Апеляційний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

іменем України

23 червня 2010 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого Миніч Т.І.

суддів: Павицької Т.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_2,

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень на постанову Коростенського міськрайонного суду від 6 листопада 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради, Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи,

встановив:

У березні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив визнати неправомірними дії відповідачів щодо нарахування йому допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та підвищення до пенсії, передбачених ст.ст.37,39 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (надалі - Закону) та стягнути з відповідачів кошти: за ст.37 - з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради за період з 1 лютого 2008 року по 1 лютого 2009 року в сумі 2556,68 грн.; за ст.39 - з Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень за період з 1 лютого 2008 року по 1 лютого 2009 року в сумі 12834 грн. При цьому посилався на те, що є непрацюючим пенсіонером, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Всупереч вимогам Закону, який повязує розмір цих виплат із мінімальною заробітною платою, соціальні виплати у вказаний період виплачувались йому в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836.

Постановою Коростенського міськрайонного суду від 6 листопада 2009 року позов задоволено. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради на користь позивача 2566 грн. 80 коп. допомоги у звязку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1 лютого 2008 року по 1 лютого 2009 року. З Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень на користь позивача стягнуто 12834 грн. підвищення до пенсії, передбаченого ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за період з 1 лютого 2008 року по 1 лютого 2009 року. Дії відповідачів щодо відмови у виплаті цих коштів визнані неправомірними.

У поданій апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень просить скасувати вказану постанову в частині заявлених до нього вимог. Апелянт посилається на те, що кошти Пенсійного фонду України не включаються до складу Державного бюджету України, він керується положеннями чинної Постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Також зазначає, що до Пенсійного фонду не надходять кошти з державного бюджету для надання пільг та компенсацій для постраждалих від Чорнобильської катастрофи і Пенсійний фонд не є розпорядником таких коштів.

Постанова суду в частині вимог до Управління праці та соціального захисту населення Коростенської міської ради не оскаржується. Тому законність судового рішення в цій частині не перевіряється.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є непрацюючим пенсіонером, має статус потерпілого 1 категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.10-12).

Частиною 2 ст.39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в чинній на час існування спірних правовідносин редакції передбачено, що пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на радіоактивно забрудненій території підвищуються у розмірах, визначених ч.І ст.39 Закону.

Проте, всупереч вимогам Закону за спірний період позивачеві нараховувалось і виплачувалось зазначене підвищення в розмірі 10,5 грн. щомісяця.

Відповідно до ч.І ст.8 Закону України „Про пенсійне забезпечення виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Крім того, відповідно до Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 жовтня 2007 року №1261 та з урахуванням Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року №8-2 (з відповідними змінами), управління Пенсійного фонду в районах, містах, районах у містах забезпечують своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсії та інші виплати відповідно до чинного законодавства, а отже, є відповідачами у спорах щодо здійснення перерахунку підвищення до пенсій.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру спірних виплат застосуванню підлягає саме стаття 39 Закону, а не постанова Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року за № 836, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав та правильно вирішив спір.

Спосіб, у який судом відновлено порушені права позивача, узгоджується з положеннями ст.162 КАС України (в порядку якого розглянуто справу).

Разом з тим, визначаючи період та розмір стягнення, суд першої інстанції не врахував наступне.

Рішенням Конституційного суду України від 22 травня 2008 року були визнані неконстиційними положення Закону України „Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України в частині зупинення дії ст.ст.37,39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 2008 рік. Тому саме із дня ухвалення вказаного рішення - 22 травня 2008 року слід обраховувати належні позивачеві до виплати кошти.

У звязку з цим стягненню на користь позивача буде підлягати за вказаний період 9424 грн.62 коп. підвищення до пенсії (12834-2060 грн. належні виплати за лютий- березень-1050 за квітень-338 грн. за травень-87,38 отриманих коштів за період з 1.02.по 22.05).

За наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, суд

вирішив:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень задоволити частково.

Постанову Коростенського міськрайонного суду від 6 листопада 2009 року в частині вимог ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень змінити.

Зменшити розмір коштів, стягнутих з Управління Пенсійного фонду України в м.Коростень на користь ОСОБА_3 з 12834 грн. до 9424 грн.62 коп. та змінити дату, зазначену в четвертому абзаці резолютивної частини постанови з 1.02.2008 року на 22 травня 2008 року.

В решті постанову залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: