Справа №22-ц-362 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2010 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області у складі :

головуючого Шевченка В.А.,

суддів Семеній Л.І., Білецького О.М.,

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2009 року

у справі за позовом ОСОБА_2

до публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк

про визнання незаконною підвищення процентної ставки та недійсною умову договору,

в с т а н о в и л а:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ „ПриватБанк, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 листопада 2007 року між нею та відповідачем був укладений кредитний договір №DN81AR03110233, за яким позивачеві надавалися кредитні кошти на строк з 27.11.2007 року по 26.11.2014 року у розмірі 194952,40 грн. на наступні цілі: 126900 грн. на споживчі цілі (купівлю автомобіля); 34 грн. для сплати реєстрації предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; 7233,30 грн. на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу №DN81AR03110233 від 27.11.2007 року, договором особистого страхування №DN81LK03110233 від 27.11.2007 року на строк до 26.11.2008 року; 10152 грн. винагороди за надання фінансового інструменту та 50633,10 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,80% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Період оплати за договором встановлений з 24 по 28 число кожного місяця, з обов`язком сплачувати щомісяця починаючи через місяць в період сплати коштів у сумі 3097,63 грн.

В лютому 2009 року працівники банку повідомили її в усній формі про підвищення в односторонньому порядку відсоткової ставки з 25.02.2009 року.

Позивач вважає підвищення таким, що протирічить чинному законодавству, в зв`язку з чим просила суд визнати незаконним збільшення з 25.02.2009 року відсоткової ставки за користування кредитом та визнати недійсною умову п. 2.3.1 кредитного договору №DN81AR03110233 від 27 листопада 2007 року та стягнути судові витрати з відповідача.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2009 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано такими, що не відповідають чинному законодавству збільшення ПАТ КБ „ПриватБанк відсоткової ставки за користування кредитом за кредитним договором №DN81AR03110233 від 27.11.2007 року, визнано недійсною умову пункту 2.3.1 кредитного договору як таку, що не відповідає вимогам закону.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ „ПриватБанк, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Вказує, що відповідно до п.2.3.1 укладеного з позивачем договору, банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який підтримав скаргу з мотивів в ній викладених, позивача, який заперечує проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом першої інстанцій встановлено, що 27 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ „ПриватБанк був укладений договір №DN81AR03110233. Відповідно до п. 7.1 договору банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти на строк з 27.11.2007 року по 26.11.2014 року включно у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 194952,40 грн. на наступні цілі: 126900 грн. на споживчі цілі (купівлю автомобіля); 34 грн. для сплати реєстрації предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 договору; 7233,30 грн. на сплату страхових платежів за договором страхування транспортного засобу №DN81AR03110233 від 27.11.2007року, договором особистого страхування №DN81LK03110233 від 27.11.2007 року на строк до 26.11.2008 року; 10152 грн. винагороди за надання фінансового інструменту та 50633,10 грн. на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,80% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,50% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.10 договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 договору. Період оплати за договором встановлений з 24 по 28 число кожного місяця, з обов`язком сплачувати щомісяця, починаючи через місяць в період сплати коштів, у сумі 3097,63 грн.

В п. 2.3.1 договору зазначено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон`юнктури ринку грошових ресурсів, а саме: зміни курсу долара США до курсу гривні більше ніж на 10% порівняно з курсом, встановленим НБУ на момент укладення договору; зміна облікової ставки НБУ; зміна розміру відрахувань в страховий (резервний) фонд чи зміна середньозваженої ставки по кредитам банків України у відповідній валюті. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення про зміну відсоткової ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в силу зміненої процентної ставки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач збільшив відсоткову ставку і з 1 лютого 2009 року вона складає 21% на рік.

Судом також встановлено, що повідомлення відповідача про зміну процентної ставки було направлене позивачу 08.01.2009 року за адресою: Сумська область, м. Охтирка, вул. 8 Березня, 81, однак позивач проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується його паспортними даними і саме ця адреса зазначена і в кредитному договорі №DN81AR03110233 від 27.11.2007 року.

Згідно з ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду переконливих доказів письмового повідомлення ОСОБА_2 про зміну відсоткової ставки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про визнання зміни відсоткової ставки такою, що не відповідає чинному законодавству.

Проте, з висновком суду про визнання недійсною умову п. 2.3.1 кредитного договору, укладеного між сторонами, колегія суддів погодитись не може.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між сторонами був укладений 27 листопада 2007 року. Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку від 12.12.2008 року №661-V, яким доповнено Цивільний Кодекс України статтею 1056 -1 ЦК України, на яку посилається суд першої інстанції, набрав законної сили 11 січня 2009 року.

Враховуючи те, що зазначений закон зворотної дії у часі немає, а на час укладення кредитного договору чинним законодавством було передбачено зміну умов договору в односторонньому порядку, колегія суддів вважає, що п. 2.3.1 кредитного договору не суперечить вимогам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, а тому підстав для визнання недійсним договору в цій частині немає.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про визнання недійсним п.2.3.1 кредитного договору щодо права банку збільшувати в односторонньому порядку розмір процентної ставки за користування кредитом, ухвалено з порушенням норм матеріального права, тому відповідно до вимог п.4 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10 грудня 2009 року змінити.

Відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним п. 2.3.1 кредитного договору №DN81AR03110233 від 27 листопада 2007 року, укладеного з ОСОБА_2, щодо права банку збільшувати в односторонньому порядку розмір процентної ставки за користування кредитом та скасування його дії.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду України протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді -