Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-304/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2010 року Київський районний суд м.Полтави в складі :

головуючого - судді Самсонової О.А.,

при секретарі - Півень Я.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, Київського РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області про звернення стягнення на заставлене майно та про виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене майно будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: м.Полтава, вул.Мироненка, 33, виселення та зняття з реєстраційного обліку. В позовній заяві посилався на те, що між ЗАТ КБ „ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_2 18.02.2008 року укладено договір №PLLАGА00000106. Відповідно до вказаного кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у виді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 331400 доларів США, а ОСОБА_2 взяв зобовязання щодо повернення кредиту. З метою забезпечення вказаного зобовязання відповідача сторонами 18.02.2008 року укладено договір іпотеки, предметом іпотеки сторони визначили будинок та земельну ділянку загальною площею 2163 м? за адресою: м.Полтава, вул.Мироненка, 33. Відповідач свої зобовязання не виконав, має заборгованість перед позивачем у розмірі 325503,23 доларів США. Тому позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити відповідача та зняти його з реєстраційного обліку за цією адресою. Судові витрати у справі просив покласти на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору від 18.02.2008 року №PLLАGА00000106 недійсним з підстав його невідповідності Конституції України, Цивільному кодексу України, Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» як такого, що укладений в іноземній валюті.

Ухвалою суду від 20.04.2010 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено Київський РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області (а.с.48).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 первісний позов підтримала, пославшись на викладені у ньому обставини, просила позовні вимоги задовольнити. Проти зустрічного позову заперечила, пославшись на те, що кредитний договір відповідає всім вимогам чинного законодавства. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні свій зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Первісний позов визнав частково. Визнав наявність заборгованість перед КБ «ПриватБанк», але в національній валюті України, а не в доларах США, за курсом НБУ на момент укладення договору. Уточнити суму боргу, яку він визнає, ОСОБА_2 в судовому засіданні не зміг.

Відповідач Київський РВ ПМУ ГУМВС України в Полтавській області та третя особа, що не заявляє самостійних вимог КБ «Надра» в судове засідання своїх представників не направили, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Суд, враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не зявились.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_2, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, а зустрічний позов задоволеннюб не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №PLLАGА00000106.

За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 331400 доларів США терміном до 18 лютого 2028 року з процентною ставкою за користування кредитом 1% на місяць, та зі сплатою винагороди за надання фінансового інструменту в сумі 2% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту та винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів.

Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту, сплатити відсотки та комісійні за користування кредитом. Пунктом 8.4 договору передбачено сплату пені за порушення строків повернення кредиту та відсотків за кредит у розмірі 3% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу.

18 лютого 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено також договір іпотеки. Згідно вказаного договору іпотекодавець (позичальник ОСОБА_2В.) надав в іпотеку іпотекодержателю (ПАТ КБ «ПриватБанк») нерухоме майно в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором №PLLАGА00000106 від 18 лютого 2008 року, в силу чого іпотекодержатель має право в разі невиконання позичальником зобовязання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

Предметом іпотеки сторони визначили будинок та земельну ділянку загальною площею 2163 м? за адресою: м.Полтава, вул.Мироненка, 33. Предмет іпотеки сторони оцінюють в 2171500 грн. (а.с.37-39).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини шостої статті 5 Декрету порядок видачі ліцензій на здійснення валютних операцій визначається НБУ. Однак станом на сьогоднішній день не існує будь-яких правових актів НБУ, які б встановили терміни і суми кредитів в іноземній валюті як критерій їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування. Дана обставина, з огляду на відсилочний характер норми пункту в частини четвертої статті 5 Декрету не дозволяє поширити режим індивідуального ліцензування на валютні операції, повязані із наданням резидентами (банками та іншими фінансовими установами) кредитів в іноземній валюті іншим резидентам України.

Як наслідок, на практиці банки видають кредити в іноземній валюті, керуючись умовами генеральної ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій, що цілком узгоджується з вимогою частини другої статті 5 Декрету.

Пунктом в частини четвертої статті 5 Декрету встановлена вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення операцій щодо надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі.

