Апеляційний суд Івано-Франківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2010 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Івано- Франківської області в складі:

головуючої Стефанів Н.С.

суддів Девляшевського В.А., Мелінишин Г.П.

секретаря Довжинської Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Калуші (далі - УПФ) про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни», за апеляційною скаргою УПФ на постанову Калуського міськрайонного суду від 15 березня 2010 року, -

встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до УПФ про стягнення недоплаченої щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни».

Постановою Калуського міськрайонного суду від 19 березня 2010 року позов задоволено частково. Визнано дії управління УПФ в м. Калуші щодо невиплати у підвищенні розміру пенсії ОСОБА_1 як дитині війни протиправною. Зобов'язано УПФ здійснити перерахунок та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року з врахуванням щомісячного підвищення пенсії на 30 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» у редакції, що діяла до внесення до казаного Закону України змін пд.. 2 п. 41 розділу II «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України». В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На вказану постанову УПФ подало апеляційну скаргу, зазначивши, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального права. Зокрема, апелянт вказав, що судом не враховано того, що в Законі України «Про соціальний захист дітей війни» не визначено поняття «мінімальна пенсія за віком» як розрахункової величини для її підвищення згідно ст.. 6 вказаного Закону.

Справа №22-ц-1291/2010 р. Головуючий у 1 інстанції Федик Л.І.

Категорія 57 Суддя-доповідач ОСОБА_2

Апелянт вказав на відсутність поважних причини пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом його порушених прав, свобод та інтересів, оскільки ч. 1 ст.99 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом або іншими законами. Вважає, що позивач не був позбавлений права дізнатися про порушення своїх прав у 2007 та 2008 роках, коли були винесені рішення Конституційного Суду України, якими відновлено порушені права.

Просить скасувати вказану постанову та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши судцю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відноситься до категорії «діти війни».

Відповідно до ст.. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в редакції, яка діяла до 01 січня 2006 року, дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» дію ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» з урахуванням ст. 111 кону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» призупинено на 2007 рік.

Статтею 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» встановлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового втримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно дo статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» виплачується особам, які (інвалідами (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

9 липня 2007 року Рішенням Конституційного суду України N 6-рп/2007 визнано такими, що не відповідають Конституції України, п. 12 ст. 71 та ст. 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального

з

захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни - 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Положення п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та внесення змін до деяких законодавчих актів України» були визнані такими, що не відповідають Конституції України, згідно з Рішенням Конституційного суду України № Ю-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Отже в період з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2008 року до 31 грудня 2008 року відповідач був зобов'язаний нараховувати та сплачувати підвищення до пенсії в розмірі, встановленому ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», в редакції закону, яка діяла до 01.01.2006 року.

Доводи відповідача про те, що з 22 травня 2008 року підвищення до пенсії повинне вигачуватись у розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, не приймаються колегією суддів.

Обчислення підвищення до пенсії, виходячи з розміру, встановленого постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28 травня 2008 року, є порушенням засад пріоритету законів над підзаконними актами, а тому розрахунок такого підвищення винен здійснюватись з розміру, встановленого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Доводи відповідача відносно того, що розмір мінімальної пенсії не може бути визначений відповідно до ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування» колегією суддів відхиляються як помилкові.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначений лише ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму, встановленому для осіб, що втратили працездатність. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня року № 966-14 прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком.

f

Таким чином при визначенні розміру підвищення відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» застосовується розмір мінімальної пенсії за

віком, який визначений ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування».

Доводи апелянта стосовно відсутність поважних причини пропуску позивачем строку звернення до суду за захистом його порушених прав, свобод та інтересів не заслуговують на увагу, оскільки позивачем було заявлено до місцевого суду клопотання про поновлення строку на звернення до суду, посилаючись на те, що про порушення своїх прав як дитини війни їй стало відомо лише після висвітлення у пресі відповідного рішення Конституційного Суду України 09 липня 2007 року, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку поновивши позивачу строк звернення до суду.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Калуші відхилити. Постанову Калуського міськрайонного суду від 19 березня 2010 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку, безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня її проголошення.

Головуюча Н.С. Стефанів

Судді В.А. ОСОБА_3Мелінишин