Справа № 2-85/2010р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2010 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючої судді Стоілової Т. В.

при секретарі Коваленко О.Г.,

за участю адвоката ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів на утримання доньки, стягнутих за рішенням суду та звільнення від стягнення заборгованості з аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

12.11.2009р. позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно рішення Селидівського міського суду Донецької області від 20.12.2001 року з нього на користь відповідачки стягнуті аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку щомісячно до зміни матеріального стану сторін. Аліменти були стягнуті у зв"язку з тим, що його донька ОСОБА_5 на той час була інвалідом 2-ї групи за слухом, тобто непрацездатною, крім того навчалась в ПТУ №115 м. Донецька.

На цей час позивач вважає, що змінився матеріальний стан сторін, оскільки він більше не працює, а отримує пільгову пенсію, яка значно нижча його колишнього заробітку, сам він часто хворіє та несе значні затрати на лікування. Крім того, у нього є ще одна дитина- повнолітній син ОСОБА_6, студент - заочник, який навчається на 3-му курсі Донецького національного університету економічного факультету, термін навчання до 30.06.2011 року та потребує матеріальної допомоги з його сторони.

Зважаючи на викладене, позивач просить суд звільнення від сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, стягнутих за рішенням суду, а також заборгованості з аліментів, оскільки не зважаючи на те, що на час розгляду справи судом, тобто в грудні 2001 року, він отримував і заробітну плату і пенсію, аліменти стягувались тільки з заробітної плати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 повністю підтримав позовні вимоги та доповнив, що на його утриманні знаходиться також дружина ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 з його фактичною дружиною ОСОБА_8 та внучка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала і суду пояснила, що вона є інвалідом третьої групи з дитинства в звязку з втратою слуху, отримує пенсію по інвалідності 544 гривні, на які і живе. ЇЇ мати - третя особа по справі ОСОБА_3 також пенсіонер, отримує пенсію за віком у розмірі 583,87 грн. Батько-позивач по справі ОСОБА_4 має пільгову пенсію в розмірі 3461,26 гривень, що в сім разів перевищує її пенсію, інших утриманців, крім неї, не має. Його син ОСОБА_6, вже повнолітній, працездатний та навчається заочно, отже може працювати і утримувати себе, Натомість вона не може знайти собі роботу, тому що практично не має слуху, проживає в сільській місцевості, де відсутні будь-які спеціалізовані підприємства для глухих. Враховуючи вищевикладене , просить суд відмовити позивачеві в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_3 вважає позовні вимоги ОСОБА_4 не обгрунтованими та просить відмовити

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлено та це підтверджено матеріалами справи, що Рішенням Селидівського міського суду від 20 грудня 2001 року з позивача ОСОБА_4 на користь відповідачки ОСОБА_5, як інваліда за слухом, на її утримання стягнуті аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку до зміни матеріального стану сторін, з врахуванням того, що на той час позивач мав неповнолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання якого виплачував аліменти.

Відповідно до висновку МСЕК (а.с.30) відповідачка ОСОБА_5 є інвалідом 3-ї групи з дитинства, безстроково, їй протипоказана робота, повязана з гостротою слуху та рекомендовано постійний нагляд і лікування у сурдолога. В звязку з інвалідністю вона отримує пенсію у розмірі 544,00 грн. (а.с.31).

Проживає відповідач ОСОБА_5 разом зі своєю матір"ю ОСОБА_3- пенсіонеркою за віком, розмір пенсії якої складає 583,87 грн. (а.с.32).

Із пояснень позивача ОСОБА_4 та матеріалів справи, зокрема трудової книжки(а.с.17-18) та довідок Управління пенсійного фонду в Красноармійському районі (а.с.36-41) вбачається, що до 5 березня 2009 року позивач працював в ДВАТ "Шахта Южнодонбаська" прохідником 5-го розряду підземним з повним робочим днем в шахті, звільнений за ст.40 п.2 КЗпП України за станом здоров"я. Крім того, з 1 січня 2000 року позивач отримував пенсію за віком, як працівник провідної гірничої професії( а.с.10). Станом на жовтень 2009 року розмір пенсії позивача складає 3475,06 грн. (а.с.36)

Про те, що крім заробітної плати, позивач мав пенсію на час розгляду справи Селидівським міським судом, він суд не повідомив, оскільки вважав, що позивачка повинна була сама цікавитись його здоров"ям та матеріальним станом і вчасно надати до Відділу державної виконавчої служби виконавчий лист.

Згідно довідки ВДВС Красноармійського міськрайонного управління юстиції заборгованість позивача ОСОБА_4 з аліментів за рішенням Селидівського міського суду від 20 грудня 2001 року за виконавчим листом №2-1392-01 від 20 грудня 2001 року складає станом на 01.11.2009 року -3386,97 гривень, за цим же виконавчим листом ( копія для стягнення аліментів з пенсії боржника) заборгованість по виплаті аліментів станом на 16.11.2009 року складає 16265,38 гривень (а.с.67).

Таким чином, судом встановлено, що матеріальний стан і стан здоров"я позивача ОСОБА_4 дещо змінились, на цей час він не працює, а отримує пільгову пенсію за віком, звільнений з роботи у зв"язку з неможливістю виконувати підземні роботи. Разом з тим, судом враховується та обставина, що пенсія позивача в кілька разів більша за пенсію його доньки, він має можливість надавати їй матеріальну допомогу і згідно ст. 198 Сімейного кодексу України повинен надавати таку допомогу, оскільки відповідачка є інвалідом 3-ї групи в звязку з втратою слуху, тобто обмежено працездатна і потребує її, інших утриманців ( неповнолітніх, непрацездатних осіб) у позивача немає, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині звільнення його від сплати аліментів на утримання доньки.

Суд не може погодитись з доводами позивача про те, що на його утриманні на цей час знаходяться його дружина ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 з його фактичною дружиною ОСОБА_8 та її донькою ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки по-перше дружина позивача та його син є працездатними особами і не потребують матеріальної допомоги, як утриманці, а по-друге у сина позивача своя сім"я, яку він сам повинен утримувати.

Відповідно ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них.

Оскільки позивачем не заявлено вимог про зменшення розміру аліментів на утримання обмежено працездатної особи, суд не може вийти за межі заявлених вимог.

Щодо вимог про звільнення позивача від сплати заборгованості за рішенням Селидівського міського суду від 20.12.2001 року, починаючи з березня 2009 року, суд вважає ці вимоги також не обґрунтованими.

Відповідно до ст.197 Сімейного кодексу України,за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вони виникли у звязку з його тяжкою хворобою, іншими обставинами, що мають істотне значення, або якщо вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Судом встановлено, що виконавчий лист відповідачкою було пред"явлено до виконання вчасно, аліменти стягувались з заробітної плати позивача, але не були стягнуті з його пенсії.

Суд вважає, що в цьому випадку відсутня провина стягувача аліментів, натомість є провина позивача ОСОБА_4, який не повідомив суд про всі види своїх доходів при розгляді справи про стягнення аліментів Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості з аліментів слід також відмовити.

Керуючись ст. ст. 192, 197, 198 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 209, 210, 212-215, 218, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 відмовити в задоволенні вимог до ОСОБА_5 про звільнення від сплати аліментів на утримання доньки, стягнутих за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 20 грудня 2001 року та звільнення від сплати заборгованості з аліментів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в Апеляційний суд Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя