АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-7813/10* Головуючий у 1-й інстанції Чумак О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2010 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: Головуючого: Обідіної О.І.

Суддів: Гасія Ю.В.Карнауха П.М. при секретарі:________Лимарь О.М.

озглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві на постанову Київського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2009 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України Київського району в м.Полтаві про зобовязання здійснбити перерахунок та нарахувати пенсію по інвалідності, що настала в результаті каліцтва внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Колегія судців, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Київського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2009 року позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного Фонду України Київського району в м.Полтаві про зобовязання здійснбити перерахунок та нарахувати пенсію по інвалідності, що настала в результаті каліцтва внаслідок Чорнобильської катастрофи - задоволено частково.

Визнано відмову Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві у здійсненні перерахунку ОСОБА_2 пенсії в розмірі , передбаченому ч.4 ст.54 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до ч.4 ст.54 ЗУ «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком з урахуванням ст. 67 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 25.02.2009 року та провести відповідні виплати.

Зобовязано Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві провести перерахунок додаткової пенсії ОСОБА_2 відповідно до ст. 50 ЗУ «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком з 25.02.2009 року та провести відповідні виплати.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заявлених ним вимог, оскільки рішення в цій частині постановлене з порушенням норм матеріального права , що, на його думку, призвело до невірного вирішення справи.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві просить скасувати постанову та ухвалити нове рішення по справі про відмову в1 задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права . Вважаючи, що Управління Пенсійного фонду України Київського району в м.Полтаві діяло в межах повноважень, передбачених чинним законодавством та в межах бюджетних асигнувань.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вважає, що вони не підлягає задоволенню, з наступних підстав.Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено і не заперечується сторонами, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інвалідом війни 3 групи захворювання, повязаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії.

В лютому 2009 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії в розмірі, встановленому ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі- Закон), на що отримав відмову.

Відповідно до ст. 49 вказаного Закону особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 пенсія встановлюється у вигляді : а) державної пенсії, б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

За змістом ст. 50 даного Закону особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам 3 групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю у розмірах - 50%

мінімальної пенсії за віком, інвалідам 2 групи - 75% мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону, якою визначаються підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до категорії 1 та у зв»язку з втратою годувальника, у всіх випадках розміри пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено зв»язок із Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по 3 групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком, а по 2 групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

У зв»язку з чим, судом першої інстанції зроблено обґрунтованим висновок про те, що вихідним критерієм обрахунку державної та додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, яка у відповідності до положення ст. 28 Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму, визначеного законом для осіб, які втратили працездатність.

Проте, розрахунок пенсії позивача, здійснений відповідачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян» від 28.05.2008 р. № 530 та «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» від 16.07.2008 року №654.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно застосував принцип пріоритетності законів над підзаконними актами і при розрахунку державної та додаткової пенсії, передбачених відповідно ст.ст. 50, 54 згаданого Закону, правильно зазначив, що застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлений Законом про держаний бюджет України на відповідний рік, саме з якого і визначається мінімальний розмір пенсії за віком.

На підставі зазначеного, суд правильно констатував, що дії відповідача щодо виплати позивачу державної та додаткової пенсії в розмірі меншому, ніж встановлено ст.ст.50,54 Закону'

України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є неправомірними.

Апеляційна скарга позивача не містить нові факти чи засоби доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Так, посилання на те, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано положення ст.

97 Закону України «Про пенсійне забезпечення», не заслуговує на увагу, оскільки вказана норма передбачає гарантії щорічного підвищення пенсії відповідно до індексації грошових доходів населення., а відтак - дію останньою не можна поширювати на спірні правовідносини . Тим більше, що судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, , що відповідно до приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв»язку з порушенням строків їх виплати», на який як на підставу своїх вимог посилався позивач , індексації підлягають доходи, які нараховані громадянам, а в даному випадку спірний розмір пенсії відповідачем не нараховувався .

Доводи апеляційної скарги УПФУ в Київському районі в м. Полтави також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, у зв»язку з чим відсутні підстави для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління Пенсійного фонду України в Київському районі в м.Полтаві - відхилити.

Постанову Київського районного суду м.Полтави від 23 жовтня 2009 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протяго 2 м ісяцівшляхом подачі касаційної скарги

Судді