Справа № 2-43/2010
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2010 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В.М.

при секретарі Кошелєвій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Буринь-теплосервіс» про визнання договору недійсним,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що у грудні 2009 року від дізнався, що у відповідача є договір, укладений 01.08.2008 року від його імені з КП «Буринь-теплосервіс» про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Однак фактично він такого договору з відповідачем не укладав та не підписував і нікого на це не уповноважував, у звязку з чим просив визнати його недійсним.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, пояснивши, що в його приватній власності знаходиться квартира №13, яка розташована в будинку №5 по вулиці Лесі Українки, в якій крім нього мешкає його дружина. Послугами, які надає відповідач щодо утримання будинків він не користується і договір про це не укладав. Також він не уповноважував свою дружину підписувати від його імені договір з КП «Буринь-теплосервіс» від 01.08.2008 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. З початку вересня 2009 року він є членом спілки співвласників багатоповерхового будинку «Надія». Просив визнати вищевказаний договір недійсним.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала, пояснивши, що в дійсності вказаний договір між ними та позивачем підписала його дружина. Вважаючи, що дружина діяла в інтересах позивача, а КП «Буринь-теплосервіс» фактично надавало послуги позивачу, які він повинен був оплатити, але цього не зробив і має заборгованість, просила в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_3 пояснила, що договір від 01.08.2008 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від імені позивача підписала його дружина, так як останнього не було дома.

Суд, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Закону України "Про житлово - комунальні послуги" № 1875-IV від 24.06. 2004 року, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець.) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що 01 серпня 2008 року відповідачем було складено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на обслуговування квартири №13, яка розташована в будинку №5 по вулиці Лесі України в м. Буринь Сумської області, власником якої позивач і який фактично ним (позивачем) не підписувався, що було визнано в судовому засіданні сторонами справи, а тому відповідно до ч.2 ст.61 ЦПК України дана обставина доказуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, а ч.З ст.203 цього Кодексу визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Статтею 208 ч.І п.2 встановлено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч.І ст.206 ЦК.

З частини 2 ст.207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.І ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

Таким чином, здійснивши системний аналіз норм, що застосовуються до вказаних вище правовідносин, суд, приймаючи до уваги, що позивачем фактично не підписувався договір від 01.08.2008 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і такого волевиявлення з його сторони, як учасника правочину, не було, а інші особи, які б діяли в якості його представника, ним не уповноважувалися, суд вважає позов доведеним.

Твердження представника відповідача, що позивач фактично отримував послуги, за які не розрахувався і має заборгованість, не спростовують висновків суду, так як відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду з відповідним позовом для захисту своїх інтересів.

Керуючись ст.ст.5,6,10,15, 60,61,212 ЦПК України, ст.ст.202, 203, 205,207, 208. 215. 901,903 ЦК України, суд -

виріши в:

Визнати договір від 01 серпня 2008 року про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між КП «Буринь-теплосервіс» та ОСОБА_4 недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі в 10-ги денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і подадашїупісля цього протягом 20-ти днів апеляційної скарги або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Головуючий