АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Категорія: інші Доповідач: Довгаль Г.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2010 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Овсяннікової А.І.

суддів Ситнік О.М., Довгаль Г.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, орган опіки і піклування Орджонікідзевського районної у м. Харкові ради, сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ХМУ МВС України в Харківській області, про реєстрацію дитини за фактичним місцем проживання, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, третіх осіб: ОСОБА_4, органу опіки і піклування Орджонікідзевського районної у м. Харкові ради, сектора громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ХМУ МВС України в Харківській області, в якому просила зняти з реєстраційного обліку неповнолітню дочку - ОСОБА_6,2006р.н., яка зареєстрована за її місцем проживання - у кв.№343 будинку №77 по вул. Івана Каркача м. Харкова та зареєструвати дитину за місцем її фактичного проживання - у батька ОСОБА_1 - в кв.№68 будинку №20-А по вул. Сергія Грицевця м. Харкова.

Заявлені вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що з 11.03.2006р. по 17.02.2010р. перебувала з ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку - ОСОБА_6, 2006р.н. і сина ОСОБА_7,2008р.н. Між ними досягнуто усної згоди про те, що дочка ОСОБА_8 буде проживати разом з батьком, а син ОСОБА_9 залишиться проживати з нею. На даний момент вона має намір поліпшити свої житлові умови, а саме переїхати жити з дочкою від попереднього шлюбу ОСОБА_10,15.03.2000р.н., та сином ОСОБА_7,2008р.н., із однокімнатної квартири АДРЕСА_1 до трикімнатної квартири АДРЕСА_2, які на праві власності належать її матері. Оскільки дочка ОСОБА_8 деякий час проживає разом з батьком, вона запропонувала ОСОБА_1 перереєструвати дитину за місцем її фактичного проживання, на що відповідач відреагував негативно і відповів, що не має наміру реєструвати малолітню дитину в квартирі своїх батьків. Окрім того, позивач посилається на те, що відповідачу було запропоновано дати згоду на виписку ОСОБА_6 з вищевказаних однокімнатної до трикімнатної квартири, але на це він також не погодився.

У червні 2010 року надано уточнену позовну заяву, в якій в якості другого позивача заявлено ОСОБА_3 мати ОСОБА_2 і в якості третіх осіб ОСОБА_5 мати відповідача та сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ХМУ МВС України в Харківській області.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав, подав на нього письмові заперечення, в яких зазначає, що відповідно до положень п.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків. Ця норма закону не порушена ніяким чином, оскільки його донька ОСОБА_6 проживає разом з ним (з одним із батьків), а саме з 23 лютого 2007 року, тобто з того дня коли її мати ОСОБА_2 залишила йому дочку на утримання та виховання. Вимоги ст.18 Закону України „Про охорону дитинства, в якій йде мова, що дитина наймача або власника жилого приміщення має право користуватися таким приміщенням нарівні з власником або наймачем, також ним не порушена, т.я. дитина, яка проживає з ним, користується житлом нарівні з ним та іншими співмешканцями - власниками квартири.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_11 і позивач ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позову з підстав, наведених у його письмових запереченнях.

Треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також заперечували проти задоволення позову, вказуючи на те, що позивачка у лютому 2007 року принесла малолітню онуку ОСОБА_6 на роботу до ОСОБА_5 і залишила її, відмовившись від виховання. У звязку з чим вони були змушені забрати дитину жити до себе у квартиру, в якій проживав і по теперішній час проживає батько дитини ОСОБА_1 На початку 2010року позивач разом з працівниками міліції зявилася до них у квартиру і заявила, що буде проживати разом з ними, мотивуючи тим, що в цій квартирі проживає її дитина. Цими діями, як вони вважають, позивач виявила бажання відібрати квартиру, тому вони не згодні на реєстрацію онуки в їхній квартирі, однак не заперечують проти її проживання.

Представник третьої особи органу опіки і піклування Орджонікідзевської районної у м. Харкові ради вважав за можливе зареєструвати неповнолітню дитину - ОСОБА_6 за місцем проживання батька, оскільки вона тривалий час проживає у кв.№68 будинку №20-А по вул. Сергія Грицевця м. Харкова.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2010 року позов задоволено. Зобовязано сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ХМУ МВС України в Харківській області зняти з реєстраційного обліку малолітню ОСОБА_6, 07.05.2006р.н. в АДРЕСА_3 та зареєструвати за місцем проживання батька ОСОБА_1 за адресою: м. Харків вул. С. Грицевця,20-А кв.№68.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. При цьому вказує на те, що згідно діючого законодавства місцем реєстрації дитини є місце проживання одного з батьків, але не обовязково з тим, з яким фактично мешкає дитина. Зазначає, що місце фактичного проживання і місце державної реєстрації не є тотожними поняттями. Крім того, жодної імперативної норми закону, яка б зобов'язувала або хоча б дозволяла в судовому порядку перереєструвати дитину, у якої вже мається державна реєстрація (тобто взагалі відсутній предмет цивільно-правового спору) за місцем проживання того з батьків, з ким вона фактично проживає, не існує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов та зобовязуючи сектор громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ХМУ МВС України в Харківській області зняти неповнолітню ОСОБА_6,2006р.н. з реєстрації за місцем проживання і реєстрації її матері та зареєструвати за місцем проживання батька ОСОБА_12 - в кв.№68 будинку №20-А по вул. С. Грицевця в м. Харкові, суд першої інстанції виходив з того, що реєстрація повинна бути за фактичним місцем проживання дитини.

З таким висновками суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов їх без повного, всебічного та обєктивного зясування дійсних обставин справи, прав та обовязків сторін у даних правовідносинах, з порушенням норм процесуального права і неправильним тлумаченням норм матеріального права.

Так, судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони знаходилися у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2006року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_6, 07.05.2006р.н. та сина ОСОБА_7, 03.04.2008р.н.

Шлюб між подружжям ОСОБА_7 розірвано за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.02.2010року. Цим рішенням місце проживання неповнолітніх дітей не вирішувалося (а.с.8).

Згідно довідки №1424 від 01.06.2010року, яка видана дільницею №48 комунального підприємства „Жилкомсервіс, з 16 січня 2008 року в кв.№343 будинку №77 по бул. ОСОБА_13 в м. Харкові значаться зареєстрованими: позивач - ОСОБА_2 і її діти дочка ОСОБА_10,2000р.н., і дочка ОСОБА_6,2006р.н. (а.с.48).

Як свідчать матеріали справи, сторони неодноразово зверталися із заявами до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Орджонікідзевської районної у м. Харкові ради з приводу визначення участі батьків у вихованні дітей, в тому числі для вирішення питання зняття дітей з реєстраційного обліку без згоди батьків. Згідно витягу з протоколу №11 від 21 квітня 2010 року засідання вищеназваної комісії, батькам дітей рекомендовано вирішувати питання про визначення місця проживання дітей у судовому порядку на підставі ст.161 Сімейного кодексу України (а.с.12).

Статтею 29 ЦК України визначено, що є місцем проживання фізичної особи.

Згідно положень ч.1 цієї статті місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає (ч.1 ст.209 ЦК України).

Фізична особа може мати кілька місць проживання (ч.6 ст.29 ЦК України).

Разом з тим, ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003р. №1382-ІV, визначено термін реєстрації. Реєстрація внесення відомостей в паспортний документ про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженому центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Отже, реєстрація це адміністративний акт щодо визначеного місця проживання.

На даний час реєстрація малолітньої ОСОБА_6,2006р.н., проведена за місцем проживання її матері ОСОБА_2М у кв.№343 будинку №77 по бул. ОСОБА_13 м. Харкова.

Оскільки дитина вже зареєстрована за адресою матері, тому перереєстрація її за іншою адресою по суті передбачає визначення її місця проживання. Однак таке питання позивачкою не ставилося.

Беззаперечних доказів щодо вирішення між батьками спору відносно проживання дитини сторонами ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції відповідач, хоча дитина і проживає у нього, але це не свідчить безумовно про відсутність можливих питань з цього приводу з боку позивачки.

Крім того, задовольняючи позов, суд зобовязав третю особу зробити певні дії з цього питання, що взагалі не припустимо.

За таких обставин оскаржуване рішення на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у позові.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.3),п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 02 вересня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, орган опіки і піклування Орджонікідзевського районної у м. Харкові ради, відділ громадянства, міграції і реєстрації фізичних осіб Орджонікідзевського РВ ХМУ МВС України в Харківській області, про реєстрацію дитини за фактичним місцем проживання відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -