АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-849 Головуючий 1 інст. Козирєва Г.М.
Категорія: визначення порядку Доповідач Кірсанова Л.І.
користування земельною ділянкою.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.

при секретарі Козир Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційні скарги ОСОБА_1 Євлампієвича та ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 Євлампієвича, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 Євлампієвича до ОСОБА_4 , виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання недійсною угоди на придбання самовільних будівель, знесення самовільних будівель, визнання права власності на водопровід, зобовязання відповідача вчинити певні дії, - ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2003 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, а після його смерті до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про перерозподіл ідеальних часток та визначення порядку користування земельною ділянкою. В процесі слухання справи позивачка змінила свої позовні вимоги, просила визначити порядок користування земельною ділянкою в сел. Високий по вул. Комінтерна, 82 Харківського району Харківської області. Посилалася на те, що житловий будинок за вказаною адресою зареєстровано в КП „ХРБТІ на праві власності за нею ОСОБА_4 в 83/ 250 частинах на праві договору купівлі-продажу, посвідченого Першою державною нотконторою 12.07.1991 р.; за ОСОБА_1 Євлампієвичем в 43/125 частинах на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Першою державною нотконторою 12.07.1991 р.; за ОСОБА_2, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 в 81/ 50 частині на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу 09.10.2000 р., свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації ХМБТІ 11.02.2000 р.

В даний час між співвласниками не досягнуто угоди щодо користування земельною ділянкою, закріпленою за цим житловим будинком. Тому позивач ОСОБА_4 просить встановити порядок користування земельною ділянкою за другим варіантом, визначеним у висновку судової будівельно технічної експертизи ХНДІСЕ від 17.08.2004 року, який відповідає ідеальним часткам у власності та фактичному користуванню земельною ділянкою, що склався між співвласниками будинку з 1970 року.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги ОСОБА_4 не визнав. Вважає, що порядок користування земельною ділянкою необхідно встановити за додатковим 1У варіантом висновку, наданого експертом ОСОБА_6, який передбачає ізоляцію його земельної ділянки. Також він звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_4 виконавчого комітету Височанської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання недійсною угоди на придбання самовільних будівель, знесення самовільних будівель, визнання права власності на водопровід, зобовязання відповідача вчинити певні дії. При цьому він посилався, що для здійснення заїзду на спільну територію, що при четвертому варіанті користування земельною ділянкою виділяється співвласникам ОСОБА_4 та сімї ОСОБА_3, необхідно зобовязати ОСОБА_4 знести прибудову до будинку літ. „а2, сарай літ. „Б, надвірну вбиральню літ „Г, погріб літ. „В, оскільки вони є самочинними, визнавши договір купівлі - продажу від 12.07.1991 р. частково недійсним в частині купівлі цих самочинних будівель ОСОБА_4. Це з його точки зору, необхідно для розмежування безконфліктного користування земельною ділянкою. Крім того, як вважає ОСОБА_1, необхідно зобовязати ОСОБА_4 перенести його газовий ввід за первісним проектом. Визнати водопровід „К в цілому його власністю, так як він надав дозвіл ОСОБА_4 зробити врізку в його водопровідному колодязі.

Крім того, ОСОБА_7 звертався з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4 про знос самовільних будівель, припинення небезпечного утримання бджіл, виділення окремого двору та виходу виїзду на вул. Комінтерна. Також він разом з ОСОБА_1 звертався з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_4, виконкому Височанської селищної ради Харківського району, про визнання недійсною угоди на придбання ОСОБА_4 самовільних будівель та про знос самовільних будівель. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 грудня 2009 р. закрито провадження у справі за вказаними позовними заявами ОСОБА_5 у звязку з його смертю 10 січня 2008 року ( а. с. 370, 397).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_8 в судове засідання не зявилися, як зазначено в рішенні суду, були належним чином повідомлені про день та час слухання справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням. Самостійних вимог вони не заявляли.

