Справа №22-ц-949/10 Суддя-доповідач - Ведмедь
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області у складі:

головуючого - Смирнової Т.В.,

суддів - Ведмедь Н.І., Ільченко О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Конвалія», ОСОБА_2,

третя особа: ОСОБА_3,

про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та стягнення заборгованості по недоплаченій заробітній платі, -

встановила:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Фермерського господарства «Конвалія» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 3533 грн. 79 коп. та 716 грн. 52 коп. компенсації за невикористану відпустку.

Стягнуто з Фермерського господарства «Конвалія» на користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 83 грн. до спеціального фонду Державного бюджету.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції'.

Зокрема, зазначає, що 03 червня 2009 року отримав попередження про звільнення в зв'язку з скороченням посади. У визначений термін позивача не звільнили. Він неодноразово звертався до виконавчого директора ОСОБА_3 за роз'ясненням з приводу подальшої роботи, але відповіді не отримав.

Суд безпідставно визнав прогулами без поважних причин липень та серпень 2009 року, оскільки в цей період він був на роботі. Акти про порушення позивачем трудової дисципліни, взяті судом до уваги, є підробними. З цих та інших підстав, на думку позивача, рішення суду від 02 березня 2010 року підлягає скасуванню.

Перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга піддягає відхиленню з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно з'ясував спірні правовідносини, встановив обставини справи та дослідив всі наявні докази в справі і відповідно до ст. 212 ЦПК України дав їм належну правову оцінку.

Доводи апелянта в частині наявності контракту між ним та позивачем, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається (а.с. 6), що він прийнятий на роботу головним інженером ФГ «Конвалія» згідно наказу № 7-К від 29.05.2006, але не за контрактом.

Посилання на те, що він не здійснював прогулів, а акти про порушення ним трудової дисципліни є сфальсифікованими, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки доказів на підтвердження цих фактів він не надав як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи порушення трудової дисципліни ОСОБА_1 було виявлено протягом липня - серпня 2009 року.

Виходячи з зазначеного, колегія суддів вважає, що порушенням необхідно вважати здійснення прогулів позивачем протягом серпня місяця 2009 року, прогули без поважних на протязі серпня мали систематичний характер, а тому ОСОБА_1, був вірно звільнений з роботи за ст. 40 п. 4 КЗпП України, оскільки згідно ст. 148 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Вимоги ОСОБА_1 в частині зміни формулювання причин звільнення на ст. 40 п. 1 КЗпП України, як скорочення штату працівників є взагалі безпідставними, оскільки скорочення штату на підприємстві не було, наказ про це не видавався.

Твердження апелянта про те, що запис про звільнення в трудовій книжці внесений не засновником підприємства, а інспектором по кадровій роботі не заслуговують на увагу, оскільки згідно з вимогами п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу. Таким чином, запис про звільнення був правомірно внесений інспектором по кадровій роботі.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України ОСОБА_1 не довів ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, отже відповідно до ст. 308 ЦПК України підстав для зміни чи скасування рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 02 березня 2010 року в даній справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двох місяців безпосередньо до Верховного Суду України.

Головуючий :

Судді :