№ 2-1708/10
№ -
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2010 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Шостак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2010 року ОСОБА_1 звернулася в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування предявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебуває у шлюбі з 23 вересня 2000 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за актовим записом № 226. Як для позивачки, так і для відповідача зазначений шлюб перший. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Ірину, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розпаду сім'ї стали ті обставини, що вони з відповідачем мають різні погляди на життя. Останні пів року їхнього сумісного мешкання позитивного нічого не дало, в сім'ї були постійні скандали, сварки, чоловік часто спричиняв їй тілісні ушкодження, ці сварки і бійки часто відбувалися на очах їхньої доньки, тим самим спричиняв їй психічні страждання. Ці обставини призвели до того, що вони з відповідачем припинили їхні сімейні відносини, загальне сумісне господарство не ведуть. Вони проживають окремо. Вона втратила до нього всякі почуття любові і пошани, і вважає, що їхню сім'ю відновити не уявляється можливим. Спору щодо розподілу майна сторони на цей час не мають. Дитина після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою.

В судовому засіданні позивачка підтримала заявлений позов, наполягає на розірванні шлюбу, так як протиріччя та розбіжності між нею і відповідачем не зникли, а навпаки поглибилися, вони втратили взаємний інтерес один до одного і побальше перебування у шлюбі є недоцільним, оскільки примирення неможливе.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав з підстав наведених позивачкою і не заперечував проти розірвання шлюбу; вважає, що подальше його збереження є недоцільним, так як відновлювати подружнє життя з позивачкою намірів не має, мешкає окремо і будь-яких спроб до відновлення подружніх відносин не робив, згоден нести витрати по реєстрації розірвання шлюбу самостійно.

Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, шлюб між сторонами зареєстрований 23 вересня 2000 року; шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська за актовим записом № 226 (л.с. 6). Як для позивачки, так і для відповідача зазначений шлюб перший. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Ірину, ІНФОРМАЦІЯ_1 (л.с. 7). Шлюбні відносини між подружжям фактично припинилися і з цього часу не поновлювались. Як зазначила у судовому засіданні позивачка і проти чого не заперечував відповідач, причина припинення шлюбних відносин між ними полягає в тому, що вони мають різні погляди на життя, в сім'ї були постійні скандали, сварки, через що втрачені почуття любові і пошани, позивачка вважає, що подружні стосунки припинені остаточно і їх поновлення неможливе, тому наполягає на розірванні шлюбу. Дитина залишиться проживати з позивачкою, про наявність спору щодо поділу спільного майна сторони не заявили.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, вважає, що їх шлюб відновити неможливо, не заперечує проти розірвання шлюбу.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищевикладене, той факт, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, про що заявили в суді, про намір відновити подружні стосунки, надати строк для примирення жодна зі сторін не заявила, як позивачка, так і відповідач наполягали на розірванні шлюбу, суд вважає, що розірвання шлюбу буде відповідати інтересам як позивачки, так і відповідача, тому позов необхідно задовольнити.

Суд, з урахуванням обставин справи та матеріального становища сторін, вважає за необхідне покласти витрати, повязані з отриманням свідоцтва про розірвання шлюбу в органах реєстрації актів цивільного стану на відповідача, позивачку від сплати витрат, повязаних з розірванням шлюбу звільнити.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2, зареєстрований 23 вересня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська за актовим записом № 226 розірвати.

При реєстрації органами реєстрації актів цивільного стану розірвання шлюбу стягнути з ОСОБА_2 17 грн. державного мита на користь держави. ОСОБА_1 від сплати витрат, повязаних з розірванням шлюбу, звільнити.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий у справі ОСОБА_3