Справа №2-14-5595/09 17.02.2010 17.02.2010 17.02.2010
Провадження №22-ц-407/10
Справа № 22ц-407/10 Головуюча суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія 57 Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
Рішення

Іменем України

17 лютого 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Галущенка О.І.,

суддів - Кутової Т.З., Шолох З.Л.,

при секретарі судового засідання - Поліщук Ю.В.,

за участю представника відповідача - Банку - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2009 року у справі за

позовом

ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (раніше відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»), приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановила:

В квітні 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі Банк) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач вказував, що 10 квітня 2009 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 вчинено виконавчий напис на договорі застави його транспортного засобу від 27 червня 2007 року (реєстровий № 504), яким задоволено вимоги Банку в розмірі 399 289,47 грн. (як безспірна заборгованість) за рахунок звернення стягнення на предмет застави транспортного засобу.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено без дотримання вимог закону, які предявляються до документів, що підтверджують безспірну заборгованість, позивач просив задовольнити його позов.

По справі в якості співвідповідача залучено приватного нотаріуса ОСОБА_5 на підставі протокольної ухвали суду від 17 вересня 2009 року.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2009 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Додатковим рішенням того ж суду від 17 січня 2010 року оскаржуваний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

В апеляційній скарзі представник Банку, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення районного суду, просив його скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та законність й обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, районний суд виходив з того, що нотаріусом вчинено виконавчий напис на договорі застави без дотримання вимог закону, а саме - без надання Банком необхідних документів, які б підтверджували безспірність заборгованості боржника.

Однак, з таким висновком районного суду колегія суддів погодитися не може, оскільки він не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Як вбачається із матеріалів справи, 27 червня 2007 року у відповідності до умов договору кредиту, ОСОБА_4 отримав від ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» (на теперішній час в звязку з перереєстрацією - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит») 46 190 Євро строком до 27 червня 2014 року для придбання автомобіля Volvo S80.

Вказаний автомобіль позивач передав у заставу банку за договором застави від 27 червня 2007 року, посвідченого нотаріально.

Відповідно до ч.2 ст.592 ЦК України та п.8 умов договору застави заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, забезпеченого заставою, в тому числі й у разі неналежного виконання заставодавцем умов кредитного договору. А якщо його вимога не буде виконана, - звернути стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 20 Закону України від 2 жовтня 1992 року «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.

Вимоги щодо форми та змісту виконавчого напису виписані в ст.ст. 89, 91 Закону України «Про нотаріат» та п. 287 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 3 березня 2004 року.

Відповідно до пунктів 282, 286 цієї Інструкції перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено такий перелік документів, відповідно до п.1 цього переліку для одержання виконавчого напису надається оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Як вбачається із матеріалів справи, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 87 - 89 Закону України від 2 вересня 1993 року «Про нотаріат», видав 10 квітня 2009 року нотаріальний напис, яким звернув стягнення на заставлене майно позивача для задоволення вимог Банку.

Банк надав нотаріусу усі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, зазначене підтверджується матеріалами, які знаходяться на зберіганні у нотаріуса та витребувані апеляційним судом.

Зокрема, заяву про вчинення виконавчого напису, розрахунок заборгованості за кредитним договором, кредитний договір з додатком № 1, договір застави автомобіля, письмову вимогу Банку про дострокове повернення кредитних коштів, з поміткою про вручення її ОСОБА_4 особисто 19 березня 2009 року.

Із доданих матеріалів вбачається, що з грудня 2008 року і по березень 2009 року погашення по кредиту не проводилися, хоча строк платежу настав 11 грудня 2008 року.

Виконавчий напис вчинено 10 грудня 2009 року на оригіналі договору застави та з додержанням форми № 76, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 31 грудня 2008 року «Про затвердження Правил ведення нотаріального діловодства».

Враховуючи викладене, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, порушень законних прав та інтересів позивача не встановлено, а тому районний суд безпідставно задовольнив його позов.

За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню на підставі ч. 3 ст. 309 ЦПК України з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (раніше - відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит») задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 листопада 2009 року та додаткове рішення того ж суду від 17 січня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (раніше відкрите акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит») та приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня проголошення.

Головуючий Судді: