Справа № 22ц-4835/2010 Головуючий у 1 інстанції Рак Л.С.
Категорія 37 Доповідач: Мусіна Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Каблака П.І.

Суддів Мусіної Т.Г., Шандри М.М.

при секретарі: Панчуку І.С.

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх

представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня 2009 року

встановила:

В грудні 2006 р. ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що відповідачі у справі - її брат та сестра, які умисно ухилились від надання допомоги перестарілим батькам, які за станом здоровя перебували у безпорадному стані та потребували стороннього догляду. В серпні 2006 р. померла мати ОСОБА_5, в листопаді 2006 р. помер батько ОСОБА_6, який залишив в користь позивачки заповіт. Відповідачі претендують на обовязкові частки у частині майна батька та на спадщину після смерті матері, хоча морального права на це не мають.

Посилаючись на вказані обставини, просила задовольнити її позовні вимоги на підставі ст. 1224 ЦК України.

В квітні 2008 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визнання права на обовязкову частку у спадщині після смерті батьків на підставі ст.1241 ЦК, які заповіли усе своє майно ОСОБА_4, чим порушили права позивачів, які є інвалідами і мають право на обов'язкову частку незалежно від змісту заповіту.

Рішенням Червоноградського міського суду від 29 грудня 2009 р. у первісному та зустрічному позовах відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування судом усіх обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, нерозгляд зустрічного позову, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення її позову та відмову у зустрічному.

Заперечуючи проти апеляційної скарги відповідачі по первісному позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважають рішення суду законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів та їх представника, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 31.08.2006 р. померла мати сторін ОСОБА_5І (а.с.5), 8.11.2006 р. помер батько сторін ОСОБА_6 (а.с.6), після смерті яких відкрилась спадщина на будинок з господарськими приміщеннями, майстерню ремонту автомобілів, речі домашнього вжитку, що знаходяться за адресою: вул. Стрілецька, 32 м.Червонограда, та грошові вклади. Усе своє майно баті заповіли ОСОБА_4 шляхом складання заповітів.

Відповідно до вимог ст. 1269 ЦК із заявами про прийняття спадщини установлений ст.1270 ЦК строк звернулись діти спадкодавців - сторони у справі.

Відмовляючи ОСОБА_4 у задоволенні позову про усунення від спадщини її брата ОСОБА_1 та сестру ОСОБА_2, які і мають право на обовязкову частку незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 1241 ЦК України, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що правові підстави для цього відсутні.

Так, відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був в безпорадному стані.

Виходячи із змісту зазначеної норми закону, суд повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення повязано з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свої обовязки, мала можливість їх виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 дійсно більше приділяла уваги по догляду за перестарілими батьками, оскільки є наймолодшою серед трьох дітей, проживала найближче до батьків, в той час як її брат та сестра є старшими по віку та непрацездатними за станом здоровя, що підтверджується посвідченнями про інвалідність.

Проте судом з пояснень сторін та показів свідків встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 приїжджала до батьків 2-3 рази на тиждень, здійснювала необхідний догляд за ними, допомагала по господарству, купувала ліки та продукти, а відповідач ОСОБА_1, який проживає в іншому населеному пункті, ніж батьки, також приїжджав до батьків та здійснював за ними догляд та надавав необхідну фізичну та матеріальну допомогу у період хвороби батьків.

Суд дав належну оцінку зібраним у справі доказам, не погодитись з якою у колегії суддів немає підстав.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду справи передбачена ЦПК України, тому підстав для його зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 29 грудня

2009 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бутиоскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий Каблак П.І.

Судді Мусіна Т.Г.

ОСОБА_7