Справа №22-ц-403/10 Суддя-доповідач - Кононенко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2010 року м.Суми

колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Шевченка В.А.

суддів - Кононенко О.Ю., Семеній Л.І.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Дубовязівська селищна рада, про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2009 року визнано розписку, яка має ознаки договору позики грошей, укладену 20 квітня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 такою, що не відповідає вимогам закону.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просять зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що в рішенні суду не зазначено конкретного посилання на будь-яку норму права, яка б свідчила про те, що розписка не відповідає вимогам закону.

ОСОБА_2 зазначає, що в своєму рішенні суд не послався на норми Цивільного кодексу України, які передбачають визнання правочинів недійсними.

Вказує, що ОСОБА_3 не була стороною правочину, тому вона не може його оспорювати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представників адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, які підтримали доводи апеляційних скарг, представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_6, який заперечував проти доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і відповідачами не спростовано, що 20 квітня 2001 року ОСОБА_1 була надана розписка, згідно з якою він взяв у борг на покупку житлового будинку у батька ОСОБА_2 гроші у сумі 8300 грн. строком на 10 років, у присутності двох свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - жителів с.Гамаліївка Конотопського району Сумської області.

В цей же день, секретарем виконкому Дубовязівської селищної ради ОСОБА_9 були засвідчені підписи ОСОБА_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на документі під заголовком «Розписка».

У розписці зазначено, що в разі неповернення грошей в зазначений строк або на випадок других непередбачених обставин (розлучення, смерті), житловий будинок переходить батьку - ОСОБА_2, а у випадку його смерті матері ОСОБА_10 (а.с.6).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, місцевий суд виходив з того, що надана ОСОБА_1 розписка, яка має ознаки договору позики грошей, не відповідає вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що такий висновок місцевого суду узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що вищевказаний правочин не відповідає вимогам закону і, що відповідачі за допомогою розписки в даний час у справі про поділ майна подружжя оспорюють її право на частину будинку, придбаного під час шлюбу за спільні кошти подружжя.

Колегія суддів вважає, що ці обставини підтверджують, що вказаним договором зачіпаються права та інтереси ОСОБА_3

Висновок суду першої інстанції щодо недійсності правочину ґрунтується на вимогах ч.1 ст.48, ч.1 ст.374 ЦК України в редакції від 18 липня 1963 року, згідно з якими недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті та немайнові права неповнолітніх дітей. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає другій стороні (позичальникові) у власність ( в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості.

Таким чином, доводи апеляційних скарг щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду, а також стосовно того, що договором позики законні права та інтереси позивачки не зачіпаються, тому вона є неналежним позивачем, є безпідставними.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: