АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №22-ц-2146/2010р. Головуючий 1-ї інстанції Шишкін О.В.
Категорія: трудові Доповідач: Довгаль Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Коваленко І.П.

суддів Коровіна С.Г., Довгаль Г.П.

при секретарі Голіковій О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2009 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області, відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дзержинському районі м. Харкова, третя особа: ОСОБА_2, про скасування наказу про звільнення, наказів про позбавлення премій та надбавок, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2003 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дзержинському районі м. Харкова (далі відділення ВД Фонду в Дзержинському районі м. Харкова), про визнання незаконними ряду наказів, виданих начальником цієї установи, та які стосуються безпосередньо її.

У подальшому позивач неодноразово доповнювала та уточнювала позовні вимоги і в останній редакції просила: скасувати накази №67 від 02.09.2002р., №84 від 02.12.2002р., №85 від 02.12.2002р. та №5 від 03.02.2003р. відділення ВД Фонду в Дзержинському районі м. Харкова; поновити на роботі на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку, звітності і відшкодування шкоди потерпілим головного бухгалтера, визнавши наказ №33 від 11.06.2003року про її звільнення за п.5 ст.40 КЗпП України незаконним; стягнути незаконно позбавлені премії й надбавки в розмірі 431грн., заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 28 457грн.49коп., моральну шкоду в розмірі 12 000грн.,

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилалася на те, що по переводу з Харківського механічного заводу, згідно наказу №143 від 06.07.2001р. начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області, вона з 06 липня 2001 року була призначена на посаду начальника бухгалтерського обліку, звітності і відшкодування шкоди потерпілим головного бухгалтера відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дзержинському районі м. Харкова. Наказом №33 від 11.06.2003р. начальник відділення ВД Фонду у Дзержинському районі м. Харкова ОСОБА_2 незаконно звільнила її з роботи на підставі п.5 ст.40 КЗпП України (звязку з неявкою на роботу більше 4-х місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності). Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.04.2004року її поновлено на роботі на попередній посаді. Виконуючим обовязки начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області (далі Управління ВД Фонду в Харківській області) 05.07.2004р. видано наказ №213 про поновлення її на роботі. Позивач приступила до роботи 04 липня 2004р., отже вимушений прогул тривав з 11.06.2003р. по 04.07.2004р. включно.

09.12.2004року ухвалою судової колегії апеляційного суду Харківської області, залишеної без змін ухвалою касаційної інстанції - апеляційного суду Луганської області від 14.03.2008року, рішення суду першої інстанції скасовано і справу направлено на новий розгляд, т.я. до участі у справі не залучено в якості співвідповідача Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області в Харківській області (далі Управління ВД Фонду).

При новому розгляді справи в судовому засідання суду першої інстанції позивач та її представник заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві.

Представники відповідачів та третя особа в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2009 року позов задоволено частково. ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку, звітності і відшкодування шкоди потерпілим головного бухгалтера відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дзержинському районі м. Харкова. Скасовано накази №33 від 11.06.2003р. про звільнення, накази за №67 від 02.09.2002р., №84 від 02.12.2002р., №85 від 02.12.2002р., №5 від 03.02.2003р. Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму, недоотриману при остаточному розрахунку в розмірі 3 819грн.59коп., заробітну плату за час вимушеного прогулу з 11 червня 2003р. по 04 липня 2004 року в сумі 28 457грн.49коп., 431грн. в рахунок відшкодування незаконно позбавлених премій й надбавок, моральну шкоду в розмірі 6 000грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць в сумі 2 375грн.

11.01.2010року Управлінням ВД Фонду в Харківській області та відділення ВД Фонду в Дзержинському районі м. Харкова подано заяви про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2010 року вказані вище заяви про перегляд заочного рішення залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області просить скасувати заочне рішення і ухвалите нове про відмову ОСОБА_1 в позові в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, визнання наказів про позбавлення премій незаконними, стягнення недосплачених грошових сум та моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідачами допущені порушення норм трудового законодавства.

Статтею 40 КЗпП України визначено випадки розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, а також строкового договору до закінчення строку його чинності, за ініціативою власника або уповноваженого ним органу.

Зокрема, п.5 цієї статті передбачено розірвання трудового договору у звязку з незявленням на роботу протягом більш як чотирьох місяців підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки по вагітності і родах, якщо законодавством не встановлений тривалий строк збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні. За працівниками, які втратили працездатність у звязку з трудовим каліцтвом або професійним захворюванням, місце роботи (посади) зберігається до відновлення працездатності або встановлення інвалідності.

