Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2010 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої судді Бондарчук Л.А.

при секретарі Борикіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові за правилами ч.2 ст.197 КК України справу за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 22.04.2008 року під час ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_3 на 124 км + 613 м автодороги Житомир Чернівці їм обом були спричиненні тілесні ушкодження середньої тяжкості, в результаті чого вони зазнали моральних страждань.

Судом залучено до участі у справі в якості третіх осіб Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Старокостянтинівському районі та Страхову групу «ТАС».

Позивач ОСОБА_2 подав до суду заяву, де позов про стягнення із ОСОБА_3 100 000 грн. моральної шкоди підтримав та просив розглядати справу у його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, де позов про стягнення із ОСОБА_3 150 000 грн. моральної шкоди підтримав та просив розглядати справу у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що проти відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 не заперечує, однак суми такого відшкодування занадто великі.

Представники третіх осіб - Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в Старокостянтинівському районі та Страхової групи «ТАС», які повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися. Від представника Страхової групи «ТАС», надійшла телеграма, де просить перенести розгляд справи у звязку із неможливість явки представника в судове засідання, однак суд не визнає дану причину поважною і тому вважає можливим розглядати справу у його відсутності. .

Дослідивши надані докази та матеріали кримінальної справи №1-29/09, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом обєктивно встановлено, що 22 квітня 2008 року біля 15 години 30 хвилин ОСОБА_3, керуючи власним автомобілем марки Ауді-А8, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по автодорозі Житомир-Чернівці в напрямку м. Старокостянтинів із швидкістю більше 90 км/год. біля с. Сахнівці Старокостянтинівського району, на порушення п.п. 10.1, 12.6 «г», 14,2 «в» Правил дорожнього руху України, перед початком обгону не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, що зустрічна смуга руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на зустрічну смугу руху, де зіткнувся із автомобілем «Шевроле», держномер АА 5987 АМ під куруванням ОСОБА_5 В результаті ДТП пасажири автомобіля «Шевроле» ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вироком Старокостянтинівського районного суду від 16.07.2009 року ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений за ч.2 ст.286 КК України.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області вирок в частині вирішення цивільних позовів потерпілих по справі скасовано та справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Ці обставини визнаються сторонами та підтверджуються: матеріалами кримінальної справи №1-29/09.

Згідно ч. 2 ст. 1187 даного Кодексу шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина 5 цієї статті передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

П.1 ч.2 ст.1167 цього ж Кодексу передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Суд вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спричинені моральні страждання внаслідок отримання ними тілесних ушкоджень, що потягло втрату нормальних життєвих звязків і вимагало від них додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вимоги розумності та справедливості суд вважає, що розмір даного відшкодування слід визначити : ОСОБА_1 в сумі 45 000 грн., ОСОБА_2, оскільки внаслідок ДТП він став інвалідом ІІІ групи 50 000 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167 ч.1, 1187 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 50 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 45 000 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічний розгляд справи - 120 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом такого ж строку з дня отримання рішення.

Суддя: