Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 22ц-2156/2010 Головуючий у 1 -й інстанції ОСОБА_1
Категорія - цивільна Доповідач Лакіза Г.П.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2010 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді: Лакізи Г.П.,

суддів: Шевченка В.М., Бобрової І.О.,

при секретарі: Марченко О.О.,

за участю: відповідачки ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3, представника позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сосницького районного суду від 09 березня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,

встановив:

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення змінити та відмовити банку у частині стягнення неустойки з відповідачів солідарно, та зменшити розмір судових витрат.

Рішенням Сосницького районного суду від 09 березня 2010 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на користь ПАТ „Перший український міжнародний банк" заборгованість за основною сумою кредиту та непогашеними відсотками в сумі 26360,75 доларів США, пені за порушення строків виконання зобов'язань та заборгованості за процентами, нарахованими на суму простроченого основного боргу (заборгованості по штрафам) 36824,53 грн., судовий збір в сумі 181,19 доларів США та 252,96 грн., витрати на ІЗТ розгляду справи в сумі 120 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом неповно встановлені обставини, які мають значення для справи, не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, судом неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема, судом не застосовано ч.3 ст.551 ЦК України. В матеріалах справи та в рішенні немає посилання на збитки, які зазнав позивач. Крім того, судом не були взяті до уваги обставини, які унеможливили виконання зобов'язань за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Судом по справі встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 21.11.2007 року між ЗАТ „Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №5857673, відповідно до якого останньому було надано кредит в розмірі 24000 доларів США з кінцевим строком повернення 21.11.2027 року зі сплатою 11,9% річних.

Публічне акціонерне товариство „Перший український міжнародний банк" є правонаступником Закритого акціонерного товариства „Перший український міжнародний банк".

В забезпечення виконання взятих зобов'язань, що випливають з кредитного договору, 21.11.2007 року був укладений договір поруки №5857841 між ЗАТ „Перший український міжнародний банк" та ОСОБА_2, відповідно до умов якого ОСОБА_2, як поручитель, несе відповідальність за своєчасне і повне виконання зобов'язань по кредитному договору.

Відповідно до ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1, 2 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідач ОСОБА_5 умови договору не виконує, у зв"язку з чим утворилась заборгованість в сумі 23658,27 доларів США, з них заборгованість за непогашеними відсотками за користування кредитом в сумі 2702,48 доларів США, пені за порушення строків виконання зобов'язань по кредитному договору в сумі 32978,96 грн., заборгованість по штрафам за порушення умов кредитного договору в сумі 3845,75 грн., яку і слід стягнути з відповідачів. З даним висновком апеляційний суд погоджується в повному обсязі.

Відповідачами не доведена наявність підстав для застосування положень ч.3 ст. 551 ЦК України про те, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розмір неустойки складає 36824,53 грн., що є значно меншим від розміру збитків (заборгованості за кредитним договором), яка складає 26360,75 доларів США.

Як вбачається з виписки операції за рахунком до кредитного договору, останній раз основна сума боргу за кредитним договором погашалась відповідачами 21.11.2008 p., а проценти останній раз погашались ними 22.06.2009 р. (а.с.58-59). Згідно пояснень відповідачки ОСОБА_2 та представника позивача в засіданні апеляційного суду, після вказаних дат відповідачі більше не сплатили за кредитним договором жодної копійки, незважаючи на отримання ОСОБА_5 29.01.2009 p., а ОСОБА_2 18.06.2009 р. вимоги банку про усунення порушення кредитного договору та дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом (а.с.50-51). Доводи ОСОБА_2 про збіг тяжких матеріальних обставин в їх сім"ї також не ґрунтуються на відповідних доказах. Згідно з наданою відповідачкою довідкою, ОСОБА_5 з 08 лютого 2010 року працює в Чернігівському відділенні КФ АБ „Експрес-Банк" на посаді інкасатора, а до цього він працював в іншому банку; перерва між цими працевлаштуваннями складала один-два місяці. Посилання ОСОБА_2 на те, що за попереднім місцем роботи її чоловік не отримував заробітну плату, жодними доказами не підтверджені. Крім того, банк пропонував ОСОБА_6 відстрочку платежу за тілом кредиту строком від 3 до 6 місяців, що підтверджується листом від 18 грудня 2008 р. за № 656 (а.с.96), проте відповідачі від такої пропозиції банку відмовились.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Сосницького районного суду від 09 березня 2010 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: