Апеляційний суд Дніпропетровської області ( м. Кривий Ріг)
Категорія - 26 ( І) ОСОБА_1
Доповідач - Карнаух В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2010 року колегія суддів судової палати з цивільних справ

апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.

суддів - Барильської А.П., Карнаух В.В.

при секретарі - Євтодій К.С.

за участю: представника позивач - ОСОБА_2, представника відповідача- Бершадської ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Фонд) про стягнення 173 000 грн. на відшкодування моральної шкоди у зв'язку із виробничою травмою.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_4 Стягнуто з Фонду в рахунок відшкодування моральної шкоди 28 000 грн., в решті позову відмовлено. Стягнуто з Фонду 15 грн. в рахунок витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі Фонд ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального і процесуального права.

Законом України № 717 від 23.02.2007 р. внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві...», відповідно до яких усі норми даного Закону стосовно виплати моральної шкоди виключено. У п. З розділу X «Прикінцеві положення» вказаного Закону, після абзацу третього доповнено новим абзацом, згідно якого відшкодування Фондом моральної (немайнової) шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання випадку припиняється з 01 січня 2008 року, а тому Фонд є неналежним відповідачем.

Суд не врахував, що саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди потерпілим на виробництві, однак позивач такого документу суду не надав, як не надав і доказів на підтвердження спричинення йому моральної шкоди та саме у розмірі, який він визначив.

Також судом не враховано, що строк позовної давності по вказаним категоріям справ становить три місяці. Судом у рішенні не наведено ніяких мотивів, відповідно до яких він прийшов до висновку про відшкодування моральної шкоди саме у розмірі 28 000 грн., зазначений розмір є значно завищеним.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 просить рішення суду залишити без змін, як законне та обґрунтоване, апеляційну скаргу - відхилити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 серпня 2005 року при виконанні трудових обов'язків вантажника - експедитора , будучі у відрядженні, з ОСОБА_4 стався нещасний випадок, він потрапив у дорожньо-транспорту пригоду , в результаті чого був травмований.

Висновком МСЕК від 07.12.2005 року позивачу первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності у розмірі 70% у зв'язку із трудовим каліцтвом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань, що призвели втрату працездатності», яка передбачає відшкодування Фондом моральної шкоди за наявності факту його спричинення.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Позивач обмежений в роботі по дому, турбують постійні болі в нозі, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги стосовно не надання позивачем доказів спричинення йому моральної шкоди не можуть бути взяті до уваги колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу, є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 07.12.2005. встановлено стійку втрату професійної працездатності у зв'язку із трудовим каліцтвом .

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рп/2004р. відповідно до якого, громадяни, котрим встановлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди.

Доводи відповідача про те, що Законом України № 717-У від 23.02.2007 року внесено зміни до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві і професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності», яким норми, що передбачають виплату моральної шкоди, виключено, є безпідставні, оскільки позивачу втрата професійної працездатності вперше встановлена висновком МСЕК 07.12.2005., право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача до набрання чинності вищезазначеного закону.

Колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

Відповідно п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не розповсюджується на вимоги про відшкодування шкоди, причиненого каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, тому доводи апеляційної карги стосовно порушення позивачем строку позовної давності колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на законі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги є необгрунтованими, тому апеляційну скаргу Відділення Фонду слід відхилити, рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути

оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею

законної сили. /У _ -.

Головуючий:

Судді: