АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-1010/10Головуючий у 1-й інстанції Братасюк
Провадження № 22ц-1494/10 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2010 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представника апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2 та

його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління правці та соціального захисту населення Львівської облдержадміністрації

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 січня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2

до Головного управління правці та соціального захисту населення Львівської облдержадміністрації /надалі «Управління»/, ОСОБА_4, третіх осіб: Першої Тернопільської державної нотаріальної контори /надалі «Нотконтора»/, УДАІ УМВС України в Тернопільській області /надалі «ДАІ»/ про визнання права власності та зобов'язання перереєструвати автомобіль,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся із вимогами до управління про визнання права власності на автомобіль, посилаючись на те, що 21.09.08 помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з автомобіля марки «WOKSVAGEN GOLF», 1995 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який був наданий останньому в якості гуманітарної допомоги як інваліду ВВВ. Однак, оформити свої спадкові права він не має можливості, оскільки Головним управлінням праці та соціального захисту населення Львівської обласної державної адміністрації йому відмовлено у наданні дозволу на перереєстрацію вищевказаного транспортного засобу. Просив визнати за ним право власності на даний автомобіль в порядку спадкування за законом.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 20.01.10 позовні вимоги задоволено частково, визнано за позивачем право власності на згаданий транспортний засіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління просить скасувати рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що при винесені рішення, суд не врахував вимог законодавства щодо заборони після смерті осіб передавати автомобілі, які були надані їм в якості гуманітарної допомоги, спадкоємцям або ж іншим членам сім'є спадкодавця.

Заслухавши учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Позивач є сином спадкодавця ОСОБА_5, який 07.10.05 ОСОБА_5, як інваліду ВВВ 1-ї групи, в якості гуманітарної допомоги надано автомобіля марки «WOKSVAGEN GOLF», 1995 року виготовлення, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії ВОС № 052382, виданого Тернопільським МРЕВ ОСОБА_6 в Тернопільській області, власником спірного автомобіля був ОСОБА_5 без права відчуження.

Місце реєстрації ОСОБА_5 вказане у свідоцтві - м. Тернопіль вул. М.Кривоноса, 14/18. За даною адресою зареєстрований і позивач.

У відповідності до пп. 1 п. 37 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями /надалі «Порядок»/, затвердженого постановою КМ України № 999 від 08.09.1997, який діяв на момент забезпечення ОСОБА_5 транспортним засобом, після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений безплатно або на пільгових умовах, залишається його сім'ї та знімається з обліку в органах соціального захисту населення.

Підпункт 2 п. 37 Порядку передбачав, що перереєстрація автомобіля на ім'я одного з членів сім'ї інваліда, який на час смерті інваліда проживав разом з ним, проводиться Державтоінспекцією з дозволу органу соціального захисту населення, де інвалід перебував на обліку як власник транспорту.

Тому, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції вірно застосував положення Порядку, оскільки саме на підставі згаданої постанови забезпечувався автомобілем ОСОБА_5, й вірно послався на положення ст. 22 Конституції України, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року N 999 "Про затвердження Порядку забезпечення інвалідів автомобілями", внаслідок якої втратила чинність постанова № 999 від 08.09.1997, звузився обсяг прав вказаної особи.

Підпункт 4 п. 37 Порядку передбачав, що транспортний засіб підлягав повернення в користь Управління лише у разі відсутності у померлого інваліда сім'ї.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права й підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління правці та соціального захисту населення Львівської облдержадміністрації відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 20 січня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7