Кіровський районний суд м.Дніпропетровська
Справа №2-1568/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Казака С.Ю.

при секретарі Бабка Г.Г.

представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про виключення суми нарахувань за послуги з теплопостачання, встановлення факту надання послуг з теплопостачання неналежної якості, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті за послуги теплопостачання. В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до державної програми забезпечення послугами теплопостачання, позивач надає теплову енергію за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Пастера,18/11. В звязку з цим був відкритий особовий рахунок №901625, по якому відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_2, який мешкає за вказаною адресою з іншою відповідачкою, та який повинен був оплачувати надані послуги щомісяця. Однак, оплату за ці послуги відповідачі не здійснюють та станом на серпень 2009 року мають заборгованість в розмірі 5398 грн. 84 коп., яку просив стягнути з останніх.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із зустрічним позовом до КП «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про виключення суми нарахувань за послуги з теплопостачання, встановлення факту надання послуг з теплопостачання неналежної якості, зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначили, що відповідач надає їм послуги з теплопостачання без будь-яких договірних відносин, оскільки договір між ними ніколи не укладався, на підставі особового рахунку, що само по собі не є підставою для виникнення обовязків. Подача тепла на протязі 2001-2010 років здійснюється неналежним чином, подача тепла по одному із стояків відсутня повністю. Вони неодноразово звертались з цього приводу з актами-претензіями, листами та скаргами на адресу відповідача та балансоутримувача, але ніяких дій прийнято не було. В звязку з бездіяльністю комунальних служб та неможливістю постійного збору доказів щодо надання неякісних послуг, ними було прийнято рішення про повну відмову в односторонньому порядку від таких послуг, про що відповідач повідомлявся неодноразово. Однак плата за послуги нараховується до теперішнього часу. Крім того, відповідач був зареєстрований тільки 06.10.2003 року, а заборгованість нарахована з березня 2003 року, тобто за послуги, які відповідач не міг надавати до своєї реєстрації. В звязку з цим, просили виключити із розрахунку сум нарахувань суму начального сальдо в розмірі 887 грн. 06 коп. та суму нарахувань за березень 2003 року в розмірі 75 грн. 15 коп.; виключити із розрахунків суму нарахувань по грудень 2006 року в розмірі 1218 грн. 95 коп., в звязку з пропуском строку позовної давності; визнати факт надання відповідачем послуг з теплопостачання на залишок суми в розмірі 3148 грн. 38 коп. та на суму знов виниклого боргу станом на 01.01.2010 року в розмірі 784 грн. 83 коп. не в повному обсязі та таким, що не відповідає дійсності, зменшити цю суму до 1048 грн. 86 коп.; зобовязати відповідача на підставі їх волевиявлення, в звязку з неможливістю оплати тарифів, що постійно збільшуються, надання послуг не в повному обсязі та неналежної якості, відмовитись від надання послуг повністю та розірвати будь-які договірні відносини в односторонньому порядку та не нараховувати плату за послуги, стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1700 грн.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі та, посилаючись на викладені в заяві підстави, просив задовольнити останню. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити в повному обсязі зазначивши, що нарахування за послуги з теплопостачання здійснювались на підставі тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, тобто у відповідності до вимог ч.2 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та у відповідності до положень ст.21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.05.2005 року. Внутрішньобудинкова системи опалення є складовою частиною будинку, що знаходиться на балансі КВ ЖРЕП Кіровського району, яке у відповідності до ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і повинно було забезпечити належне функціонування внутрішньобудинкової системи опалення. Таким чином, відповідачами не доведено факт надання неякісних послуг з теплопостачання з вини КП «Теплоенерго».

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали зазначивши, що позивачем не надано жодних доказів щодо фактичного надання послуг з теплопостачання та обґрунтованості проведених нарахувань. Тепло до квартири надавалось в недостатній кількості, з приводу чого вони неодноразово звертались до позивача. Також просили застосувати строки позовної давності. Зустрічний позов підтримали та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити в повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що позивач здійснює поставку теплової енергії за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Пастера,18/11 (особовий рахунок №901625), де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_2 та крім нього також зареєстрована та проживає ОСОБА_3 (а.с.3).

Нарахування за послуги з теплопостачання позивачем проводилось на підставі тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №2057 від 19.09.2002 року, №3712 від 16.10.2006 року та №3363 від 27.10.2008 року (а.с.7-8).

Згідно доданого до позову розрахунку, за період з березня 2003 року по серпень 2009 року у відповідачів виникла заборгованість за надані позивачем послуги з теплопостачання в розмірі 5398 грн. 84 коп. (а.с.4-5).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, позивачем доведено факт наявності у відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання в зазначених в розрахунку розмірах, який проводився на підставі тарифів, затверджених рішеннями виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, тобто у відповідності до вимог ч.2 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та у відповідності до положень ст.21 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.05.2005 року.

При визначенні розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, суд виходить з наступного.

За вимогами ст.ст.256, 257 ЦК України особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, протягом строку передбаченого позовною давністю; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позивач в своїй заяві просив стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в розмірі 5398 грн. 84 коп. за період з березня 2003 року по серпень 2009 року.

Відповідачі в судовому засіданні заявили про застосування трирічного строку позовної давності.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідачів в солідарному порядку слід стягнути заборгованість за послуги з теплопостачання в межах трирічного стоку позовної давності, тобто за період з жовтня 2006 року по серпень 2009 року в сумі 3456 грн. 20 коп.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо виключення із розрахунку сум нарахувань суми начального сальдо в розмірі 887 грн. 06 коп. та суми нарахувань за березень 2003 року в розмірі 75 грн. 15 коп.; виключення із розрахунків суми нарахувань по грудень 2006 року в розмірі 1218 грн. 95 коп., в звязку з пропуском строку позовної давності, слід відмовити, оскільки останні фактично є запереченнями на позовну заяву та судом було враховано клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності та вирішено про стягнення заборгованості в межах трирічного строку.

Щодо позовних вимог про визнання факту надання відповідачем за зустрічним позовом послуг з теплопостачання на залишок суми в розмірі 3148 грн. 38 коп. та на суму знов виниклого боргу станом на 01.01.2010 року в розмірі 784 грн. 83 коп. не в повному обсязі та таким, що не відповідає дійсності, зменшення цієї суми до 1048 грн. 86 коп., то суд вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На заперечення щодо позовних вимог відповідачами надано копії скарг та заяв на адресу відповідача та балансоутримувача з приводу надання послуг з теплопостачання неналежної якості.

Однак останні не є належними доказами, що підтверджують факт непостачання тепла до квартири відповідачів з вини позивача. Навпаки, в останніх зазначено, що тепло постачалось в квартиру відповідачів в недостатній кількості в звязку з неналежним функціонуванням внутрішньо будинкової та квартирної системи опалення, належне функціонування якої повинно забезпечувати КВ ЖРЕП Кіровського району м.Дніпропетровська, як балансоутримувач будинку.

Будь-яких доказів щодо вини відповідача КП «Теплоенерго» в неналежному постачанні тепла в квартиру позивача та взагалі непостачання тепла протягом опалювальних періодів 2006-2009 років відповідачами не надано.

Відповідно до п.24 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

А відповідно до пп.25,26 «Правил…» відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж цент-ралізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України Про теплопостачання схемою тепло-постачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття захо-дів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних буді-вельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Отже, законом передбачено підстави та умови відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Вказане питання виходить за межі компетенції відповідача КП «Теплоенерго», є правом відповідачів, яке має реалізовуватись ними на власний розсуд у передбаченому законом порядку.

Тому в задоволенні позову в частині зобовязання відповідача на підставі їх волевиявлення, в звязку з неможливістю оплати тарифів, що постійно збільшуються, надання послуг не в повному обсязі та неналежної якості, відмовитись від надання послуг повністю та розірвати будь-які договірні відносини в односторонньому порядку та не нараховувати плату за послуги, позивачам за зустрічним позовом також слід відмовити.

Оскільки судом не встановлено факту надання позивач послуг з теплопостачання неналежної якості та вини в цьому відповідача за зустрічним позовом, не підлягають задоволенню і позовні вимоги останніх про відшкодування моральної шкоди. Крім того, позивачами не надано будь-яких доказів щодо заподіяння їм моральної шкоди з вини відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.256,257,509,526 ЦК України, пп.24,25,26 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, ст.ст.64,68 ЖК України, ст.ст.10,11,58-61,88,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради заборгованість по оплаті за послуги теплопостачання в сумі 3456 грн. 20 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради про виключення суми нарахувань за послуги з теплопостачання, встановлення факту надання послуг з теплопостачання неналежної якості, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак