РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі: головуючого судці - Семенова О.А., при секретарі - Кравченко М.А., за участю:

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представників відповідача - ОСОБА_3, ОСОБА_4,, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Іллічівську Одеської області спільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеському будівельно- існтажному експлуатаційному управлінні №1 про стягнення заборгованості за заробітною платою та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому вказує, що працював в Одеському будівельно-монтажному експлуатаційному управлінні №1 Одеської залізниці (далі - Управління) на посаді машиніста насосних установ з 15 липня 1998 року по 01 жовтня 2008 року, з 15 липня 1998 року по 01 вересня 1999 року працював машиністом водяних споруд. З 01 вересня 1999 року він був переведений на посаду машиніста каналізаційної насосної станції, але продовжував виконувати обов'язки машиніста водяних споруд, за що отримував доплату за «конання обов'язків відсутнього працівника в розмірі ЗО відсотків від окладу. З 01 травня 2000 року йому безпідставно припинили доплату, але обов'язки машиніста водяних споруд він продовжував виконувати до його звільнення 01 жовтня 2008 року. Заборгованість за виконання в'язків тимчасово відсутнього працівника склала 14208,00грн.. Робота машиніста каналізаційної насосної станції відноситься до робіт зі шкідливими умовами праці, але йому не доплачували надурочні часи, заборгованість яка склала 17455,00грн.. Крім того, у 2005-2008 він працював в період щорічних відпусток, але йому не було оплачена ця праця зі всіма атами за шкідливі умови праці в розмірі 5200,00грн. Просить стягнути з відповідача заборгованості за оплату праці та додатково на відшкодування моральної шкоди 10000,00грн.. Судом встановлено, що Управління не юридична особа, а структурний підрозділ Одеської залізниці. Позивач заперечував проти заміни відповідача на належного, у зв'язку з чим Одеська залізниця залучена до справи в якості співвідповідача.

Позивач та його представник, ОСОБА_2, в судовому засіданні вимоги підтримали в повному обсязі. ОСОБА_5 додатково пояснив, що продовжував виконувати обов'язки машиніста водяних споруд, працюючи на посаді машиніста каналізаційної насосної станції, за дорученням майстра та вважав, що діє на підставі наказу за сумісництво, але з яким його ознайомлювали та про його наявність не повідомляли.

Представники відповідача в судовому засідання вимоги не визнали, пояснивши, що посаду іста водопостачання, на якій певний час працював позивач, було скорочено з 1999 році, у 'язку із законсервуванням артезіанської свердловини, певні доручення що стосуються в'язків за скороченою посадою, зокрема, здача технічної звітності, ОСОБА_5 онував на прохання майстра, за власною згодою. Посада, яку займав позивач не дає право на рочений термін праці, заборгованості перед ним не мають. Причини проведення доплат на затку 1999 року за виконання обов'язків відсутнього працівника не змогли пояснити у зв'язку тим, що документи за той час не збереглися.

Дослідивши матеріали справи, вислухав сторони, свідків, суд вважає, що позов ського А.М. підлягає задоволенню за наступними підставами.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на Одеський залізниці підмінним машиністом водопостачання з 15 липня 1998 року, з 01 вересня 1999 року переведений машиністом каналізаційної насосної станції III розряду, з 02 січня 2001 року переведений на посаду машиніста каналізаційної насосної станції II розряду, з 01 січня 2004 року переведений на машиніста насосних установок (а.с.7).

Позивач звільнений за власним бажанням з виходом на пенсію 01 жовтня 2008 року (а.с.187).

Згідно результатів перевірки територіальною державною інспекцією праці у Одеській області ОСОБА_1 за період щорічних відпусток у 2005-2008 роках виплачено заробітну плату а.с.35-37).

Згідно штатних відомостей Одеської дистанції громадських споруд Одеської залізниці по " за період 1998 - 2008 років посада машиніста водопостачання станції Іллічівськ скасована з 1999 року при збереженні посади машиніста каналізаційної насосної станції, яку посаді було замінено на посаду машиніста насосних установок (а.с.217-249).

Наявність на станції Іллічівськ тільки одної штатної одиниці - машиніста насосних установок (тобто тої на якій працював позивач) та відсутність сумісництва посад за зазначеній ділянці підтверджується результатами перевірки Одеською транспортною прокуратурою та територіальною державною інспекцією праці у Одеській області (а.с.45, 35-37).

Посада машиніста каналізаційної насосної станції за результатами атестації робочих місць з 2000 року відносилася до посад зі шкідливими умовами праці з наданням доплати у розмірі 12%, молока та спецмила (а.с. 195,197)

Згідно чч.1,2 ст.51 КЗпП України скорочена тривалість робочого часу встановлюється для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, не більш як 36 годин на тиждень; перелік виробництв, цехів, професій і посад з шкідливими умовами праці, робота в яких дає право на скорочену тривалість робочого часу, затверджується в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №163 «Про затвердження Переліку виробництв, цехів, професій і посад із шкідливими умовами праці, робота з яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня» посада машиніста насосних установок не відноситься до переліку таких посад транспортних послуг функціонування залізничного транспорту.

Свідки ОСОБА_6М, майстер дільниці водопостачання, ОСОБА_7, старший майстер дільниці водопостачання, ОСОБА_8, голова профспілки, ОСОБА_9, помічник начальника Управління, в судовому засіданні пояснили, що посада машиніста водопостачання, а на підставі Іллічівськ скорочена з 1999 року, ОСОБА_1 на посаді машиніста каналізаційної звезеної станції виконував певні попередні службові обов'язки за усними проханнями майстра, за шкідливі умови праці отримував певні пільги.

Згідно ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі, юстуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх гегєконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом критично оцінюються твердження позивача, що він виконував додаткові обов'язки за попередньою посадою, машиніста водопостачання, на підставі відповідного наказу, так як вони спростовуються матеріалами справи.

Надання графіків роботи ОСОБА_1 за якими вбачається, що він нібито повинен Туз працювати за скороченим робочим днем, суд не приймає до уваги, як такі, що суперечать діючому законодавству.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 не доведені, не законні та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Одеської залізниці та Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління №1 Одеської залізниці про стягнення заборгованості за заробітною платою та відшкодування моральної шкоди, залишати без задоволення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області на протязі десяти днів з дня наступного за проголошенням рішення.