Справа №2-2487/10 24.11.2010 24.11.2010 24.11.2010
Провадження №22ц-7998/10
УХВАЛА Іменем України

24 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Вовненко Г.Ю.,

суддів ОСОБА_1, ОСОБА_2

при секретарі судового засідання Бобуйок І.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_3 та представника ПАТ «Правекс- Банк» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 02 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди

встановила:

В березні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ЗАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі страхова компанія) про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що 14 липня 2008 р. між ним та страховою компанією укладено договір добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу та знаходиться у заставі АКБ «Правекс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Правекс Банк» (дат: - Банк).

9 травня 2009 року у м. Миколаєві на мосту через річку Південний Буг з вини позивача, який керував автомобілем СЕЕЬУ МК 715 А г ВЕ 6848 АМ, сталося зіткнення із стоячим попереду автомесі-тг «Вольво» р/н НОМЕР_2. Внаслідок цієї дорожньо-транс:: гтн було пошкоджено автомобіль позивача.

Постановою судді Центрального районного суду 9 червня 2009 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правоводошсінв. передбаченого ст. 124 КУпАП і притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу, а провадження у справі за ивю ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. закрито за відсутності в його діях складу цього алмінісцміпаното правопорушення.

Вважаючи, що дана дорожньо-транспортна пригода с страховим випадком, позивач звернувся до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування у розмірі вартості відновлюваного ремонту

автомобіля, яка згідно експертного висновку склала 42105 грн. Проте відповідач відмовив йому у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що ця подія не є страховим випадком, оскільки в момент її скоєння він (позивач) керував автомобілем у стані алкогольного сп'яніння. Таку відмову ОСОБА_3 вважає незаконною.

Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з страхової компанії страхове відшкодування у сумі 42105 грн.

Крім цього, ОСОБА_3 зазначав, що внаслідок відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування, йому спричинена моральна шкода, компенсацію якої він оцінив у 8000 грн.

Ухвалою суду до участі у справі третьою особою залучено Банк.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 2 серпня 2010 р. позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Постановлено стягнути з страхової компанії на користь Банку страхове відшкодування в розмірі 21105 грн. за договором страхування транспортного засобу №05/К 040617 від 14 липня 2008 р. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 1699 - 034/08 Р від 1 липня 2008 р.

Стягнуто з страхової компанії на користь ОСОБА_3 2273 грн. страхового відшкодування і 356 грн. судових витрат.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до страхової компанії про стягнення моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі представник страхової компанії просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову в повному обсязі. Представник відповідача посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на помилковість висновків суду стосовно того, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль позивача, є страховим випадком.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 липня 2008 р. між ОСОБА_3 і страховою компанією укладено договір добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1, який належить на праві власності позивачу та знаходиться у заставі у Банку на забезпечення кредитного договору №1699-034/08Р. Вигодонабувачем по вказаному договору добровільного страхування транспортного засобу є Банк.

Як свідчать матеріали справи, 9 травня 2009 року у м. Миколаєві на мосту через річку Південний Буг з вини позивача, який керував автомобілем СЕЕЬУ МК 715 А р/н НОМЕР_3, сталося зіткнення і стоячим попереду автомобілем «Вольво» р/н НОМЕР_2. Внаслідок цієї дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль позивача.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 9 червня 2009 р. ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і притягнуто до адміністративно, відповідальності у вигляді штрафу, а провадження у справі за вчиненн - ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу цього адміністративног правопорушення.

Згідно звіту про вартість майнової шкоди від 3 червня 2009 р.. була заподіяна позивачу внаслідок пошкодження вказаного автомоб - сума майнових збитків склала 42105 грн.

Листом страхової компанії №6 від 10 червня 2006 р. на адресу Банку як вигодонабувача було повідомлено про прийняття рішення про сплату страхового відшкодування в розмірі 42105 грн. та запропоновано повідомити про пріоритетність здійснення виплат. Банк листом від 6 липня 2009 р. № 83345/67 запропонував перерахувати йому як вигодонабувачу страхове відшкодування у сумі 21105 грн., а суму у 21000 грн. виплатити позивачу як страхувальнику.

Проте страхова компанія не виплатила зазначені суми страхового відшкодування.

Із матеріалів справи також вбачається, що фактичні витрати позивача по відновленню автомобіля на відповідній страховій СТО склали 23615 грн.

Встановивши наведені обставини, суд на підставі статей 525. 530, 979, 988, 992 ЦК, статей 26, 30 Закону «Про страхування» прийшов до обгрунтованого висновку, що дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль ОСОБА_3, є страховим випадком, а тому відповідно до умов договору страхування транспортного засобу із страхової компанії на користь Банку як вигодонабувача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 21105 грн. ( 23615 грн. - 1% франшизи), а користь позивача - 2273 грн.

Так, відповідно до ч.З ст. 61 ЦПК обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 1 червня 2009 р., яка є чинною, закрито провадження у справі стосовно вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, за відсутності в його діях складу цього адміністративного правопорушення.

Тому доводи апеляційної скарги стосовно того, що дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль ОСОБА_3, мала місце з вини останнього, який керував автомобілем у стані алкогольного спяніння, а тому відповідно до умов договору страхування транспортного засобу не може вважатися страховим випадком. Є безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведені обставини, колегія не вбачає підстав хтя скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів. -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ЗАТ «Страхова компанія Український страховий стандарт» відхилити, а рішення Центральною районного суду м. Миколаєва від 2 листопада 2010 р. залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом 20 днів може бути оскаржена в касашйівому порядку.

Головуючий: Судді: