Носівський районний суд Чернігівської області
РІШЕННЯ

Іменем України

м. Носівка 10 червня 2010 р.

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.

з участю секретаря Драбиноги С.М., Верби О.С.,

з участю представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до дочірнього підприємства «Аромат» (далі Відповідач) про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ДП «Аромат» про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 300,33 грн. та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що 17 вересня 2009 р. близько 09 години в с. Хотинівка Носівського району Чернігівської області водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки ГАЗ, що належить Відповідачеві, державний номерний знак НОМЕР_1, в порушення п.п. 10.1,10.5 Правил дорожнього руху України, виконуючи маневр лівого повороту, при виїзді з вулиці Терешкової на вулицю Лозову, не впевнився, що це буде безпечним, виїхав на смугу зустрічного руху, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 Внаслідок зіткнення автомобіль ВАЗ отримав механічні пошкодження, що підтверджується протоколом огляду та перевірки технічного стану транспорту, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення серії СВ № 027005.

В судовому засіданні позивачі уточнили свої позовні вимоги, зменшили розмір морального відшкодування до 5 500 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 пояснив, що 17 вересня 2009 р. він власним автомобілем їхав на роботу. В с. Хотинівка на перехресті він зупинився, щоб пропустити молоковоз. Водій автомобіля ГАЗ-53 (молоковоз) виїхав на зустрічну смугу руху, здійснив наїзд на його автомобіль, змістив його майже на півметра в сторону. Працівники міліції склали протокол про адміністративне правопорушення на водія молоковоза. 18 вересня 2009 р. він звернувся до страхової компанії з метою отримати страхове відшкодування. В м. Ніжині у представництві страхової компанії відмовились брати його заяву, пояснюючи це тим, що молокозавод, який є власником автомобіля, що вчинив наїзд, уже подав заяву про відшкодування шкоди. В заяві молокозаводу було зазначено, що винним у ДТП був він (ОСОБА_4В.). Він зразу ж зателефонував до завгара молокозаводу, який заявив, що завод відшкодовувати йому нічого не буде. Винного визначить суд. Після таких слів він позивач вирішив звертатись до адвоката. Працівники Ніжинського відділення страхової компанії «Дженералі Гарант» рекомендували звернутися до представництва в Чернігові, надали номер телефону. На його дзвінки не відповідали. Почалася переписка, на його звернення не було ніяких відповідей. Пошкодивши його автомобіль, йому заподіяно моральну шкоду. Він працює лісником, автомобілем їздив на роботу на обєкти, які розташовані за 11 км від місця його проживання, та в м. Носівку, як по роботі, так і в особистих справах. У звязку з тим, що автомобіль було пошкоджено, то з вересня 2009 р. він не може його використовувати за призначенням. Йому довелося наймати транспорт для поїздок на роботу та в установи м. Ніжина та Чернігова. Він змушений був звертатися до відповідача з метою добровільного відшкодування, але не отримав будь-якої відповіді, через що нервував, зазнав стресу. Йому довелося витрачати кошти, звертатися до адвоката, замовляти та оплачувати вартість проведеного експертного дослідження, так як йому не повідомили про суму страхового відшкодування, а воно виявилося меншим від суми, яку визначив експерт. Його змусили нести витрати.

В судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_1 підтримав уточнену позовну заяву, пояснив, що з вини водія автомобіля ГАЗ-53 сталося зіткнення. Автомобіль, власником якого є ОСОБА_3, зазнав механічних пошкоджень, не відремонтований, не використовується за призначенням. Відповідач не вжив заходів до відшкодування заподіяних збитків. Лише після звернення позивача до Моторно-транспортного страхового бюро було оглянуто пошкоджений автомобіль. Про розмір відшкодування позивача не повідомили. Позивач змушений був звертатися до експерта, оплачувати проведення експертного дослідження, від нього довідатися про вартість відновлювального ремонту свого автомобіля. Позивач неодноразово усно звертався до відповідача з метою вирішити питання про відшкодування збитків. Позивач звернувся письмово до відповідача, але не отримав відповіді. Винна сторона зобовязана відшкодувати різницю між страховою виплатою та вартістю заподіяних збитків. Розмір морального відшкодування позивач визначив особисто, так як він зазнав душевних страждань в результаті пошкоджень автомобіля через ДТП, не мав можливості користуватися автомобілем.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала повністю, пояснила, що у вересні 2009 р. представник молокозаводу повідомив представництво страхової компанії про настання страхового випадку. До вирішення судом питання про винність водія молокозаводу у вчиненні ДТП, позивачу не варто було звертатися до експерта для визначення вартості відновлювального ремонту та нести витрати. Страхова компанія оглянула пошкоджений автомобіль, визначила суму страхової виплати, чому вона виявилася меншою на 797,35 грн. пояснити не може. Позивач не отримав тілесних ушкоджень, йому не було завдано фізичного болю, ОСОБА_4 не є приватним підприємцем, який використовує для роботи власний транспортний засіб, не довів у чому виразилась моральна шкода. За таких обставин відповідач не визнає вимог про стягнення моральної шкоди.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, вивчивши і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Як встановлено в судовому засіданні 17 вересня 2009 року близько 09 години в м. Хотинівка водій ДП «Аромат» ОСОБА_5 керував автомобілем НОМЕР_3, який належить відповідачу, порушив Правила дорожнього руху, здійснив зіткнення та пошкодив автомобіль під керуванням ОСОБА_4

ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП.

Згідно з постановою від 27 жовтня 2009 року по адміністративній справі про адміністративне правопорушення, яке мало місце 17 вересня 2009 року, до водія ОСОБА_5 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Постанова суду від 27 жовтня 2009 р. не була оскаржена, набрала законної сили 09 листопада 2009 р.

Згідно зі ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним трудових (службових) обов'язків.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом встановлено, що автомобіль позивача був пошкоджений з вини працівника відповідача, який керував належним відповідачу автомобілем.

Згідно з довідкою інспектора ДПС Носівського відділення ДАІ внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження: деформовано передній капот, переднє праве крило, розбито праву передню блок фару.

Згідно з висновком авто товарознавчого дослідження (а.с. 14), який складено 12 жовтня 2009 р. експертом Ніжинського відділення ЧРТПП ОСОБА_6, який має відповідну атестацію (а.с. 80), вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_5 становить 4 880,56 грн.

Розрахунки проведені виходячи з виявлених пошкоджень автомобіля, які відповідають необхідним затратам, і сумнівів у їх достовірності не викликають.

20 листопада 2009 р. у Носівському відділенні ВАТ «Ощадний банк України» ОСОБА_4 отримав від ВАТ «Українська страхова компанія ОСОБА_7» страхову виплату в розмірі 4 124,46 грн.

Різниця між вартістю відновлювального ремонту, який зазначено у висновку експертного дослідження, та страховим відшкодуванням становить 756,10 грн.

В судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_6, який пояснив, що при визначенні ним вартості відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ та визначенні працівниками страхової компанії суми страхової виплати використовувалася система АУДАТЕКС, рекомендована Міністерством юстицію України. Різниця в сумах могла виникнути через різницю цін на матеріали, які відрізняються по м. Чернігову та Ніжину.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що з відповідача необхідно стягнути різницю в сумі 756,10 грн.

Позивач визначив різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 797,35 (756,10 + 41,25) грн., помилково включив туди суму 41,25 грн., яка є по суті платою за банківське обслуговування.

Позивач поніс витрати по справі у звязку з проведенням експертного дослідження на суму 498 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 36).

Суд відносить їх до судових витрат, оскільки проведення експертного дослідження було необхідним для розгляду справи, так як відповідачі відмовилися проводити автотоварознавчу експертизу для визначення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Понесені позивачем витрати в сумі 4,98 грн. є комісійною винагородою банку за проведену операцію, позивач погодився на таку дію, а тому суд не визнає цю суму судовим витратами, які підлягають відшкодуванню.

З відповідача необхідно стягнути моральну шкоду відповідно до ст. 1167 ЦК України, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивач з вини відповідача в результаті пошкодження автомобіля, зазнав стресу, хвилювався, на протязі тривалого часу не має можливості користуватися автомобілем в тому обсязі, в якому використовував його до ДТП. Крім того, в позивача у звязку з пошкодженням автомобіля сталися зміни в його способі життя, він змушений був докладати додаткових зусиль для організації особистого життя.

Суд задовольняє вимогу про відшкодування моральної шкоди, враховуючи, що зміни в способі життя були тимчасовими, що збитки завдані ДТП заподіяні водієм відповідача з необережності.

Відшкодуванню позивачу підлягають: судові витрати за сплату державного мита в сумі 551 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн., витрати за проведення експертного дослідження в сумі 498 грн., що підтверджуються відповідними квитанціями; витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн., які підтверджуються договором та актом розрахунку вартості виконаних юридичних послуг (а.с. 39,40).

Таким чином, оцінивши в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить необхідним позов задовольнити, оскільки достовірно встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем), який належить відповідачу, завдано позивачу матеріальну та моральну шкоду, з вини працівника відповідача.

Керуючись ст. ст. 213,215 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1172, 1187 ЦК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити.

Стягнути з дочірнього підприємства «Аромат» на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 756,1 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 5 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 551 грн. на відшкодування сплаченого державного мита, 120 грн. на відшкодування витрат на інформаційно-технічне забезпечення, 498 грн. на відшкодування вартості проведеного експертного дослідження, 2 000 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

На рішення може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення, а апеляційна скарга протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження .

Суддя О.В. Киреєв