Провадження №22-ц-8324/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Данилової О.О.

суддів Шаманської Н.О., Лівінського І.В.,

при секретарі Кулик О.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 вересня 2010 року по цивільній справі за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3

до виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області

про визнання права власності на нерухоме майно

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з позовом до виконавчого комітету Первомайської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

Позивачі зазначали, що з весни 1980 року вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, який у 1966 році мати позивачки ОСОБА_4 купила за розпискою у ОСОБА_5 У 2008 році ОСОБА_4 померла.

Посилаючись на те, що добросовісно, відкрито та безперервно володіють майном більш ніж 10 років, позивачі просили визнати за ними право власності на житловий будинок з прибудинковими будівлями в рівних частках.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на відсутність передбачених законом підстав для визнання права власності.

Рішенням Первомайського міькрайонного суду Миколаївської області від 8 вересня 2010 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просили рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення їх вимог. Апелянти посилались на порушення судом правил статті 344 ЦК України та норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що споруди по вул. Черняховського, 22 у м.Первомайську числиться за ОСОБА_5 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві власності, посвідченого Первомайською держнотконторою 30 травня 1959 року. Право власності не зареєстровано ( а.с. 7, 21).

Позивачі надали суду розписки від 7 та 12 березня 1966 року, за якими ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 1500 руб. за споруду (времянку) по вул. Черняховського,22 ( а.с.8,9). 13 липня 2008 року ОСОБА_4 померла. Рішенням суду встановлено, що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 ( а.с.6).

Судом також встановлено, що позивачі проживали у спірному будинку з ОСОБА_4 з весни 1980 року. З цього часу здійснили будівництво житлового будинку та господарських споруд. Дозвільних та узгоджувальних документів на будівництво позивачі не мають.

У грудні 2007 року у експлуатацію прийнято господарські будівлі по вул. Черняховського, 22, а саме сарай, веранда, туалет та літній душ, які зареєстровано за ОСОБА_6 (а.с.7).

Відповідно до правил статті 344 ЦК, який набув чинності з 1 січня 2004 року, підставами набуття права власності за набувальною давністю є добросовісне, відкрито та безперервне володіння чужим майном протягом десяти років, якщо інше не встановлено цим кодексом.

За пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК правила статті 334 ЦК поширюються на випадки, коли володіння почалось за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто цей строк враховується з 1 січня 2001 року.

Отже, на час звернення позивачів до суду у липні 2010 року строк набувальної давності, встановлений статтею 344 ЦК, ще не настав.

До того ж, судом першої інстанції встановлено, що мають місце і інші перешкоди для набуття позивачами права власності на житловий будинок, а саме житловий будинок є самочинним будівництвом, який не прийнято в експлуатацію. Відсутні і документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою (а.с.27).

Крім цього, позивачі посилаються, що ОСОБА_2 є спадкоємицею ОСОБА_4, яка набула право власності на спірний будинок на підставі письмового договору купівлі-продажу від 12 березня 1966 року, що може свідчити про інші підстави набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права власності за статтею 344 ЦК, що не перешкоджає їм обрати інший спосіб захисту своїх прав.

Доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного законодавства, апеляційна скарга не містить. Не надали апелянти і доказів того, що порушення судом норм процесуального права призвело до невірного вирішення спору.

Отже, підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 8 вересня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: