Справа № 2-84/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.10 року м.Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області - одноособово суддя Довгий І.І.

при секретарі Пігаль О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до закритого акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк про зміну формулювання причини звільнення, дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі ЗАТ КБ «ПриватБанк») про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 10.08.2007 року була прийнята на роботу керівником Центру персонального обслуговування індивідуальних клієнтів (ЦПОІК) в м. Сарни ЗАТ КБ «ПриватБанк». Наказом № Э 28.0.0.0/1-37 від 15 червня 2009 року позивач була звільнена з роботи за прогули по п.4 ст.40 КЗпП України з 15 червня 2009 року.

ОСОБА_1 вважає формулювання причини звільнення її з роботи неправильним з наступних підстав. ЗАТ КБ Приватбанк 29 грудня 2008 року був виданий наказ № КТ-БТ-СП-2008-135 Про реорганізацію мережі відділень ЦПОІК. Був направлений інформаційний лист № 14 від 12 січня 2009 року Про термінове закриття відділень та офісів ЦПОІК та припиненню оплат. Згідно листа № 194 від 15 січня 2009 року Рівненська філія ЗАТ КБ Приватбанку повідомила Сарненське відділення ВАТ Укртелеком про відмову від користування телефонними номерами та прямою лінією з 13 січня 2009 року. Розпорядженням № 0 без дати прийняте рішення про Закриття відділення Центр персонального обслуговування індивідуальних клієнтів в м. Сарни. Відповідно до наказу по Рівненській філії ЗАТ КБ Приватбанку № Є.РО.0.0.0.0/17-11 від 22 січня 2009 року Про проведення передачі справ ЦПОІК в м. Сарни 23 січня 2009 року» 23 січня 2009 року була проведена передача матеріальних цінностей згідно акту. Проте рішення про подальше переміщення працівників ЦПОІК в м. Сарни прийнято не було прийняте.

Відповідно до наказу № КТ-БТ-СП-2009-20 ЗАТ КБ Приватбанк від 02 квітня 2009 року позивача попередили про виведення з 2 червня 2009 року із організаційної структури Приватбанку Бізнесу персонального обслуговування індивідуальних клієнтів, якому підпорядковується ЦПОІК в м. Сарни та наступне переміщення в інші структурні підрозділи з змінами суттєвих умов праці з 01.06 2009 року, згідно додатку № 2 було повідомлено про загальні умови її роботи, проте не було вирішено питання її переведення.

Згідно листа № 2835 від 08 травня 2009 року Рівненська філія ЗАТ КБ «Приватбанку» позивача повідомили, що їй надано робоче місце в Сарненському відділенні Приватбанк без вказівки щодо конкретного місця роботи, інші суттєві умови праці позивачу не були повідомлені, її згоди на роботу в Сарненському відділенні ЗАТ КБ Приватбанк не було отримано. 19 травня 2009 року за № 3045 Рівненською філією ЗАТ КБ Приватбанк від позивача було витребувано пояснення про причини її відсутності на роботі в Сарненському відділенні ЗАТ КБ Приватбанку та 21 травня 2009 року позивачем на адресу Рівненської філії ЗАТ КБ «Приватбанк» було направлено пояснення, в якому вона повідомила, що не перебуває в трудових відносинах з Рівненською філією ЗАТ КБ Приватбанк та 26 травня 2009 року направила голові Правління ЗАТ КБ Приватбанк в м. Дніпропетровськ заяву з проханням про звільнити її з посади керівника Центру персонального обслуговування індивідуальних клієнтів в м. Сарни на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вважає звільнення незаконним, оскільки її, як керівника ЦПОІК в м. Сарни, не мали права переміщувати на роботу в агентську мережу Рівненської філії ЗАТ КБ Приватбанк без моєї згоди, так як її переведення в агентську мережу Рівненської філії ЗАТ КБ Приватбанку суттєво змінює умови праці та її оплату. Наказу на її переведення в агентську мережу не було видано, з умовами праці не була ознайомлена.

Позивач просить змінити формулювання причини її звільнення на п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу, та стягнути на її користь з відповідача завдану їй моральну шкоду у звязку з порушенням її трудових прав в розмірі 36177, 30 грн. у звязку з тим, що вона тривалий час не мала визначеного статусу як працівник, заробітну плату отримувала з порушенням термінів, що змушувало її докладати додаткові зусилля для організації її життя, не мала можливості сплачувати чергові платежі за кредитами, працівники колекторської служби турбували її постійними дзвінками не тільки в денну пору доби а й вночі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги повністю та пояснила, що працювала керівником ЦПОІК в м. Сарни ЗАТ КБ «ПриватБанк». Позивач ствердила, що її останній робочий день в ЦПОІК - 23.01.2009 року, оскільки саме в цей день матеріальні цінності ЦПОІК в м. Сарни були передані до Рівненської філії ЗАТ КБ «ПриватБанк», після чого відділення ЦПОІК було ліквідовано. Наказом від 02.04.2009 року вона була попереджена про наступне переміщення в інші підрозділи «ПриватБанк» зі змінами суттєвих умов праці з 01.06.2009 року, проте не було вирішено питання про переведення по суті на конкретне місце, а тому формулювання причини звільнення є неправильним. Позивач ОСОБА_1 зазначила, що з часу звільнення вона не працює, у звязку з чим просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, пояснив, що у звязку зі зміною істотних умов праці позивача необхідно було забезпечити робочим місцем. Адміністрація Рівненської філії КБ ЗАТ «ПриватБанк» неодноразово попереджала ОСОБА_3 про необхідність зявитися в Сарненське відділення «ПриватБанк» для вирішення питання про її переміщення на нове робоче місце. У звязку з відсутністю її на новому робочому місці позивачу було запропоновано надати пояснення, на що ОСОБА_1 відповіла, що вона не підпорядковується директору Рівненської філії КБ ЗАТ «ПриватБанк» ОСОБА_4 та не зобовязана надавати жодних пояснень. Вказує, що проводилось переміщення позивача, як працівника, у ЗАТ КБ «ПриватБанк» на інше робоче місце в інший структурний підрозділ у тій же місцевості у межах її посади, обумовленої трудовим договором. Директор Рівненської філії «ПриватБанк» діє не від себе особисто, а від ЗАТ КБ «ПриватБанк» на підставі виданої довіреності і повідомив ОСОБА_1 про нове місце її роботи. Вказане повідомлення ОСОБА_1 було ігнороване, у звязку з чим складалися акти про відсутність а робочому місці і після наданих ОСОБА_1 пояснень вона була звільнена за прогулу без поважних причин. Просить в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Згідно до наказу від 10.08.2007 року № PR-2007-871 ЗАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 прийнята на роботу з 10.08.2007 року керівником ЦПОІК м. Сарни ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Наказом № Э 28.0.0.0/1-37 від 15 червня 2009 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи за прогули по п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України з 15 червня 2009 року.

За передбаченими п. 4 ч. 1 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений за прогул без поважних причин на роботі.

Як вбачається з наказу № КТ-БТ-СП-2009-20 ЗАТ КБ Приватбанк від 02 квітня 2009 року позивача попередили про її виведення з 2 червня 2009 року із організаційної структури Приватбанку Бізнесу персонального обслуговування індивідуальних клієнтів, якому підпорядковується ЦПОІК в м. Сарни та наступне переміщення в інші структурні підрозділи з змінами суттєвих умов праці з 01.06 2009 року, згідно додатку № 2 було повідомлено про загальні умови її роботи та згідно п. 1 встановлено, що її робочим місцем може бути її місце проживання відділення Приватбанку, офісні приміщення та інші громадські місця перебування клієнтів банку, проте не було вирішено питання про переведення позивача на конкретне місце.

У звязку з тим, що позивач наказом не була переведена на інше робоче місце, чи на іншу посаду, а відповідно до додатку №2 наказу № КТ-БТ-СП-2009-20 ЗАТ КБ Приватбанк від 02 квітня 2009 року мала право використовувати в якості робочого місця не тільки приміщення «Приватбанк», суд приходить до висновку що позивачем прогули без поважних причин не вчинені, у звязку з чим складені акти про відсутність позивача на роботі є неправомірними.

Невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обовязків, покладених на неї трудовим договором, в судовому засіданні не доведено, належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання трудових обовязків позивачем суду не надано.

Суд вважає неправильним формулювання причини звільнення позивача, виходячи з наступного.

Позивачем 26 травня 2009 року був направлений лист на імя голови правління ЗАТ КБ «Приватбанк» з проханням звільнити її з займаної посади керівника ЦПОІК м. Сарни ЗАТ КБ «Приватбанк» на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у звязку зі зміною суттєвих умов праці, які позивачем не приймаються. Разом з тим ст.40 КЗпП України передбачає, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, посада позивача як керівника ЦПОІК відповідачем не скорочена на час подання заяви, у звязку з чим слід вважати що трудовий договір розірваний на підставі ч. 1 ст.38 КЗпП України за ініціативою працівника, а тому є підстави для зміни формулювання причини звільнення із звільнення за п. 4 ст. 40 КЗпП України на звільнення за ч.1 ст. 38 КЗпП України.

Враховуючи, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало своєчасному працевлаштуванню ОСОБА_1, позивач була позбавлена можливості протягом тривалого часу отримувати державну допомогу в центрі зайнятості як безробітна, суд знаходить підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 15.06.2009 року по день винесення рішення суду.

Згідно порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, при обчисленні середньої заробітної плати включаються як основна заробітна плата, так і доплати і надбавки, виробничі премії.

Відповідно до довідки Рівненської філії ЗАТ КБ «Приватбанк» №42 від 09.07.2009 року середньоденна заробітна плата позивача складає 72,24 грн.

В період з часу звільнення ОСОБА_1 з роботи 15.06.2009 року минуло 144 робочих днів (11+23+20+22+22+21+23+2=144).

Враховуючи розмір середньоденної заробітної плати, оплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 10402,56 грн. (72,24 грн. х 144 днів = 10402,56 грн.).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми.

Судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді керівника ЦПОІК м. Сарни ЗАТ КБ «Приватбанк» з 10 серпня 2007 року, згідно з наказом № Э 28.0.0.0/1-37 від 15 червня 2009 року позивач була незаконно звільнена з роботи за прогули по п. 4 ч. 1 ст.40 КЗпП України з 15 червня 2009 року, і порушенням трудових прав ОСОБА_1П заподіяна моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню в розмірі 3000 грн. При цьому суд враховує встановлені по справі обставини, час, який позивачка не працювала, що це вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Керуючись ст.ст. 38, 40, 235, 237-1КЗпП України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 з посади керівника Центру персонального обслуговування індивідуальних клієнтів в м. Сарни» ЗАТ КБ «ПриватБанк» «із звільнити керівника Центру персонального обслуговування індивідуальних клієнтів в м. Сарни ОСОБА_1 за прогули (відсутність на роботі більше 3-х годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України» на «звільнити керівника Центру персонального обслуговування індивідуальних клієнтів в м. Сарни ОСОБА_1 за власним бажанням згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України», датою звільнення встановити 12 січня 2010 року.

Стягнути з закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 10402 грн. 56 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнути з закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Стягнути з закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» 104 грн. 03 коп. судового збору на користь держави та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в дохід держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд Рівненської області протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, яка може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя :