Полонський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2010 року

Полонський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Горщар А.Г.

при секретарі Салюк Т.М.

з участю сторін, їх представників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полонне

цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Полонської міської ради, її виконавчого комітету, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконними та скасування рішень, державного акту про право власності на землю, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Полонської міської ради, її виконавчого комітету, третьої особи на стороні позивача ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, визнання незаконними та скасування рішень, державного акту про право власності на землю,

встановив:

ОСОБА_5 в липні 2009 року звернувся до суду з позовом, вимоги якого доповнив та просив визнати незаконними і скасувати рішення виконавчого комітету Полонської міської Ради № 170 від 20.08.1993 року про надання ОСОБА_6 дозволу на будівництво індивідуального жилого будинку, рішення Полонської міської ради № 467 від 22.08.1997 року про передачу названій особі земельної ділянки у власність, державний акт на право приватної власності на землю виданий для ОСОБА_6 27 лютого 1997 року про передачу їй у власність земельної ділянки, площею 0.132 га для обслуговування жилого будинку та для ведення особистого підсобного господарства розташованої в м. Полонне, зобовязати відповідачку усунути перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою, площею 0,15 га що розташована в м. Полонне по вул. Дружби, 65, вивезти з цієї земельної ділянки будівельні матеріали.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 вказував, що 26.11.2002 року він за договором купівлі-продажу придбав у ОСОБА_7 земельну ділянку розміром 0,15 га яка розташована в м. Полонне по вул. Дружби, 65 для послідуючого на ній будівництва жилого будинку. В 2009 році він побачив, що на куплену ним землю завезені будівельні матеріали, як згодом зясувалось, це зробила ОСОБА_6, в якої є державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,132 га, і як вона вважає, що розташування земельної ділянки знаходиться на тому ж самому місці де його земельна ділянка, тому й звернувся з цього приводу до суду.

В свою чергу ОСОБА_6 заявила зустрічний позов, вимоги якого також доповнила і просила суд визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Полонської міської Ради № 371 від 21.08.1996 року та державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, площею 0.15 га виданих для ОСОБА_7, зобовязати ОСОБА_5 не чинити перешкод у використанні нею земельної ділянки.

В обґрунтування позову ОСОБА_6 зазначала, що незаконність оспорюваних рішення виконкому та державного акту про право власності на земельну ділянку полягає в тому, що для ОСОБА_7 рішенням виконавчого комітету згаданої ради 19.06.1992 року було виділено для будівництва жилого будинку земельну ділянку площею лише 0,09 га, а рішенням від 21.09.1996 року передано у власність уже 0,15 га.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свій позов підтримав, зустрічний позов не визнав.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 первісний позов не визнав, зустрічний позов підтримав, та пояснив, що позивачка є законним власником спірної земельної ділянки, про що свідчить державний акт про право її приватної власності на землю, а ОСОБА_7 незаконно була надана земельна ділянка.

Представник виконавчого комітету та міської ради ОСОБА_9 пояснив, що дійсно на одну і ту ж саму земельну ділянку було видано два державних акти спочатку ОСОБА_7, а потім для ОСОБА_6, що на його думку є помилкою бувшої фірми «Геопроект», яка виготовляла технічну документацію.

Третя особа ОСОБА_4 пояснила, що вона є дочкою покійного ОСОБА_7, який помер 25.01.2007 року. В минулому батько мав на праві власності земельну ділянку в м. Полонне, по вул. Дружби, яку він продав для ОСОБА_5

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази суд вважає первісний позов слід задовольнити частково, а в зустрічному позові відмовити.

Встановлено, що 19.06.1992 року рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради для ОСОБА_7 дозволено будівництво нового індивідуального жилого будинку на земельній ділянці площею 0,09 га, що розташована в м. Полонному по вул. Дружби № 65.

21.08.1996 року рішенням виконкому № 371 ОСОБА_7 передано у приватну власність земельну ділянку за вказаною адресою, площами 0,10 га для обслуговування жилого будинку, та 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства, а 20.09.2006 року йому видано державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку, яку ОСОБА_7 26.11.2002 року продав для ОСОБА_5

Наведені обставини стверджуються даними рішень виконкому, державного акту про право власності на землю, матеріалами технічної документації на виготовлення державного акту, договору купівлі-продажу, із яких вбачається, що розташування переданої для ОСОБА_7 у власність земельної ділянки є саме вул. Дружби № 65.

20.08.1993 року рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради № 170 ОСОБА_6 дозволено будівництво індивідуального жилого будинку на земельній ділянці площею 0,10 га, що розташована в м. Полонному по вул. Дружби № 93.

22.01.1997 року рішенням виконкому № 467 ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку за адресою м. Полонне, вул. Дружби 93-а, площами 0,10 га для обслуговування жилого будинку, 0,032 га для ведення особистого підсобного господарства, а 27.03.2007 року їй видано Державний акт на право приватної власності на зазначену земельну ділянку.

Наведені обставини стверджуються даними рішень виконкому, державного акту про право власності на землю, та матеріалами технічної документації на виготовлення державного акту, із яких вбачається, що розташування переданої для ОСОБА_6 у власність земельної ділянки є саме вул. Дружби № 93-а.

В ході судового розгляду також встановлено, що фактично державні акти про право приватної власності на земельні ділянки для ОСОБА_7 та ОСОБА_6 видані на одну ту ж саму земельну ділянку.

При вирішенні питання законності оскаржуваних сторонами рішень виконавчого комітету та державних актів про право власності на земельні ділянки суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 17 ЗК України 1992 року передача земельних ділянок у приватну власність проводилась Радами народних депутатів, які мали право делегувати вирішення цього питання своєму виконавчому комітету.

Земельні ділянки передавались у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, тощо), і з цього приводу Ради приймали відповідне рішення.

Згідно ст. 22 названого Кодексу право власності на землю виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право, яким являється державний акт.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_7 21.08.1996 року в установленому на той час порядку Полонська міська рада прийняла рішення про передачу земельної ділянки, що була надана для нього в користування 19.06.1992 року.

При цьому в рішенні зазначене точне місце розташування земельної ділянки, зокрема вул. Дружби, 65, а до прийняття цього рішення були здійснені на місцевості відповідні заміри ділянки, складено протокол встановлення та закріплення її меж, обчислено площу, а після цього для ОСОБА_7 20.09.1996 року було видано державний акт про право приватної власності на землю, який зареєстровано в книзі записів цих актів за № 428.

В аналогічному порядку але в 1997 році, тобто після набуття ОСОБА_7 права власності на спірну земельну ділянку, ОСОБА_6 також було здійснено передачу земельної ділянки у приватну власність, що розташована по вул. Дружби, 93-а.

Із наведеного слідує, що оскаржені позивачкою за зустрічним позовом рішення виконавчого комітету про передачу ОСОБА_7 земельної ділянки у власність та виданий на його імя на підставі цього рішення державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку не порушують право ОСОБА_6, оскільки рішення було прийняте, а державний акт отриманий ОСОБА_7 задовго до виникнення в позивачки права власності на земельну ділянку. Дана обставина є підставою для відмови ОСОБА_6 в задоволенні її зустрічного позову.

Також суд зазначає, що ОСОБА_7 передана у власність земельна ділянка, згідно даних рішень виконавчого комітету і матеріалів технічної документації на виготовлення державного акту, знаходиться по вул. Дружби № 65. На даний час вона фактично має це ж саме місце розташування. В той же час ОСОБА_6 відповідно до рішень виконкому та матеріалів технічної документації до державного акту надавалась у користування та передавалась у власність земельна ділянка, яка знаходиться по вул. Дружби № 93-а, тобто її географічне положення повинно бути іншим ніж земельна ділянка що по вул. Дружби № 65.

Згідно ч. 7 ст. 17 ЗК України 1992 року передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Оскільки на час передачі у власність для ОСОБА_6 спірної земельної ділянки, остання являлась власністю ОСОБА_7 і міська рада попоредньо не провела у цього власника вилучення землі, тому прийняті виконавчим комітетом рішення про передачу у власність для ОСОБА_6 земельної ділянки, видача їй державного акту є незаконними і підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так як ОСОБА_6 фактично зайняла земельну ділянку, законним власником якої є ОСОБА_5, тому на неї слід покласти обовязок по звільненню ділянки.

Суд не знаходить підстав задовольнити вимогу позивача за первісним позовом про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету від 20.08.1993 року № 170 яким ОСОБА_6 дозволено будівництво індивідуального жилого будинку на земельній ділянці площею 0,10 га, що розташована в м. Полонному по вул. Дружби № 93. Наявність даного рішення не порушує права та законні інтереси ОСОБА_5, оскільки із нього не випливає, що для ОСОБА_6 в той час надавалась у користування саме земельна ділянка, яку купив позивач за первісним позовом.

Керуючись наведеним, ст.10, 60, ч. 3 ст. 209, ст. 212-215, ЦПК України суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Визнати незаконними та скасувати рішення виконавчого комітету Полонської міської ради від 22.01.1997 року № 467 про передачу ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки за адресою м. Полонне, вул. Дружби 93-а, площами 0,10 га для обслуговування жилого будинку, та 0,032 га для ведення особистого підсобного господарства, а також державний акт на право приватної власності на землю виданий для ОСОБА_6 27 лютого 1997 року про передачу їй у власність земельної ділянки, площею 0.132 га для обслуговування жилого будинку та для ведення особистого підсобного господарства розташованої в м. Полонне.

Зобовязати ОСОБА_6 звільнити земельну ділянку, розташовану в м. Полонне, по вул. Дружби, 65 належну ОСОБА_5, з якої вивезти будівельні матеріали.

В решті вимог цього позову відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_6 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подачі до суду першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий ________________