Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа №2 -1775/2009
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка СМ.,

при секретарі Височин Ю.В.,

за участю ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики з урахуванням індексу інфляції та процентів за прострочення повернення боргу, -

в с т а н о в и в :

08.04.2009 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи і підтримуючи який, в судовому засіданні зазначив, що 10.05.2007 року між ним і відповідачем був укладений договір позики. Згідно до якого позивач передав відповідачу 18000 доларів США (138600 грн.), а останній взяв їх та зобовязувався повернути до 10.05.2008 року надані йому кошти в повному обсязі. На момент подачі заяви боржник зазначені кошти не повернув і усіляко уникає виконання своїх договірних зобовязань, а тому ОСОБА_1 змушений був звернутися з позовом до суду, в якому просив стягнути з останнього суму невиплаченого боргу в розмірі 138600 грн. 00 коп., 3% річних від простроченої суми, а саме 4158 грн. 00 коп., врахувати індекс інфляції, що становить 21104 грн. 25 коп., а загалом 163862 грн. 25 коп. та понесені ним судові витрати.

Позивачі та його представник в судовому засіданні обставини справи підтвердили, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. По справі зазначили, що між сторонами дійсно укладався договір позики на суму 18000 доларів США. Дані кошти були передані ОСОБА_1 відповідачу, про що свідчить наявна в матеріалах розписка. Оскільки позивач такої суми не мав, він попросив їх у свого батька ОСОБА_10, який на той момент взув у банку кредит і мав матеріальну спроможність на це. Посилання відповідача та його представників, на ті обставини, що розписка була укладена під впливом обману, та те що жодних коштів ОСОБА_3 від ОСОБА_1, чи його батька не отримував, а отримав їх від продажу належної йому земельної ділянки вважають безпідставними та просить суд не приймати їх до уваги.

Відповідач та його представники в судовому засіданні та письмових поясненнях, що знаходяться в матеріалах справи, проти позову заперечили. По справі пояснили, що 25.04.2007 року ОСОБА_3 видав на імя ОСОБА_6 довіреність на продаж належної йому на праві приватної власності земельної ділянки, з цільовим призначенням для веденням індивідуального садівництва, площею 0,1200 га, розташовану в СТ „Ельвіра, в межах Гнідинської сільської ради, Бориспільського району Київської області. Дана земельна ділянка була продана останнім за 35000 доларів США, які він і передав власнику, про що свідчать відповідні розписки. Гроші були сплачені до укладення самого договору купівлі-продажу. Зважаючи на те, що ОСОБА_3 отримав значну суму коштів та мав у власності земельну ділянку, він вирішив розпочати будівництво, з метою його подальшого продажу. У звязку з цим відповідач став підшукувати собі робітників для здійснення робіт. Під час розмови із позивачем, сторони домовились про те, що ОСОБА_1 буде здійснювати всі роботи по будівництву вищевказаного обєкту нерухомості та знайде клієнтів на покупку будинку, за що отримає 20000 доларів США після його продажу. На підставі даної угоди позивач отримав авансом 2000 доларів США для купівлі будівельних матеріалів, а на 18000 доларів США була складена розписка, як гарантія їх виплати в подальшому. В свою чергу, ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 розписку про надання безоплатної допомоги при будівництві вищевказаного будинку, з приміткою, що будівництво буде здійснено за кошти відповідача. Дані угоди заключались в простій формі, оскільки сторони були в дружніх відносинах.

Окрім цього зазначили, що є суперечливими обставинами, на які посилаються позивач та його представник, а саме, що ОСОБА_3 попросив у свого колишнього учня, якому виповнилось лише 18 років і який не мав самостійного заробітку 18000 доларів США. Батько позивача, який особисто відповідача не знав, погоджується передати вказану суму, навіть без нотаріального посвідченого договору, хоча сам на той час взяв кредит в банку для здійснення будівництва. ОСОБА_1 безкоштовно здійснював допомогу у будівництві, про що склав розписку.

Зважаючи на вищенаведене представник відповідача зазначає, що написання даних розписок знаходяться в залежності один від одного, оскільки вони написані в один і той же день і в одному місці. Сам позивач надав товарно-транспортні документи, на підставі яких ОСОБА_1 здійснював закупівлю будівельних матеріалів та замовляв послуги. Оплату теж здійснював останній. Дані обставини підтверджуються показами свідків та проектами розписок. 20000 доларів США слугували оплатою, як вартості робіт так і будівельних матеріалів. Пояснення позивача, щодо порядку передачі коштів, декілька разів ним змінювались в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні по справі пояснив, що до нього підійшов син з приводу надання ОСОБА_3 18000 доларів США. Доходи дозволяли надати дану суму. Гроші були в двох пачках: одна ціла, друга почата, які потім розклали по іншому (18 пачок по 1000 доларів США в кожній). Дитина чесна, а тому він дійсно надав йому ці кошти, отримавши в свою чергу розписку. Син з банківського рахунку грошей не знімав.

