РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2010 року м. Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Богонюка М.Я.

суддів : Приколоти Т.І,ОСОБА_1,

при секретарі - Качмар М.Я.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 3 березня 2010 року, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів солідарно 3227,62 грн. на відшкодування понесених нею витрат з газифікації належної їй на праві власності частини будинку, якої була позбавлена унаслідок самовільного від'єднання ОСОБА_3 газопроводу, що проходив через приміщення відповідача.

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 за безпідставністю вимог.

Рішення оскаржила позивач, просила його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив фактичні обставини справи і прийшов до невірного висновку. Посилається на те, що до набуття сторонами права власності у порядку спадкування будинок належав їх матері, нею був газифікований як один об'єкт і відповідачі не мали підстав позбавляти її газопостачання. Оскільки вона понесла витрати на прокладення нового газопроводу до своєї частини будинку, якого незаконно була позбавлена, то просить стягнути із відповідачів вказану суму.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 на підтримання скарги, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового її задоволення з огляду на викладені нижче мотиви.

Із матеріалів справи убачається, що з 16.01.2009 року ОСОБА_2 та з 02.03.2009 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є співвласниками (по 1/4 частки кожен) житлового будинку №17 по вул. Коновальця в с. Тейсарів Жидачівського району Львівської області, який був газифікований їх матір'ю у 1980 році. В 1999 році газопостачання до будинку було припинено у встановленому порядку за несплату використаного г^зу. В 2006 році ОСОБА_3 у своїй частині будинку самовільно від'єднав газопровід, який веде до частини будинку ОСОБА_2 і відмовив філії Миколаївського управління по експлуатації газового господарства у наданні згоди на підключення їй газу із існуючого свого газопроводу вводу. В 2009 році ОСОБА_2 газифікувала свою частину будинку із іншого газопроводу вводу.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із приписів ст.ст. 316, 321 ЦК України, відповідно до яких право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні і тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правомірно відмовили у підключенні газу ОСОБА_2 із газопроводу вводу, який веде через його частину будинку.

Проте, суд першої інстанції невірно встановив характер спірних правовідносин і тому ухвалив незаконне рішення.

Як вірно встановлено судом, будинок газифікований як єдиний об'єкт. Під час реального поділу будинку між співвласниками питання газопостачання не вирішувалось, проте кожен із співвласників будинку є власником лише внутрішньо- будинкових мереж газопроводу у тій частині будинку, де він прокладений. Газопровід вводу знаходився в частині будинку, що належить ОСОБА_3

Згідно ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Оскільки ОСОБА_3, зловживаючи своїм правом власності на шкоду ОСОБА_5, самовільно від'єднав газопровід до частини приміщень ОСОБА_2 і позбавив її права доступу до введеного раніше в експлуатацію газопроводу вводу, то колегія суддів приходить до висновку про заподіяння позивачці шкоди.

Як убачається із розрахунків (а.с. 105), ОСОБА_2 понесла витрати для здійснення газифікації своєї частини будинку у сумі 4304,91 грн. Ці втрати підтверджуються документальними доказами.

Стосовно суб'єкта відповідальності за заподіяну шкоду колегія суддів приходить до висновку, що оскільки шкода заподіяна неправомірними діями лише Барана Д.Д. то стягнення слід здійснювати у межах позовних вимог у розмірі 3227,62 грн. лише із нього.

Так як суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_6 про стягнення коштів із ОСОБА_3, то в цій частині рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. З, 4 ст. 309, ст. 317 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 3 березня 2010 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути на її користь з ОСОБА_3 3227,62 грн. на відшкодування майнової шкоди.

В решті рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: