РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-811/10

провадження у справі № 2-811/10

06 липня 2010 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………….……Літвин О.О.

при секретарі……………………....ОСОБА_1

з участю: позивачки…………………………..ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем припинила подружні відносини і він відмовляється надавати матеріальну допомогу на їхню дитину, яка повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач здоровий та працездатний, не офіційно працює на заробітках в м. Житомирі, де отримує мінливі періодичні доходи і може утримувати свою дочку.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позові.

Відповідач позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на дитину в розмірі 100-200грн., пояснив, що ніде не працює, знаходиться на утриманні своєї матері, має іноді періодичні доходи, працюючи по найму, однак їх не вистачає для належного існування.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2002 року (а.с.2), від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3), яка знаходиться на утриманні позивачки (а.с.4).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Вище вказаними нормами Сімейного кодексу України та розясненнями Пленуму ВСУ України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що в разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Доводи позивачки в частині того, що відповідач неофіційно працює, займаючись ремонтом квартир, і отримує значні доходи, безпідставні, оскільки нею не надано жодних обєктивних доказів на обґрунтування вказаних обставин.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо неспроможності утримувати свою дочку, так як він безробітний, оскільки відсутність роботи не звільняє його від обовязку брати участь у витратах на дитину.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач здоровий та працездатний, інших утриманців не має, не приймає участі в утриманні неповнолітньої дочки, належної матеріальної допомоги не надає, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний частково сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Суд вважає позовні вимоги дещо безпідставно завищеними і, враховуючи те, що відповідач не працює та не має сталого заробітку, задовольняє їх частково стягує з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, що буде відповідати як інтересам самої дитини, зокрема, для задоволення її мінімальних життєвих потреб, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів.

Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітніх дітей на обох батьків. Позивачкою не було надано доказів, які б давали суду підстави для встановлення розміру аліментів у сумі більшій, ніж 300 грн. на місяць, і не заявлялись клопотання про витребування таких доказів у відповідача або з іншого джерела.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 51 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) грн. щомісячно, починаючи з 22 лютого 2010 року до повноліття доньки 25 грудня 2020 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір в сумі 51 (пятдесят одна) грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 (сто двадцять) грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Згідно ст. 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається в тому ж порядку протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуюча О.О. Літвин