ОСОБА_6, допитаний в якості свідка пояснив, що в березні-квітні 2007 року придбав у відповідача земельну ділянку в СТ „Ельвіра. ОСОБА_3 надав йому генеральну довіреність, а свідок в свою чергу передав йому 35000 доларів США. Сама угода укладена в грудні 2007 року. Після підписання договору розписку знищив. Земельну ділянку перевів на дружину ОСОБА_11. На даний час відносини між ним та ОСОБА_3 припиненні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 зазначив, що в травні 2007 році у фізичному кабінеті школи була укладена угода між сторонами. Розмовляв тільки ОСОБА_1, пропонуючи ОСОБА_3 попрацювати у нього прорабом. ОСОБА_1 хотів винагороду в розмірі 20000 доларів США та просив написати про це розписку. Сторони не знали, що свідок це чула і не бачили її.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні по справі пояснив, що позивач це його односелець, а відповідач його вчитель фізики. Під час святкування його дня народження (05.05.2007 року), чув про наміри ОСОБА_1 укласти договір із ОСОБА_3 Угоду читав вже перед судом і порадив звертатись до адвоката. Позивач був прорабом у відповідача, оскільки свідок бачив його неодноразово на будівництві. Потім у них виник конфлікт щодо оплати робіт та неналежного виконання будівельних робіт.

Свідок ОСОБА_7 вказав, що ОСОБА_1 був із відповідачем в трудових відносинах. ОСОБА_3 надав йому аванс. Керував роботами позивач, а відповідач надавав кошти на вимогу ОСОБА_12 У свідка та ОСОБА_1 постійно виникали конфлікти щодо виконання будівельних робіт. ОСОБА_1 повідомляв неодноразово, що нічого будівельникам не заплатить, оскільки всі роботи проведені неправильно. Наймав робітників сам ОСОБА_1 З відповідачем свідок познайомився пізніше, коли останній розраховувався з ним та іншими робітниками.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 10.05.2007 року ОСОБА_3 уклав із ОСОБА_1 договір в забезпечення виконання якого відповідач надав останньому розписку (а.с.6). Згідно до вищевказаної розписки ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_1 18000 доларів США та зобовязувався повернути їх до 10.05.2008 року.

Зважаючи, що у встановлений строк боржник, зазначену суму не виплати, просив суд стягнути з останнього основну суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних від простроченої суми та понесені ним судові витрати

З матеріалів справи також встановлено, що 10.05.2007 року позивачем була надана відповідачу розписка, відповідно до якої перший зобовязувався надати останньому допомогу при будівництві житлового будинку по вул. Франка. Будівництво здійснювалось за рахунок ОСОБА_3

На підставі наданої розписки ОСОБА_1 приступив до виконання робіт по організації будівельних робіт у ОСОБА_3, що підтверджується поясненнями сторін, свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, видатковими накладними за червень-липень 2007 року (а.с.75-76, 79-82, 85), розрахунками затрат повязаних із будівництвом (а.с.77-79). Згідно товарних накладних оплата проводилась за рахунок відповідача, що було визнано позивачем під час розгляду справи в суді.

Згідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини 2 вищевказаної статті, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З наявних у матеріалах справи доказів та поясненнь свідків суд не може встановити наявність існування між сторонами договірних зобовязань, а саме: договору позики. До даного висновку суд приходить керуючись наступним.

Передача коштів за договором позики документально не підтверджується, оскільки наявна в матеріалах справі розписка зазначає лише про наявність боргу. Пояснення позивача та свідка ОСОБА_10 про передачу 18000 доларів США суд оцінює критично, оскільки в ході судового засіданні вони декілька разів змінювали їх, стосовно порядку передачі валюти та кількості останньої.

Попередній договір №200406 від 24.05.2006 року укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (а.с.115), вказує лише на обовязок сторін укласти в подальшому договір купівлі-продажу обєкту нерухомості в с. Гора по вул. Гоголя, 31 і не може підтверджувати навіть матеріальну спроможність батька позивача надавати позику відповідачу. Довідка від 11.01.2010 року 131-01/4078, надана Бориспільським районним відділенням Київської регіональної дирекції „ОСОБА_15 ОСОБА_8 підтверджує лише відкриття депозитного рахунку на імя батька позивача, але ОСОБА_1 не надав суду роздруківку, яка підтверджувала б зняття коштів із вищезазначеного рахунку. Про те що надані кошти не знімались з нього також вказував свідок ОСОБА_13 Спираючись на вищенаведені обставини суд приходить до висновку, що попередній договір купівлі-продажу та довідка з банку не є належним та достатнім доказом по справі щодо передачі коштів відповідачу, а лише засвідчують матеріальне становище батька позивача та його родини.

Інших свідків та доказів, які б могли підтвердити факт передачі вищевказаних коштів позивач та його представник суду не надали.

Згідно до ч.1 ст.1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Зважаючи, що в судовому засіданні встановлено, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази отримання ОСОБА_3 від ОСОБА_1, чи його батька - ОСОБА_13, 18000 доларів США, немає підстав вважати, що між сторонами мали місце боргові зобовязання, а саме існування правовідносин, що випливають із договору позики. Надана розписка від 10.05.2007 року є безгрошовою, оскільки вона складена у забезпечення виконання договору підряду. До даного висновку суд приходить спираючись на наступні обставини та доказами, які хоч і не є прямими, але не розходяться з поясненнями сторін та свідків.

Відповідно до проекту договору підряду (а.с.86), існування якого підтверджують сторони, 10.05.2007 року сторонами були складені розписки. Згідно даних розписок відповідач визнавав заборгованість перед ОСОБА_1 в розмірі 18000 доларів США, як гарантію їх виплати в подальшому, після закінчення останнім робіт. В свою чергу позивач, зобовязувався здійснювати роботи по будівництву на належній ОСОБА_3 земельній ділянці. Однак вказаний проект підписаний так і не був, замість останнього складено договір позики.

Про умовність розписки про позику також свідчить і інша розписка ОСОБА_1 про надання допомоги в будівництві обєкту нерухомості із зазначенням примітки про те, що будівництво здійснюється за рахунок відповідача (а.с. 37).

Відповідно до пояснення відповідача та свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 позивач спочатку виконував функції прораба на будівництві у ОСОБА_16, але через постійні сварки із робітниками перестав там зявлятися. Оплату по видатковим накладними здійснював ОСОБА_1 за власний рахунок, що ставить під сумнів безоплатність наданих ним послуг.

Крім того, позивач визнав факт отримання коштів від ОСОБА_3 на придбання будівельних матеріалів та їх доставку, про що він звітувався. Зазначене підтверджується копіями розписок (а.с. 77-79).

Посилання відповідача на факт передання позивачу 2000 доларів США в якості авансу на оплату робіт ОСОБА_1 також узгоджується з позицією відповідача, який зазначав, що вказану суму передав позивачу, а на іншу 18000 доларів США було укладено розписку, що узгоджується з іншими доказами у справі.

Окрім цього, доказом матеріального забезпечення ОСОБА_3 на момент написання розписок підтверджується укладеним між ОСОБА_11 та ОСОБА_6, що діяв в інтересах відповідача, договором купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.83). Ціна договору, згідно грошової оцінки (а.с.100), складала 181530 грн. Дані кошти в доларовому еквіваленті, згідно пояснення свідка ОСОБА_6, були передані при складанні попереднього договору в березні-квітні 2007 року, тобто коли була оформлена довіреність з усіма можливими повноваженнями щодо розпорядження земельною ділянкою, яка була предметом договору.

Також зважаючи, що сам позивач не надав підтверджень наявності у нього коштів, в судовому засіданні не вказано, у звязку з чим відповідач мав зробити висновок, про наявність даної суми для позики саме у ОСОБА_1, якому станом 2007 рік виповнилось 18 років, і який не мав відповідного доходу. Крім того, суд бере до уваги те, що позивач та відповідач в даному випадку були колишнім учнем та викладачем один по відношенню до одного. Відповідач та свідок ОСОБА_13 також не підтвердили свого особистого знайомства та відповідної розмови між собою з приводу позички коштів.

Зважаючи на вищевказане суд критично оцінює пояснення позивача та свідка ОСОБА_13 та надану ними розписку, та бере до уваги матеріальні докази, надані відповідачем, а саме: проект договору підряду, розписку ОСОБА_1, договір купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_3, пояснення свідка ОСОБА_6, покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, розписки про отримання коштів ОСОБА_1 на придбання матеріалів для будівництва, що свідчить про роботу останнього в якості виконроба на будівництві у ОСОБА_3, що узгоджується з позицією останнього про безгрошовість вимог за розпискою, оскільки такі кошти відповідачем не отримувались. Крім того, покази ОСОБА_1 та ОСОБА_13 є суперечливими з приводу кількості кошті, їхнього походження та варіантів передачі ОСОБА_3, що також, на думку, суду є доказами безгрошовості спірного договору.

Зважаючи на те, що між сторонами відсутній договір позики, оскільки розписка укладалась під умовою оплати ОСОБА_3 коштів за виконану ОСОБА_1 роботу по будівництву житлового будинку в с. Гора Бориспільського району Київської області для подальшого продажу, а тому порушення договірних зобовязань на які посилається позивач відсутні, у задоволенні вимог по сплаті боргу з у рахуванням індексу інфляції та відсотків за прострочення необхідно відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі слід покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на користь відповідача.

На підставі ст. ст. 11, 16, 526, 546, 610, 611, 625, 1046, 1049, 1050, 1051 Цивільного Кодексу України, та ст.ст. 4, 10, 60, 61 ч.1, 88, 213, 215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми позики з урахуванням індексу інфляції та процентів за простроченні повернення боргу, - відмовити.

Судові витрати в справі, а саме: 30 грн. витрат на інформаційно-технічне обслуговування розгляду справи та 1700 грн. судового збору, - віднести на рахунок ОСОБА_1, який оплатив їх при поданні позову.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження було подано, але апеляційна скарга не подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 17.02.2010 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_17