Апеляційний суд Житомирської області
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого Франовської К.С.,
суддів Широкової Л.В.,Малахової Н.М.
при секретарі судового
засідання ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 25 лютого 2010 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання дій неправомірними та стягнення коштів, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, -
Не погоджуючись з даною постановою суду, УПСЗН Новоград-Волинської РДА Житомирської області подало апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, заявник зазначає, що суд не зясував при вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача невиплачених коштів, що не було відповідних перерахувань бюджетних коштів на рахунки відповідача для виплати їх особам, потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи, і що відповідач не має права проводити заявлені позивачем виплати за рахунок інших платежів. Крім того, УПСЗН Новоград-Волинської РДА Житомирської області зазначає, що суд не дослідив і не проаналізував закони України про Державний бюджет на відповідні роки, в яких визначено розміри видатків, що направлялися відповідачу для реалізації виплат потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідач посилається на те, що аргументи, викладені в запереченні відповідача, не були взяті судом до уваги, що докази порушеного права ОСОБА_3 відсутні, оскільки позивач не звертався до відповідача з письмовою заявою про проведення нарахування та виплату зазначених коштів, а також наполягає на застосуванні судом загальної позовної давності при вирішенні спору, оскільки позивач пропустив строк звернення до суду.
Відповідно до Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов'язаних із соціальними виплатами, який набрав чинності з 10 березня 2010 року, апеляційним судом здійснюється розгляд вказаної категорії справ у порядку цивільного судочинства.
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом, позивач є потерпілим 3-ї категорії внаслідок Чорнобильської катастрофи, постійно працює в Рівненському лінійно- виробничому управлінні магістральних газопроводів філії УМГ „Львівтрансгаз ДК „Укртрансгаз НАК „Нафтогаз України на території радіоактивного забруднення в зоні гарантованого добровільного відселення та має право на пільги та компенсації, передбачені Законом України „ Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
За період роботи в Рівненському лінійно-виробничому управлінні позивачеві за місцем роботи виплачувалась грошова допомога як працюючому на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення не в розмірі двох мінімальних зарплат, як це передбачено ст. 39 Закону „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а в розмірі по 10 грн.50 коп. щомісяця, тобто в розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року №836 „Про компенсаційні іиплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи „.
Ухвалюючи про стягнення вказаної суми з управління праці та соціального захисту населення Новоград-Волинської райдержадміністрації, суд першої інстанції повно і всебічно зясував обставини справи, дав правильну правову оцінку зібраним доказам, і у відповідності до вимог закону вирішив спір.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно абзацу 2 частини 1 статті 39 вищенаведеного Закону громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата у зоні гарантованого добровільного відселення в розмірі двох мінімальних заробітних плат.
Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат на 1996 - 2009 роки не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації норми статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Встановлений постановою КМУ N 836 у 1996 році розмір допомоги громадянам, працюють на території радіоактивного забруднення протягом тривалих років не змінювався і не відповідає розміру, встановленому іншими законами України.
Оскільки ні Верховна Рада України, ні Кабінет Міністрів України в наступному будь- яких рішень із цих питань не приймали, то виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами при вирішенні даного спору, застосуванню підлягають саме стаття 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та законодавство щодо розмірів мінімальних заробітних плат на 1996 - 2009 роки, а не постанова Кабінету Міністрів України "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 26.07.96 р. N 836.
Постанова суду першої інстанції є законною, обгрунтованою, підстав для її скасування

немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новоград- Волинської районної державної адміністрації Житомирської області відхилити.

Постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 25 лютого 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання нею законної сили.