Рівненський міський суд Рівненської області
справа 2-4146
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2010 року Рівненський міський суд

Рівненської області в особі судді - Дужича С.П.

при секретарі - Багнюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що складається з 1/4 частини будинковолодіння, по вул. Чорновола,91, що залишилося після смерті її тітці ОСОБА_2, померлій 1981 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнала повністю. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає в будинку, за адресою: м. Рівне, вул. Чорновола, 91, який належав родині її

батька: його батькові й матері (1/2 частина), двом тіткам (по

1/4 частині).

29.11.2004 року на підставі договору дарування, 1/4 вказаного будинковолодіння належить позивачу.

Згідно довідки Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації №711/1 від 16.07.2008 року ОСОБА_2, яка померла в 1981 році, на праві приватної власності належала 1/4 будинковолодіння № 91 по вулиці Чорновола м. Рівне.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV, який набув чинності з 01 січня 2004 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки дані правовідносини виникли після відкриття спадщини у 1981 році, до набуття чинності Цивільним кодексом України №435-IV, то нормативно-правовим актом, який підлягає до застосування для регулювання даних спадкових правовідносин є Цивільний кодекс УРСР.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу Української РСР (чинного на час відкриття спадщини) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також: у разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також: дід та бабка померлого як з боку батька так і матері.

ОСОБА_2, як вказано вище, померла в 1981 році, за життя заповіт не складала, отже єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 за законом, на той час була, її рідна сестра ОСОБА_3, яка оформлення спадщини, що відкрилась після смерті сестри та реєстрації права власності на спірну частину будинковолодіння не проводила.

ОСОБА_3 померла в 1989 році. В силу норм Цивільного кодексу Української РСР вона не мала спадкоємців за законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом б місяців з дня відкриття спадщини.

За частиною 2 статті 548 Цивільного кодексу Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позивач та її батько, а після його смерті - 23.11.2005 року, вона

постійно проживає та володіє спірною частиною житлового будинку, веду підсобне господарство та сплачує комунальні платежі. Держава, в особі територіальної громади міста Рівне, своїх прав спадкоємця на спірне майно не заявляла і не заявляє, з позовом про визнання спадщини відумерлою до суду не зверталась.

Таким чином, позивач фактично володіє спірною 1/4 житлового будинку по вулиці Чорновола, 91 в м. Рівне.

Згідно з положеннями частини 2 статті 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦКУ власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також: у

разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В силу статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути .визнання права.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 15, 16, 328, 392 Цивільного кодексу України, статтями 530, 549, частиною 2 статті 548 Цивільного кодексу Української РСР, статтями ст.130,174,214,215 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності на спадкове майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її тітки ОСОБА_2, померлої в 1981 році, що складається з 1/4 частини будинковолодіння № 91 по вул. Чорновола в м. Рівне.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський

міський суд шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя С.П. Дужич