Справа №2-6140/10 16.11.2010 16.11.2010 16.11.2010
Провадження №22-ц-8377/10
Справа № 22ц-8377/10 Головуючий у 1-й інстанції Алексєєв А.П.
Категорія 43 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Базовкіної Т.М.,

суддів: Колосовського С.Ю., Яворської Ж.М.,

при секретарі Кулик О.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 15 вересня 2010 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Намив-1( далі - ТОВ „Намив-1) до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по утриманню будинку та будинкової території,

В С Т А Н О В И Л А:

У червня 2010 р. ТОВ „Намив-1 звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по утриманню будинку та прибудинкової території.

Позивач зазначав, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, який зобовязаний оплачувати експлуатаційні витрати з утриманню будинку та прибудинкової території у встановлені строки та у встановленому розмірі. На його імя відкрито особовий рахунок. Між тим, відповідач оплату експлуатаційних витрат не проводить, заборгованість за період з 01 червня 2007 р. по 01 квітня 2010 р. становить 1071 грн.71 коп. Добровільно сплатити борг відповідач відмовляється.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2010 р. позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВНамив-1 1071 грн.71 коп. заборгованості та судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне зясування обставин, що має значення по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення відповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 22 жовтня 1999 р.

В порушення вимог п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від укладання договору про надання послуг з обслуговування будинку та прибудинкової території ОСОБА_3 відмовився.

Між тим, позивач як балансоутримувач виконує роботи з утримання будинку №18Б по вул. Лазурній у м. Миколаєві.

В силу ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст. 360 ЦК України відповідач зобовязаний брати участь у таких витратах, тобто сплатити вартість фактично отриманих послуг. За такого відсутність укладеного сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від виконання такого обовязку. Отримання відповідачами послуг і відкриття особового рахунку на імя відповідача слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом та правилами. Таким чином, встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини.Виходячи з положень ст.ст.6,526,626-631 ЦК України укладений договір є обовязком для належного виконання сторонами відповідно до його умов, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тарифи за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій встановлюються рішеннями виконкому Миколаївської міської ради.

Згідно зі ст.611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Встановивши такі обставини справи, суд обґрунтовано поклав на відповідача обов'язок про погашення 1071 грн. 71 коп. заборгованості за вказані послуги за період з 01 червня 2007 р. по 01 квітня 2010 р.

Відповідно до вимог ст.11 ч.1 ЦК України цивільні права та обовязки виникають не тільки з письмових угод чи усних, але і з дій та вчинків осіб.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 179 ЖК України, ст. ст. 8,10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 р., п.1 ч.3 ст.20, п.1,3 ч.2 ст.21 Закону України „Про житлово комунальні послуги власники квартир зобов'язані укладати договір на надання житлово-комунальних послуг та регулярно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а виконавець в свою чергу п.1,3 ч.2 ст.21 цього Закону надати послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Таким чином, необхідність укладання договору про надання послуг передбачено законом і його укладання визначено як обовязок , а не право сторін.

За такого доводи апелянта про те, що відсутність укладеного з ним договору по утриманню будинку та прибудинкової території, є підставою для відмови у задоволенні позову не заслуговують на увагу.

Посилання апелянта в скарзі про ненадання йому необхідної інформації про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, норми споживання, порядок надання послуг є необґрунтованими і не спростовують правомірного висновку суду щодо необхідності щомісячно вносити плату за обслуговування будинку та прибудинкової території.

Відповідно до п.5 статті 20 Закону споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі в порядку, визначеному договором або законодавством. Такий порядок визначено статтею 18 Закону, яка передбачає у разі порушення умов договору виклик представника виконавця, складання акту-претензії з зазначенням строків, видів, показників порушень, подання акту-претензії виконавцю та обов'язок останнього вирішити питання про перерахунок платежів. Одностороння відмова споживача від участі у цих витратах у повному обсязі законом не передбачена.

Доводи скарги стосовно неналежної якості наданих позивачем послуг та отримання послуг не в повному обсязі, ніж це визначено рішеннями виконавчого комітету міської ради, не підтверджені доказами відповідно до вимог ст. 18 Закону (акти, складені у встановленому порядку, щодо ненадання послуг відсутні), а тому є безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення

Заводського районного суду м. Миколаєва від 15 вересня 2010 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено на протязі двадцяти днів в касаційному порядку.

Головуючий

Суддя