Романівський районний суд Житомирської області
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2010 року Романівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Бабича С.В., з участю секретаря Папуши A.C., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Романів цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» про визнання наказу про звільнення недійсним та поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ :

4 грудня 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» (далі СТОВ «Хлібороб») про визнання наказу про звільнення недійсним та поновлення на роботі.

На обґрунтування свого позову ОСОБА_3 зазначив, що з 10 лютого 2008 року, відповідно до рішення загальних зборів засновників СТОВ «Хлібороб» та укладеного з ним контракту, він працював генеральним директором СТОВ «Хлібороб». У вересні 2009 року, під час його тимчасової відсутності, особа на прізвище ОСОБА_4 обманним шляхом забрав печатку підприємства та установчі документи. Крім цього, було прийнято рішення про заміну його підпису у банку. Таким чином, було паралізовано роботу підприємства і він, як директор, був позбавлений можливості виконувати свої посадові обовязки, в тому числі проводити відповідні розрахунки по виплаті заробітної плати. В подальшому, без проведення загальних зборів засновників СТОВ «Хлібороб», ОСОБА_4 було видано наказ про його звільнення на підставі пункту 1 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

В судовому засіданні представник позивача доводи позовної заяви підтримав з підстав, викладених у ній. Крім цього пояснив, що при звільненні ОСОБА_3 було порушено пункт 16 контракту, укладеного позивачем та відповідачем, щодо попередження за два тижні відповідної сторони при достроковому його розірванні у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань з вказаним контрактом. Крім цього, представник позивача на обґрунтування позовних вимог послався на ту обставину, що ОСОБА_4 не мав повноважень на його звільнення та на наявність акту, складеного за результатами перевірки державним інспектором праці територіальної державної інспекції праці у Житомирській області, згідно якого, станом на жовтень 2009 року у СТОВ «Хлібороб» порушень у сфері оплати праці виявлено не було.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та пояснив, що протягом 2009 року у СТОВ «Хлібороб» постійно існувала заборгованість по заробітній платі працівникам. При цьому ОСОБА_3 мав можливість погасити зазначену заборгованість, однак не зробив цього. В обґрунтування своїх доводів представник відповідача зазначив, що до дня звільнення ОСОБА_3 мав можливість безперешкодно вчиняти будь-які дії по розпорядженню грошовими коштами та майном підприємства, оскільки він укладав господарські договори, отримував гроші під звіт, відпускав матеріальні цінності, видавав накази та розпорядження по підприємству, здійснював виплату заробітної плати, надавав спонсорську допомогу, а також використовував для здійснення платежів рахунок в ПАТ «Промінвестбанк». При цьому представник відповідача не заперечив ту обставину, що в іншому банку були замінені картки зі зразками підпису позивача, пояснивши це необхідністю здійснення поточних платежів у період відсутності ОСОБА_3 на роботі у вересні 2009 року. Також представник відповідача в обґрунтування заперечення проти позовних вимог ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_4 був уповноважений на підписання наказу про звільнення позивача загальними зборами учасників СТОВ «Хлібороб» від 24.11.2009 року. Про розгляд загальними зборами питання щодо звільнення генерального директора, ОСОБА_3 попереджався в жовтні 2009 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1-1 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний випадку винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалася несвоєчасно або в розмірах, нижчих від установленого законом розміру мінімальної заробітної плати.

Судом встановлено, що 10 лютого 2008 року СТОВ «Хлібороб» та ОСОБА_3 уклали трудовий договір (контракт), відповідно до якого останній був прийнятий на роботу на посаду генерального директора (а.с. 6-7).

З бухгалтерських довідок СТОВ «Хлібороб» вбачається, що станом на 1 січня 2009 року у вказаному товаристві існувала заборгованість по заробітній платі працівникам в сумі 33 273,79 гри. До листопада 2009 року така заборгованість зросла до 55 309,51 грн. Дана обставина також була визнана представником позивача в судовому засіданні.

Наказом від 25 листопада 2009 року, виданим на підставі рішення загальних зборів учасників СТОВ «Хлібороб» від 24 листопада 2009 року, ОСОБА_3 було звільнено з займаної посади за несвоєчасну виплату заробітної плати на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 41 КЗпП України (а.с. 2).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що вказана у наказі підстава для звільнення, передбачає вину у діях керівника підприємства. Водночас, вини ОСОБА_3 у несвоєчасній виплаті заробітної плати немає, оскільки з вересня 2009 року роботу підприємства було паралізовано у звязку з вилученням печатки, бухгалтерських документів та у звязку з неможливістю розпоряджатися коштами на рахунку в установі банку.

Однак, з наявних у матеріалах справи копій наказів по СТОВ «Хлібороб» вбачається, що протягом вересня-листопада 2009 року ОСОБА_3 як директор вищевказаного товариства виконував адміністративно-господарські та організаційно-розпорядчі функції, в тому числі розпоряджався майном товариства, надаючи спонсорську допомогу, звільняв працівників, надавав їм відпустки. При цьому, суд бере до уваги, що на всіх вищезазначених наказах міститься печатка СТОВ «Хлібороб» (а.с. 60-80). Також в матеріалах справи наявні виписки про рух коштів на рахунку СТОВ «Хлібороб» в ПАТ «Промінвестбанк», згідно яких протягом вересня-листопада 2009 року на рахунок товариства надходили значні суми коштів (а.с. 84-102). Таким чином, доводи представника відповідача, щодо розпорядження ОСОБА_3 коштами на рахунку у вищевказаному банку, суд вважає спроможними, оскільки і представник позивача в судовому засіданні ці доводи не спростував. Окрім цього, суд бере до уваги, що протягом вересня - листопада 2009 року ОСОБА_3 отримував у касі СТОВ «Хлібороб» кошти під звіт, які використовував на придбання пального, оплату послуг мобільного звязку та інші господарські потреби (а.с. 103-118).

За таких обставин суд прийшов до переконання, що ОСОБА_3 мав можливість спрямовувати кошти на погашення заборгованості по заробітній платі працівникам товариства, проте використовував ці кошти на другорядні, порівняно з виплатою заробітної плати, потреби. При цьому, суд вважає, що в діяннях ОСОБА_3 мала місце необережна форма вини, оскільки він повинен був і міг передбачити можливість настання шкідливих наслідків цих діянь, зокрема неотримання працівниками заробітної плати в повному розмірі і своєчасно.

Даючи оцінку доводам представника позивача, щодо порушення роботодавцем порядку дострокового розірвання контракту, суд зважає на таке. Пунктом 16 вищевказаного контракту передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобовязань, передбачених цим контрактом, він може бути достроково розірваний з попередженням відповідної сторони за два тижні. Разом з тим, зобов»язання щодо виплати працівникам заробітної плати покладалось на ОСОБА_3 як на керівника підприємства і окремо в контракті не обумовлювалось. Натомість, підпунктом в пункту 13 контракту передбачено право роботодавця з власної ініціативи припинити контракт на підставі статті 41 КЗпП України. Крім цього, суд бере до уваги ту обставину, що 10.11.2009 року, тобто за два тижні до звільнення, ОСОБА_3 отримав від СТОВ «Хлібороб» повідомлення про проведення 24.11.2009 року загальних зборів товариства, на порядок денний яких виносилося, серед інших, питання про звільнення генерального директора СТОВ «Хлібороб». Викладена обставина підтверджується описом вкладень та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 3132).

Неспроможними суд вважає і доводи позивача та його представника, щодо підписання наказу про звільнення не уповноваженою особою ОСОБА_4. оскільки загальними зборами СТОВ «Хлібороб» від 24.11.2009 року останньому були делеговані повноваження на підписання наказу про звільнення ОСОБА_3 Суд зважає, що дійсність протоколу цих зборів підтверджена рішенням господарського суду Житомирської області від 9 квітня 2010 року та постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 22 липня 2010 року.

Таким чином, порушень законодавства про працю з боку СТОВ «Хлібороб» при звільненні ОСОБА_3, судом не встановлено.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібороб» про визнання наказу про звільнення недійсним та поновлення на роботі відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий С.В.Бабич