Зі змісту ст. 47 та ст. 49 Закону України" "Про банки і банківську діяльність", та Декрету КМ України Про систему валютного регулювання і валютного контролю вбачається, що наявність у банка генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій є достатньою підставою для здійснення банком операцій з валютними цінностями, в тому числі операцій з використання іноземної валюти як засобу платежу.

Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу затвердженого постановою НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором aбo отримувачем валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та умовах, встановлених законом.

Законами, які врегульовують банківську діяльність, а саме ст., ст. 19,47,49 Закону України „Про банки і банківську діяльність" передбачено, що банк має право здійснювати банківську діяльність, зокрема операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик тільки після отримання банківської ліцензії, яка надається Національним Банком України.

З матеріалів справи вбачається, що ЗАТ КБ „Приватбанк" отримав від НБУ:

- 04.12.2001 року 6анківську ліцензію № 22 на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1, п.п..5-11 ч.2 ст.47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" ;

- 04.12.2001 року письмовий дозвіл № 22-1 на право здійснення операцій, визначених п.п..1-4 ч.2, 4 ст.47 Закону України „Про банки і банківську діяльність" з додатком операцій з валютними цінностями.

Відповідно до п.5.3 постанови правління НБУ від 17.07.2001 року № 275 „Про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на використання окремих операцій письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення банком валютних операцій згідно з Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 року за № 15-93, у тому числі і операцій з валютними цінностями по залученню та розміщенню іноземної валюти на валютному ринку України, тому використання банком - позичальником іноземної валюти як засобу платежу за кредитним договором відповідає вимогам чинного законодавства.

Підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні.

Також судом встановлено, що позивачем зобовязання перед відповідачем по кредитному договору №PLLАGА00000106 виконано, але відповідач взяті на себе зобовязання не виконує. Станом на день розгляду справи судом заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом згідно графіка складає:

заборгованість за кредитом 267811,75 доларів США,

заборгованість по процентах за користування кредитом 14482,24 долари США,

заборгованість по комісії за користування кредитом 537,04 доларів США,

пеня за несвоєчасне повернення кредиту 27141,12 доларів США,

штраф за порушення зобовязання (фіксована частина) -32,47 долари США,

штраф за порушення зобовязання (процентна складова) -15498,61 доларів США.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором складає 325503,23 долари США.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Тому суд вважає такою, що ґрунтується на законі, вимогу позивача щодо стягнення з відповідача всієї суми кредиту достроково.

Загальна сума вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача за вказаним вище кредитним договором становить 325503,23 долари США. Враховуючи, що вартість предмета іпотеки становить 2171500 грн., вона є цілком співрозмірною з загальною сумою вимог позивача до відповідача.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження.

Порядок звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження регулюється ст.24 та ст. 25 вказаного Закону.

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.

Як встановлено судом, інші обтяжувачі, які мали б право на задоволення вимог з предмету іпотеки, відсутні.

Враховуючи надані суду докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача визначити як спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження - відповідно до п.2 ч.1 ст.26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» надання права на продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.25 Закону суд вважає за необхідне вжити заходів щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження, передавши його іпотекодержателю в управління на період до його реалізації. У звязку з цим, враховуючи необхідність здійснення заходів по реалізації предмета іпотеки, усунення перешкод для здійснення його реалізації позивачем, а також з метою забезпечення прав майбутніх покупців, відповідач ОСОБА_2 підлягає виселенню зі спірного будинку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 за адресою спірного будинку не зареєстрований, позовна вимога щодо зняття відповідача з реєстрації за адресою: м.Полтава, вул.Мироненка, 33, задоволенню не підлягає.

Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути на відшкодування понесених судових витрат 1958 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст.209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №PLLАGА00000106 від 18 лютого 2008 року у розмірі 325503,23 долари США звернути стягнення на предмет іпотеки будинок та земельну ділянку загальною площею 2163 м?, який розташований за адресою: м.Полтава, вул.Мироненка, 33 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселити ОСОБА_2 з будинку №33, що розташований за адресою: м.Полтава, вул.Мироненка.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1958 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але відсутні в судовому засіданні, у 10-денний строк з дня одержання копії рішення.

Головуючий О.А.Самсонова

29.09.2010