Справа № 2-806/2010
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.03.2010 року Котовський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Фабіжевського С.А.
при секретарі - Поберещенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,
Позивач звернувся до суду з позовом, при цьому наполягав: на встановленні факту належності ОСОБА_3 , договору купівлі-продажу від 07 квітня 1962 року, посвідченого Котовською державною нотаріальною конторою (реєстр № 579) засвідченого на ім`я « ОСОБА_3 »; на визнанні за відповідачкою, ОСОБА_2 , права власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як за спадкоємицею за заповітом; на визнанні дійсним договору купівлі-продажу Ѕ частку житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , укладеного 20 січня 2010 року, між ним, позивачем, та відповідачкою по справі; та на визнанні за позивачем права приватної власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 .
Відповідачка, позов визнала у повному обсязі, не заперечувала проти його задоволення.
Вислухавши сторони, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Але, нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу, та переоформити правовстановлюючі документи на себе, позивач не взмозі з наступних підстав.
Ѕ частку житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 (батьку відповідачки) на підставі договору купівлі-продажу від 07 квітня 1962 року, посвідченого Котовською державною нотаріальною конторою (реєстр № 579).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, при цьому згідно заповіту 28 січня 1997 року, посвідченого міською державною нотаріальною конторою (реєстр № 2-137), заповідав все своє майно відповідачці у тому числі і Ѕ частку житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 .
Відповідачка ж, у свою чергу, поховавши батька, ОСОБА_3 , виконавши всі звичаї з цим пов`язані, свідоцтво про право власності на спадщину не отримала з наступних підстав.
При посвідченні договору купівлі-продажу від 07 квітня 1962 року, посвідченого Котовською державною нотаріальною конторою (реєстр № 579) засвідченого, було допущено помилку, замість правильного « ОСОБА_3 » було зазначено « ОСОБА_3 »
Зазначені підстави і змусили позивача звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі.
Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Крім того суд, вважає за можливе попередньо визнати за відповідачкою, право приватної власності на спірну, зазначену вище Ѕ частку житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , у розумінні положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, бо, вона і фактично і юридично прийняла спадщину та за цей період не відмовилася від її прийняття і тільки зазначені вище підстави позбавляють її прийняти цю спадщину.
Також на підставі викладеного суд вважає, що заява підлягає задоволенню і в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу на підставі ст. 256 п. 1 п.п. 6 ЦПК України.
Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 130, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. ч. 1 ст. 207, 204, 256 п. 1 п.п. 6, 391, 392, 655, 1223, ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суд -
Вважати встановленим факт того, що договір купівлі-продажу від 07 квітня 1962 року, посвідчений Котовською державною нотаріальною конторою (реєстр № 579) засвідченого на ім`я « ОСОБА_3 » у дійсності належить ОСОБА_3 .
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як за спадкоємицею за заповітом.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу Ѕ частку житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 , укладений 20 січня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на Ѕ частку житлового будинку з відповідними господарчими спорудами та будівлями АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення, шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження (апеляційної заяви), а в подальшому апеляційної скарги в 20-ти денний строк з дня подачі зазначеної заяви.

По закінченню строків на апеляційне оскарження і не надходження апеляції, а також в разі не скасування цього рішення в апеляційному порядку воно набирає законної сили.

Суддя -