Виконком Височанської селищної ради до суду не зявився, просив слухати справу у відсутності його представника. Також самостійних позовних вимог не заявляв.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2009 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, розташованою в сел. Високий по вул. Комінтерна, 81 Харківського району Харківської області, згідно другого варіанту порядку користування земельною ділянкою висновку судової будівельно технічної експертизи ХНДІСЕ ім. Бокаріуса № 5458 від 17 серпня 2004 року, виділивши в користування ОСОБА_4 земельну ділянку площею 899 кв. м. Так як частина земельної ділянки залишається в спільному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 884 кв. м. ( 899 30/2), в тому числі під будівлями 105 кв. м.;

Виділено в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 931 кв. м.. Так як частина земельної ділянки залишається в спільному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 907 кв. м. ( 931- 48/2), в тому числі під будівлями 81 кв. м..

Виділено в спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельну ділянку площею 877 кв. м. Так як частина земельної ділянки залишається в спільному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 838 кв. м. ( 877 48/2- 30/2), в тому числі під будівлями 94 кв. м.

Межа розділу земельної ділянки ділить земельну ділянку на ділянки:

Ділянку загального користування: площею 48 кв. м., шириною 4,0 та довжиною 12,0 м.;

Ділянку загального користування: площею 30 кв. м.;

Від червоної лінії по вул. Комінтерна, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 3,5 та 11,8 м, далі по прямій лінії довжиною 27,4 до ділянки загального користування, далі повернувши наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 3,5 кв. м. по границі земельної ділянки, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 27,4 м та 4,0 м;

Від червоної лінії по вул. Комінтерна , розділивши огорожу на ділянки з розмірами 11,8 м та 16,15 м, далі по прямій лінії довжиною 10,9, потім по прямій лінії довжиною 2,0 м, далі по лінії розділу житлового будинку з прибудовами, далі по прямій лінії довжиною 1,0 м, далі повернувши наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 9,8 м до ділянки загального користування.;

Від ділянки загального користування по прямій лінії довжиною 54,2 кв. м до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 10,0 м та 10,9 м;

Від прибудови літ „а по прямій лінії довжиною 9,0 м, далі повернувши наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 3,5 м, далі повернувши направо під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 50,1 м до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 10,9 м та 10,9 м, відповідно до Схеми земельної ділянки додатка №2 висновку №5456 судової будівельно технічної експертизи ХНДІСЕ від 17.08.2004 р.

Відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, виконкому Височанської селищної ради Харківського району та області про визнання недійсною угоди на придбання ОСОБА_4 самовільних будівель та про знос самовільних будівель, визнання права власності на водопровід та про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і постановити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Також він не згоден з висновками рішення щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою, згідно другого варіанту порядку користування земельною ділянкою висновку судової будівельно технічної експертизи ХНДІСЕ ім.. Бокаріуса № 5458 від 17 серпня 2004 року. Вважає, що порядок користування земельною ділянкою необхідно встановити за додатковим IV варіантом висновку, наданого експертом ОСОБА_6, який передбачає ізоляцію його земельної ділянки. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції. В цій частині він просить рішення суду змінити.

Крім того, з апеляційною скаргою звернулися також ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення по справі, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права, просять рішення скасувати і справу направити на новий розгляд того ж суду в іншому його складі, або постановити нове рішення про встановлення порядку користування земельною ділянкою за додатковим IV варіантом висновку, наданого експертом ОСОБА_6 Також вважають, що суд безпідставно не задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4К про визнання недійсною угоди на придбання ОСОБА_4 самовільних будівель та про знос самовільних будівель, визнання права власності на водопровід та про зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 про встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою згідно другого варіанту порядку користування земельною ділянкою, запропонованого висновком судової будівельно технічної експертизи ХНДІСЕ ім.. Бокаріуса від 17 серпня 2004 року, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами фактично склався порядок користування спірною земельною ділянкою ще з 1970 року. Тому районний суд вважав, що це ідеальний варіант, який відповідає інтересам всіх співвласників, не потребує зносу будь - яких будівель, які існують на цій земельній ділянці з давнього часу, і не порушують прав будь - кого з користувачів цією земельною ділянкою.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи , зібраним по справі доказам та вимогам закону.

