Червоноградський міський суд Львівської області
Справа № 2 - 184/10
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2010 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: головуючого судді Савуляка Р.В.

при секретарі Бицькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ Прибужжя, Ліквідатора ВАТ "Прибужжя арбітражного керуючого ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зарахування у трудовий стаж для призначення пенсії періоду з дня звільнення по день фактичного розрахунку, поновлення на роботі з оплатою середнього заробітку за час незаконного звільнення відшкодування моральної шкоди, та стягнення витрат на правову допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по заробітній платі та відшкодування моральної шкоди.

У своїх вимогах посилається на те, що працювала у ВАТ «Прибужжя» з 1981 року на різних посадах.

Із 2004 року підприємство не виплачує їй заробітну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 12 671, 99 гривень.

Просила стягнути заборгованість по заробітній платі, та 28 000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги збільшувала та уточнювала ( а.с. 7- 10, 36-40 ). Зазначила про те, що 14 липня 2008 року її було звільнено з роботи у зв язку із банкрутством ВАТ Прибужжя.

Звільнення її з роботи проведено із грубим порушенням вимог трудового законодавства, без згоди профспілкового комітету підприємства, головою якого вона була обрана.

Просила стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 173 985, 75 гривень, зарахувати у трудовий стаж для призначення пенсії період з дня звільнення по день фактичного розрахунку, поновити її на роботі майстром пилорами ВАТ Прибужжя, з оплатою середнього заробітку за час незаконного звільнення в сумі 159 612,51 гривень, стягнути моральну шкоду - 100 000 гривень та витрати на правову допомогу.

Представник ВАТ Прибужжя в судове засідання не зявився. про причини неявки суд не повідомив.

Арбітражний керуючий ВАТ Прибужжя ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився просив, справу розглядати у його відсутності.

Вислухавши пояснення позивача, оцінивши наявні у справі письмові документи суд вважає, що зазначені вимоги не можуть бути задоволеними із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 із 01.08.1992 року працювала ВAT «Прибужжя» на різних посадах (а.с.23-28).

Згідно наказу № 7-к від 14.07.2008 року була звільнена з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України, у звязку із банкрутством та ліквідацією підприємства (а.с.23-26).

У відповідності до п. 1 ст. 40 КзпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його

чинності можуть бути розірваними власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідації реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Із матеріалів справи убачається, що ВАТ Прибужжя із 2007 року являється боржником із виплати заробітної плати та перебуває у стадії ліквідації без правонаступництва (а.с. 43-44).

Згідно ухвали Господарського суду від 16.02.2007 року порушено справу про банкрутство ВАТ Прибужжя і ліквідатором товариства призначено ОСОБА_3.

Відтак на підприємстві де працювала позивач у 2007 році відбулися зміни в організації виробництва і праці, які передбачили 100% скорочення чисельності працівників за п. 1 ст. 40 КзпП України, у тому числі ОСОБА_1

Скорочення позивачки було проведено у відповідності до вимог трудового законодавства із наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених главою III - А КЗпП України, тому підстав для поновлення останньої на роботу у ВАТ Прибужжя" та виплату їй коштів за час вимушеного прогулу та моральної шкоди не має.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1Л про стягнення середнього заробітку за затримку при звільненні та зарахування у трудовий стаж часу з моменту звільнення по час фактичного розрахунку то такі також є безпідставними.

У відповідності до ст. 117 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку виплачується за наявності вини власника або уповноваженого органу.

На даний час уповноваженим органом на ВАТ Прибужжя є арбітражний керуючий ОСОБА_2.

Упродовж 2008-2010 років зазначене підприємство господарської діяльності не здійснювало, тому відсутня вина арбітражного керуючого у невиплаті заборгованих сум позивачу.

Згідно судового наказу № 2 -н-3 80/09 від 10 грудня 2009 року із ВАТ Прибужжя в користь ОСОБА_1 стягнуто 36 673 грн. 28 коп. заборгованості п заробітній платі.

Тому, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 62, п.З ст.209, 212 ЦПК України, п. 1 ст.40, ст.ст. 232, 233, 234, 235, 236 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року №9 Про практику розгляду судами трудових спорів із наступними змінами та доповненнями, суд,-

ВИРІШИВ:

У вимогах ОСОБА_1 до ВАТ Прибужжя, Ліквідатора ВАТ Прибужжя - арбітражного керуючого ОСОБА_2 про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зарахування у трудовий стаж для призначення пенсії періоду з дня звільнення по день фактичного розрахунку, поновлення на роботі з оплатою середнього заробітку за час незаконного звільнення, відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаогу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Савуляк Р.В.