Суд встановив, що наказом №143 від 06 липня 2001 року ОСОБА_3 по переводу з Харківського механічного заводу була прийнята на посаду начальника бухгалтерського обліку, звітності і відшкодування шкоди потерпілим головного бухгалтера відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дзержинському районі м. Харкова, з окладом згідно штатного розкладу (а.с.278 том 1).

Наказом №33 від 11.06.2003 року начальника відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Дзержинському районі м. Харкова ОСОБА_1 звільнено з роботи на підставі п.5 ст.40 КЗпП України з 11 червня 2003 року (а.с.68 том 1).

Для застосування названих підстав для звільнення ОСОБА_1 стали листки непрацездатності, які видані позивачу міською поліклінікою №8 Дзержинського району м. Харкова, згідно яких вона знаходилася на лікарняному: з 04.02.2003р. по 17.02.2003р.; з 18.02.2003р. по 25.03.2003р.; з 26.03.2003р. по 04.04.2003р.; з 04.04.2003р. по09.04.2003р.; з 10.04.2003р. по 18.04.2003р.; з 19.04.2003р. по 30.04.2003р.; з 01.05.2003р. по 04.06.2003р. включно ( а.с.14-22 том 1).

Отже, час знаходження позивача на лікуванні, з урахуванням вищенаведених даних, становить рівно 4 місяця. Між тим, п.5 ст.40 КЗпП України передбачено звільнення з роботи коли непрацездатність працівника становить більше як чотири місяця.

Враховуючи ці обставини, законних підстав для звільнення позивача з роботи з підстав передбачених п.5 ст.40 КЗпП України у відповідачів не малося.

З огляду на те, що 05.06.2003року ОСОБА_1 ЛКК міської поліклініки №8 Дзержинського району м. Харкова видана довідка про те, що їй протипоказана праця повязана з підняттям ваги більше 5-ти кілограм, переохолодження, з психоемоційними та зірковим навантаженням, написання позивачкою заяви від 22.05.2003року про надання їй щорічної відпустки, починаючи з 02 червня 2003 року згідно графіку відпусток, є цілком правомірним (а.с.26, 56 том 1).

Колегія суддів погоджується також з висновком суду в частині визнання незаконними наказів за №67 від 02.09.2002р., №84 від 02.12.2002р., №85 від 02.12.2002р., №5 від 03.02.2003р., якими ОСОБА_1 безпідставно позбавлено премій й надбавок, які передбачені існуючою системою оплати праці у Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Судом правильно зроблено розрахунки сум, що підлягають стягненню з відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області на користь ОСОБА_1, а саме з урахуванням раніше сплачених їй коштів. При цьому при підрахунку суми, яка підлягала стягненню за час вимушеного прогулу судом правильно взято за підставу посадові оклади, які існували на час розгляду справи, а саме головного бухгалтера 1 240грн. та начальника відділу відшкодування шкоди потерпілим 1 135грн., оскільки на час звільнення в її обовязки входили виконання робіт по цим двом посадам.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику.

Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови №4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) (з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноваженого ним органа незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Оскільки в очах співробітників незаконним звільненням з роботи та низкою незаконних наказів про позбавлення премій і надбавок було принижено професійна якість позивачки та створені неможливі умови для праці, їй заподіяна моральна шкода.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що розмір стягнутої на користь ОСОБА_1 моральної шкоди 6 000грн. є значно завищеним, а тому підлягає зниженню до - 1 500грн., що буде відповідати дійсної міри завданих їй душевних страждань.

Доводи апеляційної скарги про скасування заочного рішення з тих підстав, що воно ухвалено 22.12.2009року у відсутності представників відповідачів в судовому засіданні, колегією суддів не приймаються, оскільки про час і місце розгляду справи відповідачі були повідомлені належним чином. Про це свідчить заява ОСОБА_2, в якій вона просить розглядати справу за її відсутністю в судовому засіданні (а.с.4 том 2), та заява представника Управління ВД Фонду ОСОБА_4, в якій вона просила перенести розгляд справи у цей день на інший, оскільки находилася на лікарняному (а.с.38 том 2). Але будь-яких документів на підтвердження цих обставин суду не надала.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307ч.1п.2, 309ч.1п.4, 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Харківській області задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2009 року змінити: зменшити розмір стягнення моральної шкоди з 6 000грн. до 1 500грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців.

Головуючий

Судді -