Справа № 22ц-816/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 09.03.2010
УХВАЛА

Іменем України

09 березня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі: головуючого: судді Дьоміної О.О., суддів: Малорода О.І., Ігнатченко Н.В. при секретарі: Мацевичі О.С. розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу 'за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Халепянської сільської ради Обухівського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання рішень незаконними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Халеп янської сільської ради, Обухівського району, Київської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання рішень незаконними, мотивуючи тим, що рішенням Халепянської сільської ради від 15.12.2006 року йому було передано земельну ділянку площею 0,20 га, якою раніше користувалась його мати ОСОБА_3, яка була у неї вилучена на його користь, та йому надано дозвіл на її приватизацію.

Рішенням від 02.03.2007 року Халепянської сільської ради було скасовано попереднє рішення про надання йому дозволу на приватизацію земельної ділянки, оскільки згідно рішення відповідача від 14.10.2005 року був наданий дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 0,20 га. «біля комори».

Дані рішення позивач вважає незаконними та просить їх скасувати, так як його мати ОСОБА_3 згоди на вилучення даної земельної ділянки на користь ОСОБА_2 не давала, і спірна земельна ділянка в позивача не вилучалась, і згоди на її вилучення він не давав, його право користування було І припинено відповідачем незаконно.

| Просив суд, визнати рішення Халепянської сільської ради № 113-1-3 від і ! 14.10.2005 року, №33-5-13 від 02.03.2007 року незаконними, та визнати його Справо користування на земельну ділянку площею 0,20 га., «біля комори», якою раніше користувалась його мати ОСОБА_3, та зобовязати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні та приватизації зазначеної земельної ділянки.

І Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня 2009 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Халепянської сільської ради, Обухівського району, Київської області про визнання рішень незаконними відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на його незаконність, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб,які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2005 року ОСОБА_3 звернулась до Халепянської сільської ради з заявою про вилучення земельної ділянки 0,20 га., якою вона користувалась на користь онуки ОСОБА_2В

14.10.2005 року рішенням Халепянської сільської ради № 113-1-1 було вилучено земельну ділянку у ОСОБА_3 площею 0,20 га. «за коморою», що

ідтверджується зазначеним рішенням.

14.10.2005 року рішенням Халепянської сільської ради №113-1-3, було адайо дозвіл ОСОБА_2 на розробку технічної документації із млеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право власності на мельну ділянку площею 0,20 га. «біля комори» в с. Халеп»я, для ведення обистого селянського господарства, та надано дозвіл на приватизацію

зазначеної земельної ділянки, що підтверджується даним рішенням.

14.12.2006 року ОСОБА_3 звернулась до Халепянської сільської ради з заявою про відмову від земельної ділянки 0,20 га. на користь свого сина ОСОБА_1, що підтверджується^заявою.

15.12.2006 року рішенням № 29-5-3-15 Халепянської сільської ргіди, илучено земельну ділянку 0,20 га. «біля комори» у ОСОБА_3, та надано її ину ОСОБА_1, та надано дозвіл на приватизацію даної земельної ілянки, що підтверджується рішенням.

14.02.2007 року ОСОБА_3 звернулась з заявою до Халеп»янської "льської ради, в якій зазначила, що згоди на вилучення земельної ділянки на ористь ОСОБА_2 вона не давала, та підтримала свою заяву про передачу мельної ділянки на користь ОСОБА_1, а приватизацію земельної ділянки етьої особи, просила зупинити.

Рішенням № 33-5-13 від 02.03.2007 року Халепянської сільської ради, ідмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3, так як згідно рішення алепянської сільської ради від 14.10.2005 року № 113-1-3, земельна ділянка ощею 0,20 га «біля комори» не належить ОСОБА_3, та скасовано було ішення селищної ради від 15.12.2006 року № 29-5-3-15, як помилково рийняте.

Згідно виписки з погосподарської, та земельно-кадастрової книги алепянської сільської ради за ОСОБА_3 рахувалась земельна ділянка ощею 0,25 га. для будівництва, та обслуговування житлового будинку і сподарських будівель, та земельна ділянка площею 0,30 га. для ведення обистого підсобного господарства.

04.06.2007 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом о смерть серії 1-ОК № 085830, виданим виконкомом Халепянської сільської ~и, Обухівського району, Київської області.

Спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3, є її син позивач по справі оловенко А.А., який згідно листа управління земельних ресурсів в ухівському районі від 23.11.2009 року № 03-15/5151 в порядку спадкування имав земельні ділянки площею 0,1039 га., 0,25 га., та 2,3506 га., які належали мерлій ОСОБА_3

Суд, відмовляючи у позові послався на те, що рішення про надання у

користування земельної ділянки, площею 0,20 га. «біля комори» ОСОБА_3

селишною радою, у відповідності до вимог ЗК України (1990 року), не

приймалось, проект відведення земельної ділянки не розроблявся, перенесення

її меж в натуру на місцевість не здійснювалось, документи що посвідчують

право користування землею не виготовлялись, тому суд вважав, що у позивача

та його матері - ОСОБА_3 не виникло права користування земельною

ділянкою, відповідно до ст. 22 ч.І ЗК України (1990 року), яка передбачає, що

право користування земельною ділянкою виникає після встановлення

землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)

і одержання документа, що посвідчує це право.

Однак, з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони

зроблені без врахування обставин справи, та вимог закону.

Так, суд належним чином не перевірив доводи позивача про те, що

земельна ділянка знаходилася у користуванні його матері - ОСОБА_3

; законно, та була йому передана, а потім незаконно вилучена.

У судовому засіданні апеляційної інстанції позивачем було надано

рішення Халепянської сільської ради від 23 березня 1995 р., відповідно якого

самовільно зайняту присадибну земельну ділянку в розмірі 0,30 га, яка

знаходиться біля комори закріплено за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що

спростовує доводи суду про те, що у ОСОБА_3 не виникло права

користування земельною ділянкою. а

Крім цього, суд належним чином не перевірив, чи відповідає вимогам

закону рішення Халепянської сільської ради про вилучення земельної ділянки.

Також, суд не звернув уваги на те, що ОСОБА_2

притягнуто до участі по справі в якості третьої особи, а у своїх позовних

идгогах позивач просив також визнати його право користування на земельну

ділянку площею 0,20 га., «біля комори», якою раніше користувалась його мати

шовенко Н.К., та зобовязати не чинити йому перешкод у користуванні та

приватизації зазначеної земельної ділянки та не обговорив питання про

притягнення ОСОБА_2 в якості відповідача.

За таких обставин, рішення суд першої інстанції постановив з порушенням

норм матеріального і процесуального права, без всебічного з'ясування обставин

справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення скасуванню, а

справа направленню на новий судовий розгляд, оскільки суд апеляційної

інстанції на стадії перегляду рішення позбавлений можливості усунути вказані

недоліки чи постановити нове рішення

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 311, 313-315, 317, 319 ЦПК України,

колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 07 грудня

Ю09 року - скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду

тершої інстанції, іншим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути

жаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох

ісяців.