою позивач просить представити довідку про заробітну плату для обчислення середньоденного заробітку для пред'явлення в центр зайнятості(а.с.б);

копія адвокатського запиту про витребування довідки про роботу ОСОБА_4 (а.с.19);

відзив на позовну заяву про відмову у задоволенні позову (а.с.20-21);

довідка про середню заробітну плату(дохід), згідно якої позивачці не нарахована заробітна плата за липень 2008 року, а в серпні-листопаді позивачці нарахована заробітна плата, з якої сплачувалися загальнообов'язкові платежі.(а.с. 56).

відомості з бази даних Держреєстру фізичних осіб про суми сплачених доходів (а.с57)

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та свідків в засіданні, суд позов задовольняє частково, виходячи з наступного:

В судовому засіданні встановлено, що згідно наказу № 01/07/08/12-К від 01 липня року позивачка була прийнята на роботу в ТОВ «Біоленд-Вінниця» бухгалтерша Житомирського регіонального відділення та звільнена з роботи 12.01.2009 року. При звільненні з роботи позивачці були виплачені неоспорювані суми, що належали їй від товариства. Разом з тим, позивачці не була нарахована заробітна плата за липень 2008 року та не була виплачена. Вказані факти сторонами не оспорюються, ними визнаються та підтверджені записом в трудовій книжці (а.с.З), довідкою про середній заробіток позивачки (а.с.56)

Факт того, що позивачка в липні 2008 року працювала стверджується записом в трудовій книжці про її прийняття на роботу (а.с.З), а також показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 в судовому засіданні, які ствердили, вона дійсно перебувала в липні 2008 року на роботі, а не у відпустці без збереження заробітної плати. Показання свідка ОСОБА_6 суд до уваги не приймає, оскільки він прийнятий на роботу в серпні 2008 року, а тому не міг знати, чи перебувала позивачка на роботі в липні 2008 року. Суд також не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що факт перебування позивачки у відпустці без збереження заробітної плати в липні 2008 року стверджуються наказом про надання такої відпустки, табелем обліку робочого часу, оскільки відповідач суду не представив вказані докази, або будь-які інші докази, які підтверджували факт перебування ОСОБА_4 у відпустці без збереження заробітної плати в липні 2008 року. Посилання відповідача на те, що позивачка не зверталась до відповідача за стягненням заробітної плати за липень 2008 року, як під час роботи в товаристві, так і під час звільнення, оскільки перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, також не можуть бути прийняти судом до уваги, оскільки це є припущенням відповідача і фактично не підтверджено. Натомість у відповідності до ст. ст. 115, 116 КЗпП України, передбачений обов'язок власника сплачувати заробітну плату у встановлені в цих статтях строки як працюючому так і звільненому працівникові. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 працювала в липні 2008 року повний місяць, а тому відповідач повинен був нарахувати та виплатити їй заробітну плату. В зв'язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивачки 1230 грн. заробітної плати без урахування обов'язкових платежів, виходячи з даних довідки про середню заробітну плату (а.с.56), згідно якої позивачка отримувала заробітку плату у вказаному розмірі щомісячно.

В зв'язку з цим, суд стягує з відповідача на користь позивачки також і середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день винесення рішення, оскільки з вини відповідача позивачці не було виплачено належну їй заробітну плату за липень 2008 року, а у відповідності із ст.. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, та при наявності спору про розмір належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку в тому разі коли спір вирішеного на користь працівника.

Згідно п.20 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи- по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Факт того, що позивачка в день звільнення працювала, сторонами не оспорюються. Наявна копія трудової книжки в справі свідчить про те, що до неї вносився лише один запис про звільнення позивачки, а це означає, що в день звільнення вона була на робочому місці (а.с.З). З наведеного випливає, що розрахунок мав бути з нею проведений в день звільнення. А тому, суд вважає, що середній заробіток за весь час затримки розрахунку слід стягувати з наступного дня після звільнення.

Визначаючи суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільнені, суд виходить з таких розрахунків: сума середньоденної заробітної плати судом визначається за останні два повних місяці роботи позивачки.

Як вбачається із довідки TOB «Біоленд-Вінниця» про заробітну плату позивачки (а.с.56), загальна сума її зарплати за цей період становила 2335, 00 грн. (1230, 00+1125,00). Середньоденну зарплату суд визначає відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №100 від 08.02.1995 року, діленням зарплати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи робочі дні на число відпрацьованих робочих днів: листопад 2008 року - 20, грудень 2008 року - 23, разом 43 робочих днів. Середньоденна зарплата складає: 2335, 00 /43=54, 77грн. При визначенні кількості робочих днів суд враховує положення ст.73 КЗпП України та листи Мінпраці та соціальної політики про норми тривалості робочого часу.

Кількість робочих днів за час затримки розрахунку (з 13.01.2009 по 19.10.2010) з урахуванням святкових та неробочих днів визначених ст.73 КЗпП України, листів Мінпраці та соціальної політики, зазначених вище, складає -443. Виходячи з середньоденної зарплати, сума середнього заробітку за вказаний період, яка підлягала б до стягнення з відповідача, складає 54,77 грн. х 443= 24 263, 11 грн.

Стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції є відповідальністю боржника за порушення грошового зобов'язання, що виникає як наслідок при порушенні цивільного договору та регулюється нормами статті 625 ЦК України, які не поширюються на трудові правовідносини, що виникають між сторонами при укладенні трудового договору, В зв'язку з цим, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення трьох процентів річних від простроченої суми та сум боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за безпідставністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 83 ЦПК України, суд стягує з відповідача в прибуток держави судовий збір в розмірі 255,00 грн. (1%х(1230,00 +24 263,11)) та витрати в інформаційно-технічного розгляду справи в розмірі 120 грн. на користь ТУ ДСА в Житомирській області.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.3, 10, 11, 60, 212-215, 367 ч.1 п.2 ЦПК України ст. 21,ч.1 ст. 115,116, 117 КЗпП України, суд,-

РІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальні «Біоленд-Вінниця» задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю « Біоленд-Вінниця» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі без утримання обов'язкових платежів в сумі 1230(тисяча двісті тридцять) грн. 00 кой. та 24 263 (двадцять чотири тисячі двісті шістдесят три) гривні 11 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю « Біоленд-Вінниця» 255 (двісті п'ятдесят п'ять) гривень 00 коп. судового збору в прибуток держави і 120 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду цивільної справи на користь ТУ ДСА в Житомирській області.

Допустити негайне виконання рішення в сумі середньомісячної заробітної плати - 11 грн. 56 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області Черняхівський районний суд протягом десяти днів з дати після проголошення.

Головуючий- суддя: В.В. Сергійко

Копія: вірно

Суддя: