Справа № 22ц-4051/2010р. Головуючий у 1 інст. Адамович М.Я.
Категорія 57 Доповідач: Мусіна Т.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2010 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермес І.В.

Суддів: Мусіної Т.Г., Гончарук Л.Я.

При секретарі: Панчуку І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації

на постанову Сокальського районного суду Львівської області від 18 вересня 2009 року

встановила:

В травні 2009 р. ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та стягнення недоотриманих сум допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона є матірю малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми має право на одержання щомісячної державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Посилаючись на те, що такі виплати їй не проводились у розмірі, встановленому законом, просила визнати дії відповідача неправомірними та зобовязати його нарахувати та виплатити їй допомогу за період з 26 березня 2007 р. по 31 грудня 2007 року в сумі 3068, 51 грн.

Постановою Сокальського районного суду Львівської області від 18 вересня 2009 р. адміністративна позовна заява ОСОБА_1 задоволена частково.

Визнано протиправними дії управління праці та соціального захисту населення Сокальської районної державної адміністрації щодо виплати ОСОБА_1 допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у заниженому розмірі за період з 09.07. 2007 року по 31.12.2007 року.

Зобовязано відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку заперіод з 09.07. 2007 року по 31.12.2007 року включно і виплатити її у розмірі визначеному от. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми„ (в ред. станом на 09.07.2007 року).

В задоволенні вимоги ОСОБА_1 про проведення перерахунку грошової допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку за період з 26.03.2007 року по 07.09.2007 року відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального права та відсутність бюджетних коштів, просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач в процесі розгляду справ в суді першої інстанції не покликався на застосування положень ч. 2 ст. 99 та ч.1 ст. 100 КАС України як підстави для відмови в позові у звязку з пропущенням позивачкою строку звернення до суду, не покликається на це в апеляційній скарзі як підставу для скасування постанови.

Як було встановлено судом позивач є матірю малолітнього сина 19.01.2007р. народження і відповідно до ст. 13 Закону України „Про державні допомогу сімям з дітьми має право на допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розмірах визначених ст. 15 цього Закону.

Частиною 1 ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми(в редакції норми, яка діяла до зупинення її дії Законом України „Про державнії бюджет на 2007 рік від 19.12.2006р. № 489 - У) було передбачено, що допомога в по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку надається у розмірі встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років.

Законом України „Про державний бюджет на 2007 рік пунктом 14 статті 71 зупинено на 2007 рік дію ч. 1 ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми. Натомість абзацом 3 ч. 2 ст. 56 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік було встановлено новий розмір цієї допомоги для виплати у 2007 році. Відповідно до цієї норми Закону у 2007 році допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку виплачується у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, та середньомісячним сукупним доходом сімї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців, але не менше 90 гривень для незастрахованих осіб та неї менше 23 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, для застрахованих осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного суду України № 6 - рп/2007 від 09.07.2007 визнано неконституційними вищенаведені положення пункту 14 статті 71 абзацу 3 частини 2 статті 56 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік.

Зазначене рішення Конституційного Суду України є обовязковим для виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, крім того воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 9 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року спірні відносини регулюються відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України „Про державну допомогу сімям з дітьми в редакції, яка діяла до січня 2007 року.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги щодо зобовязання відповідача щомісячно виплачувати допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку у розміріпрожиткового мінімуму для дитини віком до 6 - ти років, визначеного ч. 1 ст. 62 Закону України „Про державний бюджет на 2007 рік є обґрунтованими.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що відсутність бюджетного фінансування виплат передбаченої Законом України „Про державну допомогу сімям з дітьми допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не може бути причиною невиконання покладених на Управління праці та соціального захисту населення зобовязань, оскільки реалізація особою права, що повязана з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виконання спірних правовідносин нормативно - правових актах національного законодавства, не може бути поставлено у залежність від бюджетних асигнувань.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та встановлених обставин справи.

Керуючись ч. 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №1691 від 18.02.2010 року „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами, ч. 1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308,314,315,319 ЦК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Сокальської районної адміністрації Львівської області відхилити.

Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 18 вересня 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 2- х місяців до Верховного Суду України.

Головуючий Бермес І.В.

Судді Мусіна Т.Г.

ОСОБА_3