Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 2-3696/2010
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Ярмак М. І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, та представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа без самостійних вимог: служба у справах дітей Бориспільської міської ради Київської області (орган опіки та піклування), про розірвання шлюбу та визнання місця проживання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в :

11 березня 2009 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 4 лютого 2001 року у відділі запису актів громадянського стану Посольства України в Республіці Корея м. Сеулі зареєстровано шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_4, про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №001. Це у сторін перший шлюб в якому народились двоє дітей: сини ОСОБА_7 (22.08.1996 р.н.) та ОСОБА_8 (01.05.2003 р.н.). Сімейне життя в них не склалось, у звязку з чим з січня 2008 року шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, сімя фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивачка просить розірвати шлюб в судовому порядку.

02.11.2010 року представник відповідача ОСОБА_2 звернувся з зустрічною позовною заявою, в якому вказував, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обовязків, перешкоджає реалізації батьківських прав відповідачу подальше залишання дітей напризволяще разом із матірю відповідачки є неприпустимим, враховуючи особу матері відповідачки, тому просив суд визначити місце проживання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити його проживання разом із позивачем ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 та просив суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю, проти задоволення зустрічного позову заперечила в частині встановлення місця проживання дитини.

Представник відповідача в судове засідання 15.11.2010 року не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Просив проводити розгляд справи за його відсутності. Раніше первісний позов визнав та просив додатково задовольнити зустрічний позов щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_8, а саме за місцем проживання батька.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення вимог про визначення місця проживання дитини заперечила, зважаючи на те, що фактично сторони проживають за місцем своєї роботи в Китайській Республіці.

Неповнолітній свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що він не бажає спільного проживання зі своїм батьком, зважаючи на те, що останній застосував неодноразово фізичну силу до матері та нього особисто, а молодший син ОСОБА_9 іноді був свідком таких подій.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 підтвердили, що вихованням дітей сторін займається ОСОБА_6 і останні проживають у неї вдома, вона сама має освіту викладача та відповідні умови для проживання дітей. Щоб ОСОБА_4 приділяв увагу дітям їм не відомо.

Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про достатність підстав для задоволення позову ОСОБА_6, а зустрічну позовну заяву представника відповідача ОСОБА_11 задовольнити частково.

Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України.

Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 4 квітня 2001 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане відділом запису актів громадянського стану Посольства України в Республіці Корея м. Сеулі, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №001 (а.с.4). У сторін це перший шлюб. В шлюбі народились двоє дітей: сини ОСОБА_7 (22.08.1996 р. н.) та ОСОБА_8 (01.05.2003 р.н.).

З наданих в ході судового розгляду пояснень представника позивачки, вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим ОСОБА_6 відмовляється від примирення. З січня 2008 року вона разом з чоловіком не проживає, спільного господарства не веде.

Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачкою та відповідачем відсутній, однак наявний спір між позивачкою та відповідачем щодо утримання та місця проживання дитини сина ОСОБА_9.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_7 та малолітнього ОСОБА_8, й на момент розгляду справи перебувають закордоном, тому встановлення умов для проживання меншого сина в суді є неможливим, а представник ОСОБА_4 відповідних доказів необхідності проживання сина ОСОБА_9 з ним чи з його батьками в м. Северодонецьк не надав.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_4 має право на спілкування з дітьми, що підтверджено відповідним рішенням виконавчого комітету Бориспільської міської ради Київської області. Однак суд не вбачає підстав для можливості окремого проживання двох рідних братів з цього приводу.

Заслухавши пояснення свідків та представників сторін, суд вважає, що визначення місця проживання сина ОСОБА_9 з батьком ОСОБА_4 є недоцільним зважаючи на встановлені судом обставини.

З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивачка й звернулася з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України. Що також підтверджено ОСОБА_4

З цих підстав у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

ОСОБА_4 той факт, що сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, що унеможливлює їх подальше сумісне проживання, та стало причиною звернення позивачки до суду. При ухваленні рішення судом враховано бажання позивачки та відповідача швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між сторонами є неприпустимими.

Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, у звязку з чим шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Судові витрати по справі, а саме суму судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп. віднести на рахунок ОСОБА_5, яка сплатила їх при подачі позовної заяви.

Судові витрати за розгляд зустрічного позову ОСОБА_4, а саме 17 грн. 00 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, - віднести на рахунок останнього.

Керуючись ст.ст. 110 ч.1, 112 СК України, ст.ст. 88, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_5 задовольнити, а зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований 4 квітня 2001 року у відділі запису актів громадянського стану Посольства України в Республіці Корея м. Сеул, запис в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу №001.

У задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Судові витрати по справі, а саме суму судового збору в розмірі 8 грн. 50 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 7 грн. 50 коп. віднести на рахунок ОСОБА_5, яка сплатила їх при подачі позовної заяви.

Судові витрати за розгляд зустрічного позову ОСОБА_4, а саме 17 грн. 00 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, - віднести на рахунок останнього.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 20.11.2010 року.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_12