Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2010 року Полонський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Бобяка Б.В., при секретарі Янюк С.В., з участю сторін та їх представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_5 - про розірвання договору купівлі-продажу земельних ділянок

встановив:

08 серпня 2008 року ОСОБА_6 звернулася до ОСОБА_4 з позовом, в якому вказувала, що в жовтні 2007 року її син ОСОБА_7 одружився з дочкою відповідача. Щоб допомогти їх дітям у розвитку бізнесу, її колишній сват ОСОБА_4 попросив продати йому земельні ділянки, вона погодилась, вони оформили угоду договором купівлі-продажу в нотаріуса. Грошей в ОСОБА_4 за земельні ділянки вона не брала, оскільки ОСОБА_4 переконав її, що на цій ділянці землі буде побудовано магазин для їх дітей. В липні 2008 року дружина сина звернулась із заявою про розірвання шлюбу, відповідач розпочав будівництво магазину на земельній ділянці. Тому позивачка вважає, що ОСОБА_4 її обманув, використовуючи шлюб їх дітей. Просила визнати договір купівлі - продажі від 20 березня 2008 року земельних ділянок недійсним, оскільки була введена відповідачем в оману. 09 вересня 2008 року позивачка змінила предмет позову і просила суд розірвати договір. 29 березня 2009 року позивачка померла.

Правонаступник позивачки ОСОБА_8 06 квітня 2009 року подав заяву про зміну позовних вимог, в якій вказав, що ОСОБА_4 навмисно обманув його та маму, оскільки між ними була усна домовленість побудувати магазин для сімї позивача та дочки відповідача. ОСОБА_4 не мав наміру виконувати цю угоду, використав шлюб позивача з дочкою відповідача для того, щоб побудувати собі житловий будинок. Такі дії позивача змушують його звернутися з позовом. В мотивувальній частині позову вказує, що змушений звернутись з позовом, щоб відповідно до ст. 230 ЦК України визнати правочин недійсним. А в резолютивній частині позовної заяви просить розірвати договір ОСОБА_4 з ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач позов підтримує, пояснив, що земельні ділянки повинні були бути використані для побудови магазину для нього із вже тепер колишньою дружиною. Мати грошей не отримувала, це був удаваний договір.

Відповідач позов не визнає і пояснив, що земельні ділянки придбав для своїх потреб, заплатив ОСОБА_6 за них 15 тисяч гривень.

Третя особа - нотаріус ОСОБА_5 - до суду не прибула.

Свідок ОСОБА_9 показала, що земельні ділянки придбали в ОСОБА_6 для своїх потреб - побудови житлового будинку - за 15 тисяч гривень

Заслухавши доводи сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі - продажу від 20 березня 2008 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_4 дві земельні ділянки площами розміром 448 та 108 квадратних метри для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства. ОСОБА_6 отримала гроші за вказані земельні ділянки.

Дані обставини встановлені з пояснень відповідача, показів свідка та договором від 20 березня 2008 року купівлі-продажу земельних ділянок .

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, (частина перша статті 230 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_8 не надав суду доказів, що договір ОСОБА_6 із ОСОБА_4 фактично означав, що земельні ділянки повинні були бути використані ОСОБА_4 в інтересах сімї ОСОБА_8 з дочкою відповідача. ОСОБА_4 придбав земельні ділянки для власних потреб, будь- яких доказів, що на цих земельних ділянках повинні бути споруджені магазин чи інші будівлі для ОСОБА_8 та його колишньої дружини суду позивачем не було надано. Позивач не надав доказів суду, що ОСОБА_4 умисно ввів його в оману при укладанні договору купівлі-продажу щодо справжності своїх намірів - побудувати житловий будинок для себе, а не магазин для позивача та своєї дочки, які на час укладання договору були в шлюбі. Будь-якого істотного порушення договору ОСОБА_4 не було допущено і тому підстав розірвання договору суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10,11,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_8 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі - продажу земельних ділянок від 20 березня 2008 року із ОСОБА_6»ю Іванівною відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги до Полонського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б.Боб»як