Відповідно ч.2 ст. 377 ЦК України, ч.4 ст. 120 Земельного Кодексу України, якщо житловий будинок, будівлі або споруди розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі іх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування, а також пропорційно часткам осіб у праві власника на будівлю.

Посилання апелянтів ОСОБА_1 та сімї ОСОБА_3, що найбільш прийнятним є четвертий варіант землекористування є безпідставне.

Суд першої інстанції обґрунтовано вважав цей варіант неприйнятним, оскільки він враховує лише інтереси співвласника будинку ОСОБА_1 та відповідає його прагненням ізолюватися від інших співвласників. Але цей варіант не враховує інтереси інших співвласників і позбавляє третього співвласника - сімю ОСОБА_3 вїзду у двір, яким вони постійно користувалися і передбачає влаштування іншого вїзду при умові знесення всіх господарчих будівель ОСОБА_4, розташованих з боку будинку № 80, що є недопустимим для неї. При другому варіанті землекористування не передбачено знесення ні чиїх будівель, а при четвертому варіанті- передбачено знесення деяких будівель ОСОБА_4 З пояснень її представника в судовому засіданні апеляційного суду вбачається, що у разі знесення цих будівель може зруйнуватися його частина будинку, так як будинок старий.

В звязку з наведеним суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_4 та встановив порядок користування земельною ділянкою за другим варіантом землекористування, за яким частина земельної ділянки площею 30 кв. м. залишається в спільному користуванні 1 та 3 співвласників, тобто ОСОБА_4К . та сімї ОСОБА_3;

Частина земельної ділянки площею 48 кв. м. залишається в загальному користуванні 2 та 3 співвласників, тобто ОСОБА_1 та сімї ОСОБА_3;

1 співвласнику ОСОБА_4 на 83/250 частин виділяється в користування земельна ділянка площею 899 кв.м. Так як частини земельної ділянки залишається в спільному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 907 кв. м. ( 899- 30/2), в тому числі під будівлями 105 кв. м.;

2 співвласнику ОСОБА_1 на 43/125 частин виділено в користування земельна ділянка площею 931 кв.м. Так як частина земельної ділянки залишається в спільному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 907 кв. м. ( 931- 48/2, в тому числі під будівлями 81 кв. м;

3 співвласнику сімї ОСОБА_3 на 811/250 частин виділяється в користування земельна ділянка площею 877 кв. м. Так як частина земельної ділянки залишена в спільному користуванні, площа земельної ділянки в особистому користуванні складає 838 кв.м. ( 877-48/2 30/2), в тому числі під будівлями 94 кв. м.

Межа розділу земельної ділянки ділить земельну ділянку на ділянки:

ділянку загального користування: площею 48 кв. м., шириною 4,0 та довжиною 12,0 м.;

ділянку загального користування: площею 30 кв. м.;

Від червоної лінії по вул. Комінтерна, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 3,5 та 11,8 м, далі по прямій лінії довжиною 27,4 до ділянки загального користування, далі повернувши наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 3,5 кв. м. по границі земельної ділянки, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 27,4 м та 4,0 м;

Від червоної лінії по вул. Комінтерна , розділивши огорожу на ділянки з розмірами 11,8 м та 16,15 м, далі по прямій лінії довжиною 10,9, потім по прямій лінії довжиною 2,0 м, далі по лінії розділу житлового будинку з прибудовами, далі по прямій лінії довжиною 1,0 м, далі повернувши наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 9,8 м до ділянки загального користування.;

Від ділянки загального користування по прямій лінії довжиною 54,2 кв м до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 10,0 м та 10,9 м;

Від прибудови літ „а по прямій лінії довжиною 9,0 м, далі повернувши наліво під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 3,5 м, далі повернувши направо під кутом 90 градусів по прямій лінії довжиною 50,1 м до границі земельної ділянки, розділивши огорожу на ділянки з розмірами 10,9 м та 10,9 м, відповідно до Схеми земельної ділянки додатка №2 висновку №5456 судової будівельно технічної експертизи ХНДІСЕ від 17.08.2004 р.

Крім того, матеріали справи свідчать, що позивач ОСОБА_4 на законних підставах, а саме відповідно договору купівлі - продажу частини житлового будинку від 12.07.1991 р., посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району та області, володіє 83/250 частинами житлового будинку, в тому числі ? частини сараю літ „Б, ? частиною водопроводу „к, 1/3 огорожі / а. с. 12,17).

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 не є стороною цього договору, не має відношення до господарчих будівель, що перейшли у власність ОСОБА_4 за цим договором, і не вправі заявляти вимоги щодо визнання частково недійсним цього договору. Його частка в спільній частковій власності знаходиться з іншої частини садиби. Місце розташування господарчих будівель, про знос яких ним заявлено вимоги, не порушує будь яким чином його прав власника та користувача земельною ділянкою. Всі ці будівлі були побудовані частково Харківською швейною фабрикою ім. Тінякова, частково ОСОБА_4 з дозволу власника будинку-Швейної фабрики ще до укладення цього договору. При вирішенні цієї частини позовних вимог судова колегія також враховує, що самовільні будівлі є у всіх співвласників, що вбачається з листа Швейної фабрики ( а. с. 197). Але питання про знос самовільних будівель ОСОБА_1 заявляє тільки відносно ОСОБА_4 Тому районний суд обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про знос ОСОБА_4 самовільних будівель.

Крім того, суд першої інстанції правильно відмовив ОСОБА_1 також і в задоволенні позовних вимог про визнання в цілому за ним права власності на водопровід, 1/ 2 частина якого перейшла до ОСОБА_4 за договором купівлі - продажу від 12.07.1991 р. ( а. с. 12).

Також правильно суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про зобовязання її перенести газовий ввід ОСОБА_1 за первісним проектом, оскільки ці вимоги нічим не обґрунтовано.

Судова колегія вважає необґрунтованим посилання апелянтів в суді апеляційної інстанції, що суд першої інстанції ухвалою від 15 грудня 2009 р. в порушення норм процесуального права у звязку зі смертю 10.01.2008 р. ОСОБА_5 закрив провадження у справі за його позовними заявами до ОСОБА_4 про знос самовільних будівель, припинення небезпечного утримання бджіл, виділення окремого двору та виходу виїзду на вул. Комінтерна та за його позовною заявою до ОСОБА_4, виконкому Височанської селищної ради Харківського району, про визнання недійсною угоди на придбання ОСОБА_4 самовільних будівель та про знос самовільних будівель. Матеріали справи свідчать , що члени сімї померлого ОСОБА_3, ОСОБА_2 таких позовних вимог не заявляли. ( а. с. 326, . 370, 397).

Крім того, як відповідачі вони в судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про день та час слухання справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням.. Самостійних вимог вони не заявляли.

Безпідставне також посилання апелянтів в судовому засіданні апеляційного суду, що районний суд не розглянув позовні вимоги Височанської селищної ради про знос самовільних будівель ОСОБА_4, так як такої позовної заяви матеріали справи не містять. Заява, на яку посилаються апелянти, що міститься на а. с. 381, не є самостійною позовною заявою, так як не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

За таких обставин доводи апеляційних скарг фактично повторюють доводи апелянтів, викладені ними в судових засіданнях суду першої інстанції та не спростовують висновків рішення суду, яке ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Тому підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає.

В звязку з наведеним апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 Євлампієвича та ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2009 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України в 2-місячний термін з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: