Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія № 46 (_1_) Доповідач Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: судді Ляховської І.Є.

суддів: Барильської А.П., Карнаух В.В.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства, припинення стягнення аліментів та повернення безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2008 році представник позивача ОСОБА_2-ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про оспорювання батьківства, припинення стягнення аліментів та повернення безпідставно набутого майна; просив суд виключити запис про ОСОБА_2, як батька у свідоцтві про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиненого 17 липня 2000 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького Міського управління юстиції за № 578; припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_6; стягнути з відповідача безпідставно набуті 25 688,69 грн. та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2010 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2О відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог та стягнення витрат, пов'язаних із поданням апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та через невідповідність висновків суду обставинам справи .

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права при перегляді заочного рішення, оскільки скасував рішення без правових підстав, відповідач своєчасно та належним чином була повідомлена про розгляд справи, не зазначила коли та з яких підстав їй стало відомо про заочне рішення; не надала суду доказів на під твердження своїх свідчень.

Висновки суду протирічать одне одному, не взято до уваги, що рішення Жовтневого районного суду про стягнення з позивача аліментів оскаржувалось до Верховного Суду України; що припинення шлюбних відносин відбулося в листопаді 1997 року, про що не заперечує відповідач, та даний факт встановлено в судовому засіданні; судом не взято до уваги, що батьком дитини є інша особа та відповідач із цим згодна.

При ухваленні рішення суд першої інстанції не звернув уваги на п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при вирішенні справ щодо материнства , батьківства та стягнення аліментів», що надає право позивачу на оспорювання батьківства, тому він правомірно звернувся із позовом на підставі ст.136 СК України та строки позовної давності ним не порушено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 лютого 1997 року. В 1999 році ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про його розірвання, посилаючись на те, що з грудня 1998 року знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, від якого чекає народження дитини. Шлюб між сторонами розірвано 21 листопада 2002 року. 17 липня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції здійснено актовий запис за № 578 про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьками якого записані сторони у справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 05 червня 2001 року з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частин з усіх видів доходу. Зазначене рішення суду надійшло до виконання за місцем роботи позивача, станом на 2008 рік з нього стягнено аліменти на користь відповідачки в сумі 25 688,69 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що у 2001 році позивачу було достовірно відомо про те, що дитина, яку народила відповідачка, зареєстрована на його ім.,я, він є її батьком та що з нього на утримання дитини стягнуті аліменти. Статтею 56 Кодексу про шлюб та сім,ю, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, встановлено річний термін з часу, коли йому стало відомо або повинно було стати відомо про проведений запис його батьком, народженої ОСОБА_4 дитини, позивач не звернувся до суду з позовом про оспорювання батьківства.

Суд також дійшов правильного висновку про те, що аліменти з позивача стягнено рішенням суду, яке вступило в законну силу, тому 25688,69 грн. не є безпідставно набутими коштами і ця сума не підлягає стягненню з відповідачки.

Відповідно до положень ч.6 Прикінцевих положень Сімейний Кодекс України регулює відносини, які виникають, починаючи з дня набрання ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року і не має зворотної сили. Це означає, що він не може поширюватися на відносини, які виникли до цього моменту. Тому посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд при вирішенні даного спору повинен був керуватися нормами цього Кодексу та про те, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при вирішенні справ щодо материнства , батьківства та стягнення аліментів», що надає право позивачу на оспорювання батьківства, не ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що судом безпідставно скасовано заочне рішення та не взято до уваги, що батьком дитини є інша людина і це визнала відповідачка, є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку про те, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи і дав їм правову оцінку. Тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313- 315, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 02 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної силі

Головуючий:

Судді: