Шевченківський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 2-2727/2010

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2010 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А.., при секретарі Дребущак О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним.

В позові позивач зазначив, що 21 липня 2008 року між ОСОБА_3, та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» в особі ОСОБА_4, яка діяла на підставі довіреності № 2020 від 14 травня 2008 р. (далі Кредитор), укладено кредитний договір № 014/10614/3/20328 від 21.07.2008 року з цільовим призначенням для забудівлі садиби.

Забезпеченням виконання зобовязання за даним Договором є застава нерухомості (договір іпотеки) однокімнатна квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, а також порука фізичної особи, поручитель ОСОБА_5.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору № 014/10614/3/20328 від 21.07.2008 р. Кредитор, на положеннях та умовах цього Договору, відкриває Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у сумі 48000.00 (сорок вісім тисяч долар 00 центів) Доларів США зі строком користування кредитними коштами (кредитом) до 20 липня 2018 р. (включно) зі сплатою 14, 50 відсотків річних.

Також у п. 5.2. вказано, що Позичальник зобовязується до 15 числа (включно) кожного місяця, починаючи з місяця наступним за місяцем отримання кредиту, здійснювати безготівковим платежем або готівкою погашення заборгованості, а також відсотків за користування кредитом.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України правовідносини, які виникають із кредитного договору, за своєю суттю є зобовязанням, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Чинний Цивільний кодекс України розрізняє валюту зобовязання (ст. 524) та валюту виконання зобовязання (ст. 533).

Валюта зобовязання це валюта, в якій виражається зобовязання. Валюта виконання зобовязання це валюта платежу.

Валютою зобовязання в даному випадку є Долар США

Підтвердженням виконання зобовязання у іноземній валюті є сплата нарахованих відсотків у валюті Долар США, що зазначено у банківських виписках доданих до заяви.

Окрім цього використання готівкової іноземної валюти на території України регламентується «Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України», що затверджені Постановою Правління НБУ № 200 від 30.05.2007 року.

Відповідно до пп. пп. 6.1., 6.2., 6.3. та 7.1. цих Правил фізичні особи резиденти можуть використовувати на території України готівкову іноземну валюту, як спосіб платежу у наступних випадках: сплата державного мита, інших податків і зборів (обовязкових платежів), митних зборів та фінансових санкцій відповідно до митного законодавства України; сплата платежів за охорону та супроводження підакцизних і транзитних товарів митними органами; оплата товарів та послуг у зоні, що звільнена від сплати мита та податків; як засіб платежу в разі оплати дипломатичним представництвам, консульським установам іноземних держав дозволів на виїзд (вїзд) до цих країн; як засіб платежу під час здійснення торгівлі та надання послуг за межами України на транспортних засобах, що їм належать (орендовані, зафрахтовані або ті що формуються в Україні) у разі здійснення міжнародних пасажирських перевезень.

Використання фізичними особами резидентами України готівкової іноземної валюти для повернення суми кредиту та здійснення інших платежів за цими Правилами НБУ не передбачено.

Таким чином, викладені в кредитному договорі положення щодо іноземної валюти договору та валюти виконання зобовязання за договором порушують мої права та прямо суперечать нормам прямої дії Конституції України та цивільного законодавства.

Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам та нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

За кредитним договором № 014/10614/3/20328 від 21 липня 2008 року оплата процентів за договором, відповідальність за порушення виконання зобовязання здійснюється в іноземній валюті, тобто, має місце використання валюти на території України як засобу платежу, яке повинно проводитись на підставі отриманої субєктами договірних відносин індивідуальної ліцензії..

Отже, виходячи з викладеного, отримання індивідуальної ліцензії є необхідною умовою для правомірності видачі та одержання кредиту.

Вказана індивідуальна ліцензія у Відповідача відсутня, внаслідок чого використання долару США як засобу платежу за даним кредитним договором суперечить приписам ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю».

З метою забезпечення основного зобовязання кредитного договору №014/10614/3/20328 від 21.07.2008 року, сторонами у справі було укладено договір іпотеки №014/10614/3/20328 від 21.07.2008 р. та договір поруки №014/10614/3/20328 ПФО від 21.07.2008 року.

Таким чином, у разі визнання кредитного договору № 014/10614/3/20328 від 21.07.2008 року недійсним, договір іпотеки та договір поруки також підлягають визнанню недійсними на підставі вищезазначеної статті.

Враховуючи вищевикладене, сума загального боргу з вирахуванням щомісячного погашення основної суми боргу та сплачених відсотків становить 180 955,94 (сто вісімдесят тисяч девятсот пятдесят пять гривень девяносто чотири копійки) грн на користь Кредитора (розрахунки наведено у Додатку 1). Таким чином, Відповідач, порушуючи законодавство, а саме: видаючи кредити у іноземній валюті резидентам для розрахунку із іншими резидентами, створює умови для недобросовісної конкуренції по відношенню до інших субєктів господарювання (банків та кредитних спілок), які придержуються норм чинного законодавства у своїй діяльності.

Подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме принципу справедливості, що полягає у визначенні нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Умови кредитного договору порушують принцип справедливості, так як його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на мою шкоду (Позивача) як споживача кредитних послуг. Несправедливими є, зокрема, умови кредитного договору у частині надання кредиту у доларах США, що передбачає згідно умов кредитного договору погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США, що є способом зловживання правом, коли всі ризики знецінення національної валюти України шляхом порушення вимог закону, Відповідач перекладає, як субєкт підприємницької діяльності виключно на позичальника за кредитним договором та споживача кредитних послуг, що є порушенням ч. 3 ст. 13 Цивільного кодекс України.

Таким чином, використання Відповідачем долара США як предмету кредитування за споживчим кредитом є внесенням в кредитний договір пункту, що значно погіршує моє становище як споживача порівняно з Відповідачем в разі настання певних подій, що дає мені право відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», за своїм вибором вимагати визнання в цілому кредитний договір недійсним.

В позові похивач просить визнати недійсним кредитний договір № 014/10614/3/20328 від 21.07.2008 року, укладений між ОСОБА_3 (позичальник), та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» (кредитор), як такий, що суперечить чинному законодавству України.

Визнати недійсним договір іпотеки №014/10614/3/20328 від 21.07.2008р. сторонами якого є Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_6 (іпотекодавець).

Визнати недійсним договір поруки №014/10614/3/20328 від 21.07.2008р. сторонами якого є Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк» (кредитор), ОСОБА_1 (позичальник) та ОСОБА_5 (поручитель).

Зобовязати Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк» прийняти від ОСОБА_1 суму у розмірі 180 955,94 (сто вісімдесят тисяч девятсот пятдесят пять гривень девяносто чотири копійки) грн.

Зобовязати приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за договором іпотеки №014/10614/3/20328 від 21.07.2008 р., а саме однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить позивачу на праві приватної власності.

В судовому засіданні представник позивача на позові наполягав, просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, просить суд в позові ОСОБА_3 відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін , всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає відмові з таких підстав.

З 16 листопада 2009 року найменування Банку змінено з Відкритого акціонерного товариства "Ерсте Банк" на Публічне акціонерне товариство "Ерсте Банк".

ОСОБА_7 зміна повязана із приведенням найменування Банку та статуту Банку у відповідність до Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008р.

Повне найменування Банку: українською мовою Публічне акціонерне товариство "Ерсте Банк" . Скорочене найменування Банку: українською мовою АТ "Ерсте Банк"

Відповідно до п.1.3. Статуту в новій редакції (Погоджений НБУ 06.11.2009р. та зареєстрований державним реєстратором Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації 16.11.2009р., номер запису 9014602) у звязку з перейменуванням ОСОБА_8 є правонаступником щодо прав і зобовязань Акціонерного комерційного банку "Престиж", створеного у формі відкритого акціонерного товариства, а також Відкритого акціонерного товариства "Ерсте Банк".

В позовній заяві ОСОБА_3 зазначає про недійсність кредитного договору № 014/10614/3/20328 від 21.07.2008р., у звязку із визначенням суми зобовязання в доларах США та відсутністю індивідуальних ліцензій.

Частиною 2 ст.192 Цивільного кодексу України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Також відповідно до частини 3 ст. 533 Цивільного кодексу України використання іноземної валюти на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогоднішній день встановлені Декретом КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (надалі за текстом «Декрет»), який має силу та статус закону.

Згідно ст. 2 Декрету резиденти і нерезиденти мають право здійснювати валютні операції (в т.ч. операції, повязані з переходом права власності на іноземну валюту та зобовязання, предметом яких є іноземна валюта) з урахуванням обмежень, встановлених цим Декретом та іншими актами валютного законодавства України.

Статтею 5 Декрету передбачено, що ОСОБА_8 банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Відповідно до п.5.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління ОСОБА_8 банку України від 17 липня 2001 року N 275, наданий банку ОСОБА_8 банком України письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення банком валютних операцій згідно з Декретом.

Згідно п.2.3. вказаного вище Положення, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу ОСОБА_8 банку банки мають право здійснювати, в тому числі операції з валютними цінностями, зокрема залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Згідно ст. 339 Господарського кодексу України основними видами банківських операцій є депозитні, розрахункові, кредитні, факторингові та лізингові операції. Перелік банківських операцій визначається Законом України Про банки і банківську діяльність.

Кредитні операції банків полягають у розміщенні банками від свого імені, на власних умовах та на власний ризик залучених коштів юридичних осіб (позичальників) та громадян.

Аналогічні норми містяться у статтях 47 та 49 Закону України Про банки та банківську діяльність, згідно з якими розміщення банком залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик також віднесено до кредитної операції.

Під коштами в Законі України Про банки і банківську діяльність розуміються як гроші у національній валюті, та і у іноземній валюті чи їх еквівалент (ст. 2).

Відповідно до ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ст. 208 та ст. 1055 Цивільного кодексу України та ст.55 Закону України Про банки і банківську діяльність кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником в письмовій формі.

Тож, беручи до уваги викладене вище, у кредитному договорі в іноземній валюті зобовязанню банку надати кредит кореспондують декілька зобовязань позичальника, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші збори. ОСОБА_7 зобовязання не можна розглядати окремо, так як тільки разом вони (у сукупності) складають зміст поняття банківського кредиту.

Відповідно до ст. 5 Декрету, одержання ліцензії однією із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції.

Крім того, у Положенні про порядок видачі ОСОБА_8 банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління ОСОБА_8 банку України від 14 жовтня 2004 року №483, визначено, що використання іноземної валюти як засобу платежу (валютна операція) - використання іноземної валюти на території України для виконання будь-яких грошових зобов'язань або оплати товарів, що придбаваються.

Відповідно до п.1.5. зазначеного Положення, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється: якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких ОСОБА_8 банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Також, відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління ОСОБА_8 банку України від 12 листопада 2003 року N 492 поточні рахунки в іноземній валюті як юридичних, так і фізичних осіб використовуються без будь-яких обмежень для погашення кредитів в іноземній валюті (у тому числі процентів, комісійних, неустойки (п.5.4. та п.7.13.).

Крім того, Положенням про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затвердженим постановою Правління ОСОБА_8 банку України від 10 серпня 2005 року №281, передбачено право фізичних та юридичних осіб купувати, обмінювати іноземну валюту з метою виконання зобов'язань за кредитними операціями та платежами за цими операціями (проценти, комісійні винагороди, неустойки тощо) в іноземній валюті на підставі: заяви про купівлю іноземної валюти та оригіналу кредитного договору (договору позики), що підтверджує потребу виконання юридичною/фізичною особою зобов'язань в іноземній валюті (включаючи проценти, комісійні винагороди, неустойки тощо), та його копії.

Відповідно до п 1.8. глави1 розділу 3 Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління ОСОБА_8 банку України від 18 червня 2003 року N 255, нарахування процентних доходів (витрат), амортизація дисконту (премії) за фінансовими інструментами в іноземній валюті здійснюються в тій валюті, у якій обліковується пов'язаний з ними фінансовий інструмент.

Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті 5 Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі - на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання/одержання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, операція з надання банками кредитів в іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії.

Крім того, ОСОБА_8 України своїм листом №28-313/2178 від 29.05.2001 року повідомив: «осуществление резидентами операций по получению или предоставлению кредитов в иностранной валюте не требует индивидуальной лицензии Национального банка Украины.». ОСОБА_7 ОСОБА_8 Банку виражає офіційну позиція органу, що уповноважений на регулювання валютного ринку, а отже має доказову базу. Таким чином спростовується твердження про необхідність ВАТ «Ерсте Банк»» (на цей час АТ «Ерсте Банк») мати індивідуальну ліцензію на здійснення операцій по видачі кредитів в іноземній валюті.

На момент видачі кредиту ОСОБА_3 найменування Банку було Відкрите акціонерне товариство «Ерсте Банк» якому ОСОБА_8 Банком були видані Банківська ліцензія №224 від 25.01.2006 р. якою передбачено право на виконання банківських операцій, визначених ст.47 Закону Про банки і банківську діяльність, в тому числі і розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик ,та Дозвіл №224-2 від 18.09.2007 р., яким передбачено право здійснення валютних операцій, в тому числі операції щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Вказані документи були чинні на момент укладання кредитного договору в іноземній валюті. Аналогічні ліцензія і дозвіл були видані і правонаступнику ВАТ «Ерсте Банк» ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ Ерсте Банк, які є чинними і на теперішній час. Правонаступництво підтверджується п.1.3. Статуту АТ «Ерсте Банк».

Таким чином, ВАТ «Ерсте Банк» (на цей час АТ «Ерсте Банк») на законних підставах уклало з ОСОБА_3 кредитний договір в іноземній валюті та має право вимагати повернення кредиту в іноземній валюті, а підстав визнання кредитного договору №014/10614/3/20328 від 21.07.2008 р. недійсним немає.

Щодо зміни курса валюти в якій ОСОБА_3 взяв кредит, Позивач безпідставно та незаконно намагається перекласти відповідальність та ризики за зміни курсу на ОСОБА_8.

Відповідно до Повідомлення позичальника фізичної особи про умови надання споживчого кредиту яке є Додатком №1 до кредитного договору та підписане Позичальником (Позивачем) валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе Позичальник, а витрати, повязані з купівлею або продажем валюти здійснюється за рахунок позичальника за тарифами (курсами валют), що будуть діяти в Банку на момент здійснення відповідної операції …2 (лист другий Повідомлення.)

Отже, підписуючи зазначений кредитний договір Позичальник (Позивач) свідомо, за власним розсудом та власною волею взяв на себе валютні ризики при виконанні зобовязань за кредитним договором, що виключає обвинувачення Банка в порушенні ч.3 ст.13 ЦК України, тим більше, що позичальник не наводить доказів наміру Банку спричинити Позичальнику шкоду.

Безпідставним та незаконним є також посилання на порушення принципу справедливості у відносинах сторін. Позичальник, зазначаючи про дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду Позичальника та порушення щодо нього принципи справедливості, чомусь забуває, що при укладанні кредитного договору ОСОБА_8 надав йому суму зазначену в кредитному договорі в доларах США та має право на отримання саме доларів США відповідно до умов кредитного договору.

Наводячи обґрунтування несправедливості та істотного дисбалансу договірних прав та обовязків, позивач чомусь забуває, що з підписанням кредитного договору ОСОБА_8, крім надання банківських послуг, віддав позичальнику суму обумовлену кредитним договором та очікує її повернення протягом 10 років ризикуючи не повернути видані гроші або повернути їх не в повному обсязі, та отримавши в забезпечення нерухомість, яка знецінюється не тільки у звязку із економічною кризою в країни але й в залежності від способу та умов експлуатації, що проконтролювати або передбачити неможливо.

Крім того, Позичальник не навів конкретних підстав визнання кредитного договору недійсним відповідно до ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», тим більше, що зазначена норма визначає можливість визнання недійсними не усього договору, а умов договору, які є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача . При цьому відповідно до ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому.

Позивач отримав кредитні кошти, мав змогу розпорядитись ними, не довів порушення свого субєктивного цивільного права. Звернувшись з зазначеним позовом ОСОБА_3 намагається перекласти на банк (Кредитора) несприятливі правові наслідки яки виникли після фактичного отримання коштів в іноземній валюті, не зважаючи на те, що при підписанні кредитного договору взяв на себе валютні ризики.

Суд враховує , що отримавши кредит в доларах США, Позивач в 2008 році сплачував його саме в доларах відповідно до графіку, тобто визнавав свої зобовязання.

Таким чином, АТ «Ерсте Банк» довів, що при укладанні кредитного договору №014/10614/3/20328 від 21.07.2008 р. його зміст не суперечив вимогам закону та підстав для визнання недійсним кредитного договору немає.

Також, безпідставною та незаконною є вимога про визнання недійсним договору іпотеки та договору поруки у звязку з недійсністю кредитного договору.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 3 ст. 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний чи змінений - за рішенням суду.

Параграфи 3, 6 глави 49 ЦК України, Закон «Про іпотеку» не містять особливості розірвання договорів поруки та іпотеки, отже слід керуватись загальними положеннями ЦК України, зокрема ст.ст. 611, 651, 652 ЦК України. Системний аналіз відповідних норм дозволяє зробити висновок, що підставами розірвання договору застави (іпотеки) можуть бути істотне порушення однією із сторін умов договору, істотна зміна обставин, односторонньої відмова від договору, якщо таке право передбачено договором та в інших випадках, передбачених договором.

Таким чином, ст.ст. 651, 652 ЦК України не відносить до підстав розірвання договору визнання недійсним основного зобов'язання.

За таких умов, суд відмовляє позивачу у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 44 Закону України «Про ОСОБА_8 банк України», ст. ст. 2, 47, 49, 55 Закону України Про банки та банківську діяльність, Ст. ст. 2, 5, 11, 16 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", п 1.8. глави1 розділу 3 Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених постановою Правління ОСОБА_8 банку України від 18 червня 2003 року N 255, ст. ст. 3, 192, 217, ч. 3 ст. 533, 1054, 1055, Цивільного кодексу України, ст. ст. 27, 128 Цивільного процесуального кодексу України суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити в позові ОСОБА_9 до Відкритого акціонерного товариства «Ерсте Банк», третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: М.А.Голубкова