РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних спраВах апеляційного ' Київської області у складі:

Головуючого: Лащенка В.Д.,

суддів: Сліпченка О.І., Корзаченко І.Ф.

при секретарі: Михайлюку М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали Цивільної справи за іеляційною скаргою управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі .швіцької області на постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 28 :ві. і 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 вановича, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_4 ранни Днаніївни, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 ОСОБА_11 Людмилг-Сригорівни, ОСОБА_12 до управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області про стягнення щомісячної державної соціальної допомоги «дітям війни».

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

ВСТАНОВИЛА:

У квітня 2009 року позивачі звернулися до суду із вищеназваним позовом до відг^ідача, який обгрунтовували тим, що вони є дитиною війни, а хому згідНо із ст. 6 ЗУ «Про-соціальний захист дітей війни» їм щомісячно, починаючи з 01 01 2006 року повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.Оскільки відповідачем соціальна допомога у 2006-2007 роках їм не виплачувалась а у 2008 році виплачувалась у неповному обсязі просили поновити пропущений строк для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів за період 3 2006 року до 2008 року, ' визнати відмову відповідача провести перерахунок Щомісячної соціальної допомоги неправомірною, зобовязати відповідача здійснити нарахування щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком за період з 2006 пою/ по 2008 рік в суУ* 4471 грн. 20 коп.

Постановою Кагарлицького районного суду Київської області від 28 квітня 2009 ро^У

йозов задоволено частково. Визнано неправомірною відмову управління Пенсійного фойДУ

України у Кагарлицькому районі Київської області у виплаті позивачам щомісячЯ01

державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Зобов язано відповідача провести перерахунок та виплатити Василенко О^31 Олекспвній, ОСОБА_2, Якименко ОСОБА_13 ВасЯ*ю Якимовичу, ОСОБА_14, ОСОБА_15 ОСОБА_16 0&3/ Макаршній, ОСОБА_7, ОСОБА_17 Щянпниц,, ОСОБА_18, ОСОБА_10, ОСОБА_11

« ^крім тих яа я№х

11> ¦ І III п 14 '' Іг- - -

2008 по 01 ірудни 2009 року із розрахунку 30% мінімальної пенси ік

врахуванням вже виплачених сум. В решті позову відмовлено.

У апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачам в позові, посилаючись на неправильне застосування судом норм

матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У^удрм першої інстанції встановлено, що позивачі мають статус дитини війни і посилаючись на ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» вважають, що відповідачем порушено діюче законодавство оскільки їм щомісячно, починаючи з 01.01.2006 року, повинна була виплачуватися соціальна допомога в розмірі 30% мінімальної пенсії за

віком. ' '¦*

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позову, з висновками якого погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

^.Відповідно до ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", дітям війни пе,. / підвищуються,на ЗО відсотків мінімальної пенсії за віком.

Позивачі таке підвищення не отримували, а тому звернулися з позовом до суду за захистом свого порушеного права та інтересу.

Щодо підвищення пенсії дітям війни за 2006 рік, то суд першої інстанції правильно відмовив в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Зокрема, пунктом 17 статті 77 Закону України "Про державний бюджет України на 2006 рік" з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Однак Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про внесенням змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" пункт 17 статті 77 виключено та Л 'чттею 110 установлено, що пільги дітям війни, передбачені абзацом сьомим статті 5 За^яу України "Про соціальний захист дітей війни", запроваджуються з 01 січня 2006 року,, а статтею 6, - у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням із Комітетом Верховної Ради України з питань бюджету. ОСОБА_19 опублікований 22 березня 2006 року, а тому набрав чинності 02 квітня

2006 року.

Тобто з 02 квітня 2006 року стаття 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" знову почала діяти. Але підвищення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, на 30% мінімальної пенсії за віком, могло здійснюватись лише за певних умов, зокрема: поетапно, за ре штатами виконання бюджету в першому півріччі, у порядку, визначеному КМУ за погодженням з Комітетом Верховної Ради України з. питань бюджету.

Такі умови не настали, а тому позивачі не мають права на таке підвищення у 2006 році.

Законом України від 19 грудня 2006 року № 489-У "Про державний бюджет України на

2007 рік", зокрема пунктом 12 статті 71, було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" та статтею 111 установлено, що у 2007 році підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, яка виплачується замість пенсії, відповідно до статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" виплачується особам, які є інвалідами (крім тих, на яких

¦"понщрюєтьшГ'дїя1^^

захисту") у розмірі 50 відсотків від розміру надбавки, встановленої для учасників війни.

Однак Рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рн/2007 визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 Закону України "Про державний бюджет України на 2007 рік" щодо зупинення дії на 2007 рік статті 6 Закону.

Після прийняття Конституційним Судом України вказаного рішення знову почали діяти положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни". Тобто з часу прийняття цього рішення у позивачів відновилось право на підвищення пенсії на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

За таких обставин право на таке підвищення у позивачів відновилось з 09.07.2007 року.

З 01.01.2008 року механізм реалізації положень ст.6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» було врегульовано шляхом внесення змін до цієї статті Закону України «Про ^ржавний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», де визначено що «дітям війни» виплачується підвищення до пенсії в розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, а саме 10% прожиткового мінімуму осіб, які втратили працездатність.

В зв'язку з цим, відповідачем позивачам з 01.01.2008 року проводилася щомісячна доплата в розмірі 47 грн. на підставі постанови КМУ від 28.05.2008 року №530 «Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян».

Статтею 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про знесення змін до деяких законодавчих актів України» був затверджений прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність з 1 січня - 470 грн., з 1 квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн.

Доводи відповідача про правомірність застосування постанови Кабінету Міністрів Украгт № 530 від 28.05.2008 року для визначення розміру доплати до пенсії позивачам є необі^/нтованими та іуперечать ч.2 ст. 19 Конституції України, згідно якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З таким висновком погоджується і судова колегія.

Крім того, відповідно до вимог ст. 6 вищезазначеного Закону вбачається, що під час визначення розміру підвищення пенсії за основу її нарахування береться розмір мінімальної пенсії за віком.

чинним законодавством розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за щрави.гх*ми, передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування". Іншого нормативно - правового акту, який би визначав цей розмір, немає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що положення ч. З ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з якої випливає, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом, розповсюджується також і на ці спірні правовідносини, які виникли між позивачами та відповідачем, оскільки наявність такої норми та відсутність іншого мінімального розміру пенсії віком не є підставою для відмови в реалізації позивачам конституційної гарантії та права йа підвищення пенсії виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Також відсутність коштів для забезпечення виплат зазначеного підвищення до пенсії позивачам не є підставою для невиконання Пенсійним фондом України своїх зобовязань, встановлених ст. 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни".

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку щодо того, що позов підлягає задоволенню в межах строку позовної давності, встановленої КАС

частині зобовязання відповідача здшснити нарахування позивачам недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року не врахував , що рішення Конституційного суду України № 10-рп було постановлено 22 травня 2008 року, а тому таке нарахування слід проводити з 22 травня 2008 року.

Колегія суддів вважає, що оскільки рішення Конституційного суду України № 10-рп було постановлено 22 травня 2008 року, тому у позивачів право на перерахунок недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком виникло з 22 травня 2008 року.

З ^врахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла до висновку про часткове скас іння постанови суду від 28 квітня 2009 року та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304-1, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія судців, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України у~ Кагарлицькому районі Київської області задовольнити частково.

Постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 28 квітня 2009 року в частині зобовязання управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області здійснити нарахування ОСОБА_1 Ол< явній, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_14 Ананїївній, ОСОБА_15, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_17, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 1 січня 2008 року по 31 грудня 2008 року скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Кагарлицькому районі Київської області здійснити нарахування ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_20, ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_21., . Іванівній, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_17 ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 недоплаченої як дитині війни щомісячної державної соціальної допомоги в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року включно з врахуванням вже виплачених за цей період коштів.

В іншій частині постанову Кагарлицького районного суду Київської області від 28 квітня 2009 року залишити без змін.

У.шення набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді