Справа № 2-3404/10
Провадження № 2-3404/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2010 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Карпушина Г.Л., при секретарі - Пільщиковій І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди. Вказувала, що 30 листопада 2008 року між позикодавцем ОСОБА_3 та позичальником ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_3, яка є тіткою позивачки, передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3000 гривень, що доводиться її розпискою. Згідно даної розписки відповідачка зобов'язувалася повернути борг до 31 грудня 2008 року. У вказаний термін відповідачка борг не повернула.

19.01.2010 року, у звязку з погіршенням стану здоровя позикодавця ОСОБА_3 та неповерненням позичальником ОСОБА_2, останні в присутності позивачки уклали договір щодо заміни кредитора у зобовязанні в тій самій формі, в якій вчинявся договір. Даний договір підтверджується розпискою написаною відповідачкою власноруч, відповідно до якої ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання повернути борг в сумі 3000 грн. 30.11.2008 року ОСОБА_3, а в разі її смерті - позивачці.

21.03.2010 року ОСОБА_3 померла, тобто до позивачки перейшло право вимоги за укладеним останньою із відповідачкою договором позики.

Крім того, відповідачка повинна сплатити проценти за користування коштами за період часу з 30.11.2008 року по 31.12.2008 року, виходячи із облікової ставки Національного Банку України, яка з 12.08.2010 року становить 10,25 в сумі 30,58 грн. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідачки суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, тобто за період часу із 31.12.2008 року по 31.10.2010 року, а саме 1330 грн. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідачки три проценти річних від простроченої суми з 31.12.2008 року по 31.10.2010 року в сумі 166,64 грн., а також моральну шкоду, яку вона оцінила в 3000 грн.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, але подала до суду письмову заяву з проханням справу слухати в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, але подала до суду письмову заяву з проханням справу слухати в її відсутність, позовні вимоги визнала повністю.

Суд, врахувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на підставі наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що в позивачки на підтвердження укладення договору позики між ОСОБА_3 та відповідачкою мається розписка позичальника, яка посвідчує передання ОСОБА_3 відповідачці грошових коштів в сумі 3000 грн. Відповідачка про власноручне написання даної розписки не заперечує. На підставі викладеного, факт укладення договору позики між ОСОБА_3 та відповідачкою, на думку суду, є встановленим.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що в наданій позивачкою розписці строк повернення позики вказаний до 31.12.2008 року. На підставі викладеного, судом встановлено, що строк повернення грошових коштів відповідачкою закінчився. Факт неповернення до вказаних строків відповідачкою коштів вказує на порушення зобовязання зі сторони відповідачки.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязання може бути замінений іншою особою внаслідок в тому числі, передання ним своїх прав іншій особі за правочин (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не всткновлено договором або законом.

Судом встановлено, що в позивачки на підтвердження заміни кредитора у зобовязанні мається розписка позичальника, яка посвідчує передання ОСОБА_3 відповідачці грошових коштів в сумі 3000 грн. та зобовязання відповідачки повернути борг ОСОБА_3, а в разі її смерті - ОСОБА_1 21.03.2010 року ОСОБА_3 померла, тобто до позивачки перейшло-право вимоги за укладеним останньою із відповідачкою договором позики. Відповідачка про власноручне написання даної розписки не заперечує. На. підставі викладеного, факт укладення договору заміни кредитора у зобовязанні, на думку суду, є встановленим.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобовязання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Судом встановлено, що на момент розгляду справи розписки маються у позивачки, що в свою чергу вказує на невиконання відповідачкою свого зобов'язання повернути позики.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязується сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Судом встановлено, що відповідачка відповідно до укладених договорів позики, повинна виконати своє зобовязання, яке нею порушене, та повернути позивачці позику в сумі 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Перевіркою правильності проведення позивачкою розрахунків суми процентів, на які вона має право встановлено, що останньою вірно визначено суму процентів в розмірі 30,58 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіркою правильності проведення позивачкою розрахунків суми неустойки за порушення зобовязання, встановлено, що останньою вірно визначено суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та неустойки за прострочення виконання зобовязання в розмірі 4248 грн.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Беручи до уваги те, що винність відповідачки ОСОБА_2 у порушенні зобовязання доведена та керуючись наведеними вище нормами Закону, суд вважає, що позивачці завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Враховуючи характер завданої позивачці шкоди, глибину моральних та фізичних страждань, строк прострочення зобовязання, позицію з даного приводу відповідачки, суд приходить до висновку, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен становити 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на вищевикладене та вимоги Закону, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки з відповідачки витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та судовий збір в сумі 59,50 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 23, 533, 545, 610, 625, 1046, 1047-1049, 1050 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ст&ркіс ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за договором позики грошові кошти в сумі 4248 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної (немайнової) шкоди кошти в сумі 3000 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. та судового збору в сумі 59,50 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Хорольський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, або з дня отримання копії рішення, в разі якщо особа, яка подає апеляційну скаргу, не була присутня під час проголошенні рішення суду.

Г оловуючий: