Справа №2-2-1420/10 10.11.2010 10.11.2010 10.11.2010
Провадження №22ц-7389/10
Суддя по 1 інстанції Ямкова О.О.
Категорія 43 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

10 листопада 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів - Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Кулик О.В.,

за участю:

- представника позивача ОСОБА_2,

- представника відповідача - ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 та ОСОБА_5

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2010 року у справі за

позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування будинку та прибудинкової території,

встановила:

У грудні 2009 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЖЕК «Забота» (далі ТОВ «Забота») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості по оплаті за обслуговування будинку та прибудинкової території.

Позивач зазначав, що відповідачі є власниками двох квартир № 6 та № 36 по вул. Московській,11 в м. Миколаєві, загальною площею 87,3 кв.м та 70,5 кв.м відповідно. Послуги щодо обслуговування будинку та прибудинкової території з 2006 року надає ТОВ «Забота».

Зменшуючи позовні вимоги в межах строків позовної давності, позивач просив стягнути з відповідачів заборгованість за надані послуги за період з січня 2007 року по грудень 2009 року в сумі 5 260,02 грн.

Заперечуючи проти позову відповідачі посилалась на те, що між ними не укладено договір й послуги позивач фактично не надає.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги по квартирі АДРЕСА_1 по 1 455,05 грн. з кожного, а також по квартирі № 36 цього ж будинку по 1 175,01 грн. з кожного. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посилаючись на незаконність та необгрунтованість судового рішення просили його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 179 ЖК України, ст. 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (далі ОСОБА_1) та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, в редакції затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 власники квартир зобовязані укладати договір на надання житлово-комунальних послуг та регулярно оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 20, 21 Закону також визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово - комунальних послуг.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідачі є в рівних частинах власниками двох квартир № 6 та № 36 по вул. Московській,11 в м. Миколаєві, загальною площею 87,3 кв.м та 70,5 кв.м відповідно.

Будинок відноситься до пятого рівня благоустрою і послуги щодо обслуговування будинку та прибудинкової території з 1 січня 2006 року й до 23 травня 2011 року надає ТОВ «Забота» у відповідності до угод, укладених з Миколаївською міською радою.

Письмовий договір між позивачем та відповідачами не укладено, однак ТОВ «Забота» надає послуги в обсязі, який передбачено для будинків пятого рівня благоустрою, зокрема щодо вивезення сміття, прибирання прибудинкової території, освітлення місць загального користування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, підготовка до експлуатації в осінньо зимовий період та інші.

За період з 1 січня 2007 року по 1 грудня 2009 року у відповідачів виникла заборгованість по оплаті за обслуговування будинку та прибудинкової території, а саме: по квартирі № 6 в сумі 2910,09 грн. та по квартирі № 36 - 2 350,01 грн.

За такого, суд повно, всебічно дослідивши обставини спору, дав належну оцінку доказам у справі та прийшов до вірного висновку про наявність зазначеної заборгованості, яка обрахована у відповідності до діючих тарифів ( рівня благоустрою) та загальної площі зазначених квартир. А тому обґрунтовано задовольнив позов, стягнувши заборгованість по кожній квартирі з відповідачів в рівних частинах у відповідності до їх часток у праві власності на квартири.

Доводи відповідачів про те, що відсутність укладеного з ними письмового договору на обслуговування, є підставою для відмови у задоволенні позову, не заслуговують на увагу. Оскільки, відповідно до ст.ст. 8,10 Закону України від 19 червня 1992 року «Про приватизацію державного житлового фонду» ч.2 ст. 20 Закону власники квартир зобовязані укладати договір на надання житлово - комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та регулярно оплачувати надані житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Посилання відповідачів про відсутність послуг або їх неналежну якість не підтверджуються належними доказами, тому районний суд обґрунтовано не взяв їх до уваги.

Так, відповідно до ст. 18 Закону врегульовано порядок оформлення претензій споживачів до виконавців послуг, зокрема, частина 3 передбачає складання Акту - претензії споживачем та представником виконавця зі скріпленням їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акту претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Таких доказів у справі немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: