Справа № 2-2939/10
Провадження № 2-2939/10
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2010 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Пащенко Т.П.

при секретарі - Топтигіній О.М.

за участю: ОСОБА_1, її представника - ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, адвоката - Донкоглової О.К., представника органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації - Кравченко В.І., прокурора - Мерданського В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що з 17 жовтня 2007 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який був розірваний 8 січня 2010 року. У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_7, батьком якого є ОСОБА_3, проте з народження дитини батько жодного разу не бачив свого сина, не забирав позивачку з сином з пологового будинку, жодного разу не зателефонував, щоб поцікавитися станом здоров'я, вихованням та утриманням дитини. Почав цікавитися дитиною лише тоді коли почався процес позбавлення його батьківських прав та коли було винесено рішення на комісії у справах дітей про доцільність позбавлення його батьківських прав. Крім 500 грн., які стала надсилати онуку бабуся ОСОБА_4 з 29.05.2008 р., після того, як вона стала звертатися до неї щодо розшуку чоловіка міліцією та 200 грн., які надіслав батько ОСОБА_3 в січні, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини ОСОБА_3 не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне сомоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження та свята, жодної іграшки, чи поздоровлення. Влітку позивачка зверталася до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон на оздоровлення, на що не отримала відповіді. В зв'язку з зазначеним, ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_3 самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, тому просить суд позбавити його батьківських прав у відношенні їх сина ОСОБА_7

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Суду пояснили, що відповідач не забрав дитину з матір'ю з пологового будинку та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, крім того, відповідач не дав дозволу на виїзд дитини за кордон.

Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, надіслав на адресу суду заяву в якій вказує, що позов не визнає, розірвання шлюбу з відповідачкою та не проживання з нею однією сім'єю не є підставою для позбавлення його батьківських прав. Сину він допомагає і буде допомагати, але поки дитина маленька і не ходить до дитячого садка і школи він не звертався до органу опіки та піклування з проханням щодо встановлення порядку спілкування з дитиною, так як спілкування буде проходити зі сварками та скандалами, які провокує мати дитини.

Представники відповідача позовні вимоги та обставини позову визнали частково, пояснюючи, що дійсно відповідач знав про народження дитини, не забрав позивачку з дитиною з пологового будинку, але з поважних причин, так як не мав такої можливості в зв'язку з відсутністю його на території України, але він з травня 2009 року сплачує аліменти добровільно на утримання дитини. Крім того, відповідач має намір звернутися до органів опіки та піклування з проханням встановлення порядку спілкування з дитиною в зв'язку з тим, що відповідачка перешкоджає йому у цьому.

Представник органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина ОСОБА_7 підтримала.

Прокурор в судовому засіданні в інтересах дитини позов підтримав, але вважає, що висновок органу опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його сина ОСОБА_7 є необґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, представників сторін, представника органу опіки та піклування і прокурора, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 164 ЦПК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом наведеного, сам факт того, що батько чи мати не забрали дитину з пологового будинку не може бути беззаперечною підставою для позбавлення їх батьківських прав. Отже, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав за доведеності наявності трьох умов у сукупності, а саме: він, вона не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я; відсутність поважної причини цього; протягом шести місяців вони не виявляли щодо неї батьківського піклування.

Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як встановлено в судовому засіданні 17.10.2007 р. зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 13.15. 2008 р. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 08.01.2010 р. шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.

З 02.12. 2007 року сторони не проживають разом, так як після непорозумінь в сім'ї відповідач виїхав до м. Санкт-Петербург Російської Федерації і на даний час працює в ЗАТ Д.К. «Сірін», що підтверджується поясненнями сторін, постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.10.2009 року, а також характеристикою наданою ЗАТ Д.К. «Сірін» на ім'я ОСОБА_3

25.11.2009 року органом опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації надано висновок щодо доцільності та відповідаючого інтересам дитини позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

В обґрунтування позовної заяви позивачка вказує, що відповідач не забрав її з дитиною з пологового будинку.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В зв'язку з тим, що представники відповідача визнали ту обставину, що відповідач не забрав дитину з пологового будинку вона не підлягає доказуванню та суд вважає, її встановленою.

Крім того, в обґрунтування своєї позовної заяви позивачка вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо виховання та утримання дитини.

Судом встановлено, що відповідач дійсно не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, але в зв'язку з його роботою, яка знаходиться за межами України, він позбавлений можливості спілкуватися з дитиною та займатися її вихованням. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_3 намагався побачитися з дитиною в грудні 2009 року, але мати відповідачки не впустила його до дитини. Як пояснили в судовому засіданні позивачка та її представник, ОСОБА_3 не впустили до дитини так як він не попередив про свій приїзд та в зв'язку з тим, що позивачки на той момент не було дома. Крім того, постійно стверджує, що вона не спілкувалася з батьком дитини весь цей час, а в судовому засіданні повідомила суду, що спілкувалася з батьком своєї дитини і на слідуючий день після його візиту за місцем проживання в квартирі. Тобто, суд вважає, що відсутня винна поведінка батька, оскільки він не ухиляється від виховання дитини, але через об'єктивні причини не має змоги виховувати дитину.

Суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_8- батька позивачки, так як він спочатку стверджує, що йому не відомо про те, що відповідач намагався відвідати сина в грудні 2009 року, а потім дає відповідь на запитання доньки з яким пакетом був відповідач у цей день.

Судом також встановлено, що відповідно до довідки Центру поштового зв'язку від 15.05. 2009 р. ОСОБА_4 перераховувалися суми в розмірі 500 грн. на ім'я ОСОБА_1 14 травня 2009 року ОСОБА_1 звернулася з заявою до Ізмаїльського РВ УМВС України в Одеській області щодо встановлення місцезнаходження її чоловіка - ОСОБА_3

Тобто, відповідач після звернення позивачки до органів внутрішніх справ, а саме, з 15 травня 2009 р. по теперішній час сплачує добровільно аліменти на утримання сина ОСОБА_7, що підтверджено також позивачкою в судовому засіданні. ОСОБА_1 звернулася з позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 лише в 2010 р.

Згідно висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації від 25.11.2009 р. з 02.12.2007 р. ОСОБА_3 з родиною не проживає, в вихованні та утриманні сина участі не приймає: матеріально не допомагає, станом здоров'я, життям дитини не цікавиться.

Тому, відповідно до п.п. 1,2 ст. 164 СК України орган опіки та піклування прийшов до висновку щодо доцільності та відповідаючого інтересам дитини позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

Ч.6 Ст. 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

За таких обставин, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, в якому вказано, що ОСОБА_3 в утриманні сина участі не приймає та матеріально не допомагає, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач з травня 2009 року по теперішній час добровільно надає кошти на утримання своєї дитини.

За правилами ст. ст. 10, 11 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька та матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Згідно характеристик ОСОБА_3 проявив себе як відповідальний та добросовісний робітник. За характером стриманий, дисциплінований, тактовний, сторониться конфліктних ситуацій. В характеристиці Кам'янського навчально-виховного комплексу Кам'янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 26.02. 2010 р. зазначено, що ОСОБА_3 уважний, доброзичливий, вимогливий, тактовний, справедливий вчитель, який вмів «Знайти ключик» до кожної дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо відсутності достатніх обставин, які б свідчили про необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу на нього як позбавлення батьківських прав. Суд вважає, що відповідач винен в тому, що не забрав сина з пологового будинку, почав сплачувати аліменти тільки після того, як позивачка звернулася в органи внутрішніх справ, щодо його розшуку та не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, але в зв'язку з тим, що ніхто не застережений від неправильних вчинків, однак кожен при цьому має право на виправлення своїх необдуманих вчинків, дитина має знати своїх батьків, а також відповідач добровільно приймає участь в утриманні дитини та позитивно характеризується і є докази того, що йому чинилися перешкоди у спілкуванні з дитиною, суд вважає за необхідне попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_7, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 164, 165, 166 СК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей Ізмаїльської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, виконуючи в подальшому обов'язки щодо виховання та утримання дитини, передбачені сімейним законодавством.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя