Справа №2-6/10 30.09.2010 30.09.2010 30.09.2010
Провадження №22ц-4644/10
Справа № 22ц-4644/10 Головуючий у першій інстанції - Тихоненко М.І.
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2010 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Данилової О.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі: Бобуйок І.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві без участі сторін цивільну справу за апеляційною скаргою

прокурора Врадііївського району Миколаївської області

на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2010 р., ухваленого за позовом

прокурора Врадіївського району Миколаївської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3

до

ОСОБА_4

про позбавлення батьківських прав, відібрання дитини, визначення місця проживання малолітньої дитини,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 р. прокурор Врадіївського району Миколаївської області звернувся з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, відібрання дитини, визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування вимог прокурор зазначав, що ОСОБА_4 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач негативно характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними напоями, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності. Вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 3 вересня 2009 р. його засуджено за вчинення злочину щодо малолітнього ОСОБА_3.

Посилаючись на викладені обставини, а також те, що відповідач без згоди матері самовільно забрав неповнолітнього сина та не дає матері спілкуватися з ним, просив позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відібрати малолінього від відповідача та встановити місце проживання дитини разом з матір'ю ОСОБА_5

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2010 р. у задоволені позову відмовлено. Попереджено ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладено на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Положеннями ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Разом з цим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 р. „ Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення у про позбавлення та поновлення батьківських прав").

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перебували у фактичних шлюбних стосунках. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_3. На початку 2009 р. сторони припинили подружні стосунки та неповнолітній разом з матір'ю переїхав проживати до її батьків.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Врадіївського районного суду Миколаївської області від 3 вересня 2009 р. ОСОБА_4 засуджено за спричинення фізичної болі малолітньому сину. Проте, такий випадок мав місце лише раз, в скоєнні зазначеного злочину відповідач щиро покаявся та на даний час наладив з сином стосунки і піклується про нього.

Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з цим, розглядаючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем також заявлялись вимоги про відібрання дитини та визначення її місця проживання, оскільки в серпні 2009 р. відповідач без згоди матері самовільно забрав сина та з тих пір малолітній проживає разом з ним.

Правові наслідки протиправної поведінки одного з батьків при визначенні місця проживання малолітньої дитини визначенні ст. 162 СК України.

Зокрема, якщо один з батьків самочинно, без згоди другого з батьків з якими на підставі закону або рішення суду проживали малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала (ч. 1 ст. 162 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що з квітня 2009 р. малолітній ОСОБА_3 проживав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_5 в с. Острогірське Врадіївського району Миколаївської області. На утримання сина ОСОБА_4 згідно рішення суду від 21 липня 2009 р. повинен був сплачувати аліменти. Проте, 26 серпня 2009 р. відповідач самовільно забрав сина у матері і до цього часу малолітній знаходиться у нього.

Оскільки відповідач самовільно змінив місце проживання малолітнього, то до нього слід застосувати наслідки передбачені ч. 1 ст. 162 СК України, а саме відібрати малолітнього та передати його матері.

Водночас, вирішуючи спір щодо місця проживання ОСОБА_3, колегія суддів враховує, що малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише за наявності виняткових обставин (Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р.).

Так, з матеріалів справи вбачається, що за час проживання малолітнього з ОСОБА_5 вона турботливо ставилась до його виховання та утримання, позитивно характеризується за місцем проживання утримує домашнє господарство. Умови проживання відповідають санітарним та соціальним нормам.

В той же час батько - ОСОБА_4 негативно характеризується за місцем проживання, схильний до правопорушень,

За висновком органу опіки та піклування - Врадіївської райдержадміністрації Миколаївської області доцільним визнано місце проживання малолітнього ОСОБА_3, разом з матір'ю.

З урахуванням віку дитини, ставлення ОСОБА_5 до виконання своїх батьківських обов'язків, наявність належних умов для виховання дитини, колегія суддів вважає доцільним, з урахуванням інтересів малолітнього визначити місце проживання дитини разом з матір'ю - ОСОБА_5

Оскільки суд першої інстанції вирішуючи спір не звернув належної уваги на зазначені обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Врадіївського району Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 25 березня 2010 р. скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов прокурора Врадіївського району Миколаївської області задовольнити частково.

Відібрати малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у батька ОСОБА_4 та передати його матері ОСОБА_5.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір'ю ОСОБА_5

В задоволені позову про позбавлення батьківський прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_3, 2003 р. народження, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством.

Рішення в частині відібрання дитини і повернення його матері допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: